Справа № 196/913/18
№ провадження 1-кп/196/91/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2018 року смт.Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 0000523 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зачепилівка Новосанжарського району Полтавської області, не працюючого, не одруженого, громадянина України, маючого неповну середню освіту, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Новосанжарського районного суду від 01.02.2017р. за ст.128 КК України до 200 годин громадських робіт,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 21 грудня 2017р. в період часу з 08-00 год. по 08 год.40 хв., за попередньою змовою з двома невстановленими слідством особами, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, проникли на територію домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_4 . Продовжуючи свій злочинний умисел, впевнившись у відсутності господарів будинку, ОСОБА_5 разом з невстановленою слідством особою, провадження щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження № 0000269, підійшли до одного із вікон будинку, та шляхом його віджиму, проникли до середини будинку.

Перебуваючи всередині будинку, відігнули дверцята сейфу, який знаходився в кімнаті, та витягли з нього мисливську рушницю "ІЖ-58" у чохлі, патронташ із зарядженими патронами в кількості 17 шт. Після цього з кімнат будинку взяли чоловічу сумку чорного кольору, жіноче пальто коричневого кольору, карту пам`яті на 16 Гб., пристрій для з`єднання телевізора з інтернетом, а всього майна на загальну суму 7910,76 грн.

Після цього, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, всі викрадені речі винесли до приміщення кухні та поставили біля вікна, через яке проникли в будинок. В цей час до будинку повернулись його господарі, які побачили ОСОБА_5 та невстановлену слідством особу. ОСОБА_5 з вказаною особою, зрозумівши, що їх незаконні дії викриті, з метою уникнення затримання, залишили викрадене майно та почали тікати із зазначеного домоволодіння, тим самим не вчинили всіх необхідних дій, направлених на доведення злочину до кінця, з причин, які не залежали від їх волі. Однак, ОСОБА_5 був затриманий господарями будинку. Своїми діями ОСОБА_5 міг би спричинити ОСОБА_4 матеріальної шкоди на суму 7910,76 грн.

Отже, своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив його суворо не карати, підтвердив факти, які викладені в обвинувальному акті, та пояснив при яких обставинах ним було вчинено злочин.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оголошенням даних, які характеризують його особу та підтверджують судові витрати.
Аналізуючи зібрані по справі та перевірені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України доведена у повному обсязі. Докази, надані стороною обвинувачення, не викликають сумнівів у суду, з них встановлено фактичні обставини події, вони є належними, достовірними та допустимими, зібрані відповідно до вимог чинного законодавства, з якими обвинувачений повністю погодився.
З огляду на викладене, суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.3 ст.15, ст.185 ч.3 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує всі обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як пом`якшуючі покарання обставини, суд визнає щире каяття.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до категорії тяжких злочинів, а також особу винного, зокрема, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення необережного злочину, покарання за попереднім вироком повністю не відбув, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання компрометуючих даних у селищної ради немає, враховує також стан його здоров`я, зокрема, що обвинувачений тривалий час перебував на лікуванні з діагнозом закритий перелом кісток лівої гомілки, і на теперішній час потребує постійного нагляду лікаря. Суд також враховує інформацію, яка міститься в досудовій доповіді Новосанжарського районного сектора філії державної установи "Центр пробації" в Полтавській області, зокрема, що обвинувачений має середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, ОСОБА_5 немає знайомих осіб з соціально неприйнятною поведінкою, його виправлення можливе без позбавлення волі чи обмеження волі та він не становить високої небезпеки для суспільства.
За наявності цих даних, суд вважає, що в даному конкретному випадку досягнення мети покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства і саме таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.

Підстав для призначення покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України суд не знаходить.

Цивільного позову по справі заявлено не було.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вироком Новосанжарського районного суду Дніпропетровської області від 01.02.2017р. засуджений за ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт, і з них відбув лише 12 годин, остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ст.71 КК України, враховуючи вимоги ст.72 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на підставі ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 371, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01.02.2017р. у виді 188 годин громадських робіт, що в перерахунку становить 23 дні, та остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді трьох років шести місяців двадцяти трьох днів позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - два роки шість місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов"язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- мисливську двоствольну рушницю "ІЖ-58", у чохлі, патронташ, патрони в кількості 17 штук, чоловічу сумку чорного кольору, жіноче пальто коричневого кольору, карту пам`яті на 16 Гб, пристрій для з`єднання телевізора з інтернетом, номер НОМЕР_1 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити володільцю;

- мобільний телефон марки "Нокіа" чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_2 , який зберігається в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП - повернути законному володільцю;

- квитанцію про здачу в ломбард мобільного телефону "Самсунг" та чек про оплату " НОМЕР_3 " від 16.12.2017р., які зберігаються в камері зберігання речових доказів Царичанського ВП - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення: судової трасологічної експертизи в розмірі 1144,00 грн.; судової трасологічної експертизи в розмірі 2288,00 грн.; судової дактилоскопічної експертизи в розмірі 989,60 грн.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу в Дніпровський апеляційний суд через Царичанський районний суд Дніпропетровської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1