Дата документу 31.10.2018 Справа № 321/1111/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/80/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 321/1111/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференції з Михайлівським районним судом Запорізької області, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Поляна Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , інваліда першої групи за загальним захворюванням, раніше судимого,

частково задоволено клопотання слідчого Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 28 листопада 2018 року включно, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України,

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28.09.2018, як невмотивовану і таку, що не ґрунтується на матеріалах провадження, та в якій об`єктивно не оцінені доводи щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апелянт вважає, що при прийнятті рішення слідчий суддя в повній мірі не врахував тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , суспільну небезпечність цього злочину, а також дані про особу ОСОБА_7 , щодо якого наразі на розгляді Веселівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за ч. 2 ст. 289 КК України, та який не має соціальних зв`язків та жодних осіб на утриманні, ніде не працює, проживає за рахунок вчинення крадіжок, раніше судимий за корисливі злочини, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена.

Також прокурор посилається на те, що на момент розгляду клопотання стороною захисту не надано документів про неможливість перебування ОСОБА_7 , у зв`язку з його хворобою, в умовах ізоляції від суспільства, де, на думку апелянта, підозрюваний міг отримувати медичну допомогу на території відповідної установи.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та захисника, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі змістом судового рішення та матеріалами, доданими до клопотання, Михайлівським відділенням поліції Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 22.04.2018, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

22 вересня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Посилаючись на наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_7 , слідчий у клопотанні просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, їх тяжкість, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, у зв`язку з чим, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухані думки слідчого, прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Також слідчим суддею було встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені слідчим у клопотанні.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів тих обставин, які свідчать про недостатність застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з чим погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням зазначених вимог кримінального процесуального закону, наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та їх тяжкості, ризиків, передбачених пунктами 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також даних в їх сукупності про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, де мешкає з матір`ю та братами, згідно з довідкою про звільнення, ОСОБА_7 був звільнений з місць позбавлення волі на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області від 22.02.2018, у зв`язку з тяжкою хворобою, відповідно до медичних документів, підозрюваний має тяжке захворювання цироз печінки, у зв`язку з чим, йому встановлено першу групу інвалідності за загальним захворюванням та він потребує постійного стороннього догляду /а.п. 100, 106, 107/, колегія суддів вважає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, що зазначені в клопотанні слідчого та встановлені слідчим суддею, а також забезпечити в даному кримінальному провадженні належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

Крім того, для забезпечення в даному кримінальному провадженні належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , слідчий суддя поклав на нього низку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, колегія суддів враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування щодо нього 28.09.2018 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який не порушував покладених на нього процесуальних обов`язків, не ухиляється від участі у досудовому розслідуванні, що не спростовано стороною обвинувачення, а також самостійно з`явився за викликом апеляційного суду до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення.

Твердження апелянта про те, що через відсутність у ОСОБА_7 соціальних зв`язків, жодних осіб на утриманні, місця роботи, у зв`язку з чим він проживає за рахунок вчинення крадіжок, підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є лише припущеннями, оскільки не містять достатньо доказів на їх підтвердження.

Посилання прокурора на неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з тяжкості кримінальних правопорушень та наявності у підозрюваного непогашеної та незнятої у встановленому законом порядку судимості, не впливають на правильність висновків слідчого судді та не є визначеними законом підставами для застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу. Крім того, сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Наявність у ОСОБА_7 першої групи інвалідності та потреба у постійному сторонньому догляді, що підтверджено медичними документами, спростовують твердження апелянта про те, що стороною захисту не надано слідчому судді документів, які підтверджують неможливість перебування ОСОБА_7 , у зв`язку з його хворобою, в умовах ізоляції від суспільства.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання прокурора в апеляційній скарзі, як на одну з обставин для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , на знаходження на розгляді Веселівського районного суду Запорізької області кримінального провадження щодо останнього за ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки наразі остаточне рішення по цьому провадженню не прийнято, а, виходячи з положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За таких обставин, на думку колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням низки обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді по доводам апеляційної скарги прокурора.

Крім того, колегією суддів при апеляційному розгляді не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 вересня 2018 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого Михайлівського ВП Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 28 листопада 2018 року включно, із забороною залишати житло за адресою проживання, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1 та 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: