Провадження № 1-кп/127/1375/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0002659 внесеного в Єдиний державний реєстр досудового розслідування від 31 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Вінницького міського суду Вінницької області перебувають матеріали кримінального провадження №0002659 внесеного в Єдиний державний реєстр досудового розслідування від 31 травня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 29 липня 2017 року
Прокурор не заперечив щодо затвердження угоди про примирення, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений на запитання суду чи розуміє він суть угоди та чи підтримує він її, обвинувачений відповів, що він не пам`ятає зміст угоди, про що вона саме була укладена, угоду було укладено ним добровільно, вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, визнав, вказав, що не згоден із застосуванням до нього міри покарання, зазначеної в угоді про примирення, а саме у виді позбавлення волі, просив застосувати до нього найменше покарання з передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України, а саме штраф.
В судовому засіданні потерпіла на аналогічні питання суду повідомила, що вона не знає на яких умовах було укладено угоду про примирення, угоду було укладено нею добровільно, просила застосувати до обвинуваченого найменше покарання з передбачених санкцією ч.1 ст.185 КК України.
Суд, заслухавши учасників судового засідання, ознайомившись з матеріалами справи, зі змістом угоди про примирення, дійшов наступного висновку.
Згідно п.4 ч.5 ст. 474 КПК України перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Відповідно до абз.1 п.12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди).
При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_4 , вимогам кримінально-процесуального кодексу України суд вважає, що зміст угоди суперечить вимогам п.4 ч.7 ст.474 КПК України .
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_4 не погоджуються з мірою покарання, зазначеної в угоді про примирення, тому суд приходить до висновку, що укладення угоди не було добровільним.
З огляду на вище викладене суд вважає за необхідне відмовити в затверджені угоди про примирення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 372, 474 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в затвердженні угоди про примирення, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_5 , з одної сторони, та потерпілою ОСОБА_4 , з іншої сторони.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя: