Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6187/18
У Х В А Л А

26 липня 2018 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гороново, Чериновського району Могильовської області, Білорусь, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного за ч.3 ст. 286 КПК України, -

встановив:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на те, що він підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб, за наступних обставин.

Так він, 24 липня 2018, близько 16 год. 50 хв., керуючи автомобілем «BMW 3181», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці В`ячеслава Чорновола у місті Черкаси, від вулиці Чіковані в напрямку вулиці Лупиноса, перед регульованим перехрестям із вулицею Чайковського, в порушення вимог пункту 2.3.6), 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зімну, та допустив зіткнення між передньою частиною свого автомобіля та задньою частиною автомобіля «FIAT DOBLO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який зупинився перед регульованим пішохідним переходом перед даним перехрестям на заборонний сигнал світлофора.

Після зіткнення не керований автомобіль «FIAT DOBLO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїзну частину з ліва направо відносно напрямку руху автомобілів по пішохідному переходу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходи від отриманих травм померли в приміщенні Третьої міської лікарні Швидкої медичної допомоги.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «BMW 3181», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , а саме вимог пунктів 2.3.6), 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, знаходяться у причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо - транспортної пригоди та настання наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

СУ ГУ НП в Черкаській області відомості 24 липня 2018 року за даним фактом внесені відомості до ЄРДР №0000162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 КК України.

24 липня 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 липня 2018 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Оцінюючи та вивчаючи сукупність всіх обставин та враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України є всі підстави в обранні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

На цей час слідство має достатньо підстав спрогнозувати можливу негативну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , що обумовлює необхідність в його ізоляції, оскільки останній неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності в порядку ст. 124, 130 КУпАП та будучи позбавлений права керувати транспортними засобами на 36 місяців продовжував керувати автомобілем «BMW 3181», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Після дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24.07.2018, залишив транспортний засіб, в подальшому від надання пояснень, прийняття участі в слідчих діях відмовився відповідно до ст. 63 Конституції України.

Тому, беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке відповідно до санкції ч. З ст. 286 КК України карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а також те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177КПК України, і в обгрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом умовляв, погроз, підкупу чи інше, а також може знищувати, переховувати або спотворювати речові докази, які мають істотне значення по справі, а запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила його задовольнити повністю.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_4 просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому слідчий суддя зазначає, що що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання ( рішення у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A). Однак вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13.11. 2007 року).

З наявних в матеріалах клопотання та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що підозра ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні доказами.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином..

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи характер правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини справи, зважаючи на особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу з метою уникнення ризиків переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Разом з тим, у відповідності до статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до роз`яснень ВССУ, викладених у п.18 Листа від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111 112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року2).

Тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК.

Так, підставою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 1 ст. 191 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконне впливання на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги обґрунтовані ризики та той факт, що ОСОБА_5 має реальну можливість вільної зміни свого місця перебування, що не дасть можливості здійснення дієвого контролю за його поведінкою та виконання ним покладених судом обов`язків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів таких, як особисте зобов`язання, особиста порука, чи то домашній арешт, вбачається що застосування більш м`яких запобіжних заходів ані ж тримання під вартою є недоцільним, враховуючи те, що прокурорами під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а також зважаючи на те, що існують беззаперечні підстави вважати, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21вересня року включно.

При обрані запобіжного заходу суд враховує особу підозрюваного, те що він одружений та те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, внаслідок якого наступила смерть двох осіб, то у відповідності з положеннями ч.4 ст. 183 КК України підстав для визначення розміру застави немає.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України,-

ухвалив:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 2018 вересня року включно, без права внесення застави.

Копію ухвали вручити підозрюваному, направити слідчому в провадженні якого знаходиться справа, прокурору Черкаської області - для відому, та начальнику СІЗО міста Черкаси.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1