Кременчуцький районний суд Полтавської області
Справа № 1-99/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2010 року. Кременчуцький районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Кузнецова А.В.

при секретарі Альошкіна О.В.

з участю прокурора Хіневич О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці справу про обвинувачення ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, не працює, судимого 24.02.2009 року Кременчуцьким райсудом за ст. 309 ч. 1 КК України до 950 грн. штрафу, в скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ухилився від сплати штрафу, будучи засудженим до цього виду покарання.

Так, вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 лютого 2009 року ОСОБА_1 засуджений за ст. 309 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу 950 грн. в рахунок держави, вирок набрав чинності 11 березня 2009 року.

Відповідно до ст. 26 КВК України засуджений повинен в місячний строк сплатити штраф, після набрання вироком законної сили, тобто ОСОБА_1 був зобов'язаний в строк до 11 квітня 2009 року сплатити 950 грн.

Однак в період з 11 березня 2009 року по 12 березня 2010 року ОСОБА_1, достовірно знаючи про призначене йому покарання та будучи неодноразово попереджений державною виконавчого службою Кременчуцького районного управління юстиції про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати штрафу на виклики до ВДВС Кременчуцького РУЮ не з'являвся, будучи працездатним заходів щодо працевлаштування не здійснив та штраф не сплатив.

Допитаний в судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і дав пояснення відповідно до викладеного формулювання обвинувачення, в скоєному розкаюється, свої дії обумовлює тяжким матеріальним станом, просив врахувати сплату штрафу на досудовому слідстві.

Крім особистого визнання вини, винність підсудного повністю підтверджується матеріалами справи, які є належними, допустимими і достатніми.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що пред'явлене звинувачення доказано. Дії підсудного ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ст. 389 ч.1 КК України, як ухилення від сплати штрафу, особою засудженою до цього виду покарання.

Обираючи міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу винного ОСОБА_1, який по місцю проживання характеризується позитивно, раніше судимий, на даний час намагається працевлаштуватись, свої обов'язки по сплаті штрафу за вироком суду виконав, щиро кається у скоєному, що є обставиною, яка пом'якшує відповідальність.

Обставиною, яка обтяжує вину підсудного є рецидив злочинів.

З врахуванням наведеного та всіх обставин справи, суд вважає, що підсудній ОСОБА_1 підлягає покаранню у вигляді обмеження волі, від якого його можливо звільнити з

випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, приймаючи до уваги щире каяття та можливість виправлення без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід до підсудного необхідно залишити попередній - підписку про невиїзд.

Керуючись, ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 1 КК України й призначити йому покарання у вигляді 1 /одного/року обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися на реєстрацію.

Запобіжний захід до ОСОБА_1 залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд протягом 15 діб.

Суддя А. В. Кузнецов