Провадження №1-кп/755/19/14
В И Р О К
Іменем України

"19" березня 2014 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівка Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

07.06.1996 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 11.11.1998 року на підставі Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року,

30.08.1999 року вироком Ватутінського районного суду м.Києва за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 12.05.2001 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

23.10.2002 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 23.08.2005 року умовно-достроково, невідбута частина покарання 1 рік 2 місяці 7 днів,

15.03.2013 року постановою Дніпровського районного суду м.Києва звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2013 року, приблизно о 18-00 годині, ОСОБА_7 , прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , тримаючи в руці заздалегідь заготовлену палицю на одному кінці якої був прикріплений ніж, який він навмисно та завчасно прикріпив до палиці, сховавши його під поліетиленовий пакет. Під час спілкування у нього виник конфлікт з ОСОБА_5 , в подальшому між ними розпочалась суперечка із-за дівчини ОСОБА_8 , в ході якої у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 на ґрунті умислу, спрямованого на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_5 два потужні удари в область тулуба палицею, до якої був прикріплений ніж, яку він приніс із собою, заздалегідь заготовивши, тим самим заподіявши ОСОБА_5 згідно висновку судово-медичної експертизи №1487/Е від 08.10.2013 року: а) тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного торокоабдомінального поранення рани на передній поверхні грудної клітини зліва по переднє пахвовій лінії у проекції 7 межреберія, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, зліва направо зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, пересікає 8 ребро, з пошкодженням лівого куполу діафрагми, з послідуючим проникненням у черевну порожнину, пораненням великого та малого чепця з явищами гемотораксу (наявність у лівій плевральній порожнині крові зі згортками) та внутрішньочеревного крововиливу (наявність у черевній порожнині до 20 мл крові зі згортками); б) колото-різана рана лівого плеча у верхній третині.

Відповідно до п.п.4.6 та 2.1.3 «й», «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року (далі Правила), вказане тілесне ушкодження у п. а) даних підсумків за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Відповідно до п.п.4.6 та 2.3.3 Правил вказане тілесне ушкодження у п. б) даних підсумків за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк, понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, не визнав повністю та суду пояснив, що з ОСОБА_9 він знайомий близько 9 років, останнім часом проживав з нею у цивільному шлюбі в його квартирі. ЇЇ чоловік ОСОБА_5 , якого він також знав з дитинства, відбував покарання у місцях позбавлення волі, звідки систематично телефонував йому та погрожував вбити після звільнення, тому що він проживає з його дружиною. Після звільнення останнього ОСОБА_10 залишила його та повернулася до чоловіка. Потерпілий продовжував йому телефонувати, погрожувати вбити та позбавити честі, наполягав на зустрічі, на що він відмовлявся. 22.08.2013 року потерпілий знову зателефонував йому та запропонував зустрітися, на що він відмовився. Після цього йому на телефон прийшло повідомлення, що жити йому залишилося останній день. Всі погрози він сприймав реально. Приблизно о 16-17-00 годині, він, повертаючись з церкви по звичайному маршруту, який знала ОСОБА_8 , зустрів останню з малолітнім сином, а також ОСОБА_5 та раніше йому незнайомого ОСОБА_11 . Потерпілий сказав, що вони давно його шукають та запропонував відійти. ОСОБА_8 разом з сином пішли в бік магазина «Фора», а вони втрьох відійшли в палісадник, після чого почали з`ясовувати стосунки. ОСОБА_5 перший вдарив його кулаком в обличчя, а ОСОБА_11 ногою в область тулуба. Після чого він відштовхнув потерпілого, який впав та дістав з карману штанів ніж стального кольору з ручкою, розміром з долоню. Він почав тікати, після чого вказані особи його наздогнали, ОСОБА_5 почав махати ножем, вдарив його ногою, він впав на землю, а вони почали наносити йому удари. В цей момент він побачив палку, замотану в пакет, яка лежала на землі, схватив її, та, обороняючись, почав махати нею і наніс один удар ОСОБА_5 в пахву під лівою рукою. Можливо ударів було і більше, він точно не пам`ятає. Через декілька секунд потерпілий зупинився, на його тілі проявилася пляма крові, він крикнув ОСОБА_11 «Пора бігти», та побіг в бік автомобіля, який стояв в 7 метрах від місця події. ОСОБА_11 побіг за потерпілим, вони сіли в автомобіль та поїхали в невідомому напрямку. Під час бійки ОСОБА_11 також хватав палицю, яку намагався тягнути на себе, в результаті чого порізав собі бік та кість руки. Він також побіг в сторону людей, по дорозі викинув палку в зелену зону, добіг до магазину «Фора», де побачив ОСОБА_8 з сином, якій розповів все і вона попросила його не звертатися в міліцію. В цей же день він був затриманий працівниками ППС, які запропонували йому проїхати в Дніпровський РУ, де його опитали та відпустили додому, відібравши зобов`язання з`явитися за першою вимогою. Наступного дня, приблизно о 18-00 годині, його затримали за підозрою у вчиненні злочину, а 24.08 суд обрав відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В день події йому телефонувала ОСОБА_8 та її матір, які повідомили, що потерпілий знаходиться в лікарні та погрожували йому. Від сестри йому стало відомо, що в день подій ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 шукали його, цікавились у сусідів, зокрема ОСОБА_12 , де він і коли повернеться. В ході бійки він також отримав тілесні ушкодження, однак до лікарів не звертався. Він вважає, що вчинив даний злочин внаслідок перевищення меж необхідної допомоги.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що його вина у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що він знайомий з обвинуваченим ОСОБА_7 близько 10 років. Під час відбування ним покарання у місцях позбавлення волі його дружина ОСОБА_8 проживала з обвинуваченим у цивільному шлюбі. Він періодично телефонував дружині, спілкувався щодо їх спільного сина. Під час телефонних розмов чув, як обвинувачений бив ОСОБА_10 . Тому він надсилав йому смс-повідомлення образливого характеру, вимагаючи не чіпати дружину та погрожуючи, що після звільнення він з ним «розбереться». Обвинувачений також погрожував розібратися з ним після звільнення. У перший же день його звільнення дружина повернулася до нього, а обвинувачений продовжував їй телефонувати, наполягав на зустрічі з ним та з`ясуванні стосунків, на що він відмовлявся, так як не бажав знову потрапити у місця позбавлення волі і запропонував обвинуваченому не звертати уваги один на одного. Вдень 22.08.2013 року він курив на балконі, коли побачив ОСОБА_7 , який проходив у дворі їхнього будинку разом з іншими невідомими йому чоловіками. Обвинувачений вимагав, щоб він вийшов на вулицю та кинув пляшку пива, яку тримав в руках, в балкон, після чого він зателефонував ОСОБА_7 та вимагав заспокоїтися. Його дружина, яка також перебувала в квартирі, сховала ключі та не дала йому вийти на двір поговорити з ОСОБА_7 . Після цього обвинувачений пішов, а вони з дружиною спочатку направилися до нотаріуса, офіс якого знаходиться в будинку обвинуваченого. Стоячи в черзі, вони зустріли сусідку ОСОБА_7 Настю, яка почала розпитувати, що між ними відбувається. Він запитав її, чи не бачила вона ОСОБА_7 , оскільки дружина була з ним та не бажала зустрічатися з обвинуваченим. Потім вони з дружиною подзвонили до його знайомого ОСОБА_11 , з яким домовилися про зустріч і всі разом пішли забирати сина у дитячий садок, після чого гуляли по району і біля школи №99 по вул.Червоноткацькій зустріли ОСОБА_7 , який йшов їм на зустріч, тримаючи в руках палку, на кінці якої був намотаний поліетиленовий кульок, під яким, як з`ясувалося пізніше, був ніж. Дружина з сином відійшли до магазину «Фора», а вони втрьох перейшли через дорогу, після чого ОСОБА_7 без пояснень наніс йому два удари в область грудної клітини зліва і в ліву руку. ОСОБА_11 крикнув, що у обвинуваченого ніж. Він сам намагався забрати у ОСОБА_7 палку, однак, побачивши кров на собі та відчувши біль, побіг в бік автомобіля, який стояв заведений неподалік та попросив водія відвезти його в лікарню, що той і зробив. ОСОБА_11 залишився з обвинуваченим та намагався також забрати у нього палку з ножем, внаслідок чого отримав поранення. Удари обвинуваченому він особисто не наносив, все відбувалося дуже швидко, буквально декілька хвилин. По дорозі в лікарню він встиг подзвонити дружині та розповісти їй, куди направляється. Його було госпіталізовано та прооперовано, внаслідок чого зараз він не може влаштуватися на роботу, оскільки йому не можна піднімати важкого. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого він не має, тому цивільний позов не заявляє, просить покарати його на розсуд суду.

Допитана судом свідок ОСОБА_8 показала, що потерпілий ОСОБА_5 є її чоловіком, вони мають спільного сина. Під час перебування чоловіка у місцях позбавлення волі з січня по липень 2013 року вона проживала з обвинуваченим ОСОБА_7 у цивільному шлюбі в його квартирі. Чоловік телефонував їй, щоб дізнатися, як син. Під час їх розмов обвинувачений бив її, що чоловік вимагав припинити та говорив, що розбереться, коли звільниться. Після звільнення ОСОБА_5 вона повернулася до нього, а обвинувачений продовжував їй телефонувати, просив просто з ним розмовляти, так йому буде легше пережити розлуку. Чоловік не заперечував, тому вона періодично спілкувалася з ОСОБА_7 , який наполягав на зустрічі з чоловіком, на що останній відмовлявся та запропонував уникати зустрічей. Вдень 22.08.2013 року вони з чоловіком знаходилися вдома, а ОСОБА_7 разом з іншими невідомими хлопцями проходили у їхньому дворі і обвинувачений, побачивши на балконі чоловіка, кинув пляшку пива в їх балкон, після чого кричав чоловіку, щоб той виходив на вулицю. Вона зателефонувала ОСОБА_7 та попросила заспокоїтись, після чого сховала ключі та не дала чоловіку вийти на двір. Потім вони з чоловіком пішли до нотаріуса, де зустріли ОСОБА_13 , яка розпитувала про ситуацію, яка склалася між обвинуваченим та потерпілим. Після цього вони зустрілися з ОСОБА_11 , разом забрали сина з дитячого садка і гуляли по району. ОСОБА_7 дзвонив їй на телефон, наполягав на зустрічі з чоловіком і повідомив, що знаходиться біля райвідділку. Конкретно про зустріч в умовному місці вони не домовлялися, просто, гуляючи, зустріли ОСОБА_7 біля школи №99. В руках у нього була палиця, на кінці якої намотаний пакет, ножа вона не бачила. Вона зрозуміла, що назріває конфлікт, тому разом з сином відійшла до магазину «Фора», щоб не травмувати дитину. Чоловік пообіцяв, що вони просто поговорять. Саму бійку вона не бачила. Через декілька хвилин до неї підбіг ОСОБА_7 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_11 , у якого була кров. В руках у ОСОБА_7 була палка, на якій була кров. Вона злякалася, питала, де чоловік. Потім підійшли працівники міліції, а ОСОБА_7 сказав їй, щоб нічого їм не розповідала, інакше він уб`є її та всю сім`ю. Потім їй подзвонив чоловік та повідомив, що їде в лікарню, і вона також поїхала до нього. Її чоловіку завдано тяжкі тілесні ушкодження, до цього будь-яких ушкоджень у нього не було. Його прооперували в лікарні, де він знаходився ще днів десять.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що він є другом потерпілого ОСОБА_5 . Після звільнення останнього з місць позбавлення волі, вони спілкувалися по телефону. В день подій вони по телефону домовилися про зустріч, після чого зустрілися на бульварі Праці з потерпілим та його дружиною ОСОБА_9 , з якими пішли до дитячого садку та забрали їх сина. Проходячи поряд зі школою №99 вони зустріли раніше йому не знайомого ОСОБА_7 , в руці у якого була палиця, на кінці був намотаний поліетиленовий пакет. Вікторія з дитиною відійшла до магазину «Фора», а вони втрьох, перейшовши через дорогу, зупинилися між житловими будинками на «п`ятачку». По дорозі потерпілий сказав йому «Якщо буде потрібно, підтримаєш». Він не придав уваги цим словам, навіть не думав, що почнеться бійка. Обвинувачений з потерпілим сказали один одному декілька образливих слів, після чого ОСОБА_7 без попередження наніс ОСОБА_5 декілька ударів. Побачивши у потерпілого кров, він крикнув, що у нього ніж, та намагався зашкодити і відібрати палку, внаслідок чого сам отримав тілесні ушкодження у вигляді порізів зап`ястя. ОСОБА_5 побіг у бік автомобіля, який стояв неподалік, сів у нього та поїхав, як потім з`ясувалося, до лікарні. Все сталося у лічені хвилини. Він побіг до магазину «Фора», де стояла ОСОБА_10 , потім зайшов до аптеки, взяв бинти і перемотав собі руку, намагаючись зупинити кров. Раніше йому не було відомо про конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , з останнім він ніколи не слідкував за обвинуваченим, не цікавився його маршрутом та графіком роботи, в той день він бачив його вперше.

Допитана судом свідок ОСОБА_14 показала, що обвинувачений ОСОБА_7 є її рідним братом. Він проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 у квартирі їхніх батьків. Вона постійно навідувала їх, оскільки в її кімнаті проживають квартиранти. 22.08.2013 року брат заїжджав до неї та повідомив, що ОСОБА_10 пішла від нього. Вона дала йому 20 гривень на проїзд і він поїхав на роботу. Ввечері їй стало відомо, що брата затримали, але потім його відпустили. Зі слів брата їй відомо, що на нього напали і він оборонявся. 23.08.2013 року брата знову затримали, вона поїхала до райуправління міліції, зустрілася з братом, будь-яких видимих тілесних ушкоджень на ньому не було. Раніше брат скаржився їй, що чоловік ОСОБА_10 шле йому з місць позбавлення волі смс-повідомлення погрожуючого характеру. Відносини у нього з ОСОБА_10 були нормальні, однак вона не хотіла працювати, а брат дуже працелюбний, але запальний, не любить, коли його ображають.
В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_15 , яка також є рідною сестрою обвинуваченого, та підтвердила показання свідка ОСОБА_14 , пояснивши, що тривалий час з братом не спілкувалася, однак зі слів сестри ОСОБА_14 їй відомо, що потерпілий погрожував брату, тому останній боявся.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що є сусідкою та подругою обвинуваченого ОСОБА_7 , якого може охарактеризувати виключно з позитивного боку. Їй відомо, що обвинувачений останнім часом проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , чоловік якої знаходився у місцях позбавлення волі. Сама ОСОБА_9 вживала наркотичні засоби, ніде не працювала, не займалася вихованням свого малолітнього сина, який проживає з її батьками, жила у ОСОБА_7 , який її повністю утримував, намагався лікувати від наркоманії. Потерпілий ОСОБА_5 , перебуваючи у місцях позбавлення волі, неодноразово телефонував ОСОБА_7 та погрожував вбити після звільнення, оскільки він проживає з його жінкою. Вона особисто неодноразово була свідком таких розмов, чула вказані погрози по телефону, коли перебувала поряд з обвинуваченим у дворі їх будинку. 22.08.2013 року, приблизно о 16-00 годині, вона гуляла з дитиною у дворі, куди прийшли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_10 та дитиною. З ними був ще один чоловік, якого вона раніше не бачила. При цьому ОСОБА_5 на її думку перебував під впливом наркотичних засобів, а в руці невідомого чоловіка знаходилася банка з алкогольним напоєм. Вони почали цікавитися, де ОСОБА_7 , з ким він проживає, коли приходить додому, коли уходить. При цьому вони були дуже агресивно налаштовані та попросили її передати «привіт» обвинуваченому. Ввечері цього ж дня по телефону ОСОБА_8 повідомила їй, що потерпілий перебуває в лікарні, а обвинувачений в міліції.

Допитана судом свідок ОСОБА_16 показала, що вона є сусідкою обвинуваченого та старшою в їх будинку. Їй відомо, що ОСОБА_7 проживав з ОСОБА_8 у цивільному шлюбі. Крім того, вона виключно позитивно характеризує обвинуваченого, який працював під час виборів до Верховної Ради України технічним працівником, належно виконував свої обов`язки, дуже працелюбний і відповідальний.

В судовому засіданні досліджено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), згідно якого 23.08.2013 року, о 16-00 годині, оперуповноважений ВКР Дніпровського РУ ГУМВС України в м.Києві старший лейтенант міліції ОСОБА_17 , попередивши про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, прийняв усну заяву від ОСОБА_5 про те, що 22.08.2013 року, близько 17-30 години, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_18 наніс йому ножові поранення (а.с.154).

Судом досліджено протокол огляду місця події, проведеного 22.08.2013 року, в період часу з 18-17 до 18-50 години, слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві за участю понятих за адресою: м.Київ, вул.Будівельників, 29, та ілюстраційну таблицю до нього, в ході якого було виявлено та вилучено сліди бурого кольору та дерев`яний предмет, схожий на палицю, на кінці якої знаходиться предмет, схожий на ніж з поліетиленовим пакетом (а.с.155-158).

24.09.2013 року старшим слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві ОСОБА_19 , було оглянуто мобільний телефон марки «Нокиа», чорно-синього кольору, з сім-картою НОМЕР_1 , після завантаження якого за допомогою підменю «Принятые сообщения» оглянуто повідомлення погрожуючого характеру, зокрема від 22.08.2013 року. Відповідний протокол огляду від 24.09.2013 року та фото-таблицю до нього досліджено в судовому засіданні (а.с.159-163).

Судом досліджено довідку №148, видану міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги м.Києва 23.08.2013 року, згідно якої у ОСОБА_5 виявлено проникаюче колото-різане поранення зліва з пошкодженням лівого купола діафрагми, пошкодженням малого та великого генця. Гематома малого генця. Відкритий певно-гемоторакс. Колото-різана рана плеча зліва. Алкогольне сп`яніння 0,23% (а.с.116).

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №1487/Е від 08.10.2013 року дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_5 , 1980 р.н., з урахуванням судово-медичного огляду від 16.09.2013 року, свідчать про те, що на момент звернення за медичною допомогою 22.08.2013 року о 18-10, у нього мали місце тілесні ушкодження:

а) проникаюче колото-різане торокоабдомінальне поранення рана на передній поверхні грудної клітини зліва по переднє пахвовій лінії у проекції 7 межреберія, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні досередини, зліва направо, зверху вниз, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини грудної стінки, пересікає 8 ребро, з пошкодженням лівого куполу діафрагми, з послідуючим проникненням у черевну порожнину, пораненням великого та малого чепця з явищами гемотораксу (наявність у лівій плевральній порожнині крові зі згортками) та внутрішньочеревного крововиливу (наявність у черевній порожнині до 20 мл крові зі згортками); б) колото-різана рана лівого плеча у верхній третині.

Відповідно до п.п.4.6 та 2.1.3 «й», «к» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року (далі Правила), вказане тілесне ушкодження у п. а) даних підсумків за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Відповідно до п.п.4.6 та 2.3.3 Правил вказане тілесне ушкодження у п. б) даних підсумків за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк, понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Характер та морфологія виявлених ушкоджень свідчить про те, що вони утворились від двох травматичних дій гострим предметом, якому притаманні ріжучі властивості (по типу клинка ножа), не виключається при умовах, на які вказує ОСОБА_5 у протоколі допиту потерпілого, за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 22.08.2013 року.

Враховуючи локалізацію та характер всіх виявлених ушкоджень у ОСОБА_5 , можливість їх утворення при падінні потерпілого з вертикального чи близького до вертикального положення тіла на поверхню, виключається.

Враховуючи характер, локалізацію та тяжкість виявлених у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, не виключає можливість здійснення ним активних дій після отримання тілесних ушкоджень.

Відсутність даних про час забору крові у ОСОБА_5 для токсикологічного дослідження (при якому виявлено спирт етиловий 1,1%), а також відсутність дослідження сечі з метою виявлення наявності та концентрації спиртів, дозволяє стверджувати, що на момент взяття крові в стаціонарі ОСОБА_5 знаходився в стані алкогольного сп`яніння легкого ступеню (а.с.122-127).

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку експерта №441 від 01.11.2013 року згідно даних завіреної ксерокопії медичної картки стаціонарного хворого КМКЛШМД №23430/1588 від 22.08.2013 року кров потерпілого ОСОБА_5 відноситься до групи О(І). Згідно висновку експерта №385 від 27.09.2013 року на наданій для дослідження косметичній паличці (об.№№1, 2) зі змивами, вилученими з асфальту за адресою: м.Київ, вул.Будівельників, 29, виявлена кров людини. При встановлені групової належності виявлений антиген А. Даних про можливість походження цієї крові від ОСОБА_5 дослідженням не отримано (а.с.118-121).

Судом досліджено акт стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №231 від 18.10.2013 року, згідно висновків якої на період кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 (22.08.2013 року), останній не виявляв ознак будь-якого психічного розладу чи ознак хронічного психічного захворювання (у тому числі і тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності). За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На теперішній час ОСОБА_7 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

У період кримінального правопорушення (22.08.2013 року), в якому ОСОБА_7 підозрюється, він не знаходився в стані фізіологічного афекту, або в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність.

ОСОБА_7 з урахуванням його психологічних особливостей здатний вірно сприймати обставини, які мають значення по кримінальному провадженню (а.с.130-132).

В судовому засіданні досліджено акт стаціонарної комісійної судово-наркологічної експертизи №11 від 18.10.2013 року, згідно висновків якої на теперішній час у ОСОБА_7 не було виявлено об`єктивних ознак хронічного алкоголізму чи наркотичної залежності. Будь-якого лікування з цього приводу він не потребує (а.с.133-134).

Судом також досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 14.11.2013 року та відеозапис даної слідчої дії за участю ОСОБА_7 та понятих, в ході якого обвинувачений, розповівши обставини конфлікту між ним, потерпілим та ОСОБА_11 , на місці події за адресою: АДРЕСА_2 , детально показав, яким чином відбувалася бійка за участю вказаних осіб, характер та локалізацію спричинених ним ОСОБА_5 тілесних ушкоджень (а.с.135-139).

В судовому засіданні досліджено речовий доказ дерев`яну палицю, на одному кінці якої прикріплений ніж. Обвинувачений ОСОБА_7 після огляду речового доказу суду пояснив, що саме цією палицею він наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 . Це підтвердив суду і потерпілий ОСОБА_5 (а.с.115).

Згідно висновку експерта №358 від 27.09.2013 року на наданій на дослідження косметичній паличці (об.№№1, 2) зі змивами, вилученими з асфальту за адресою: АДРЕСА_3 , виявлена кров людини. Групова належність крові буде встановлена після надання зразків крові осіб, що проходять по справі (а.с.150-153).

Відповідно до висновку експерта №239/ц від 31.10.2013 року, дослідженого в судовому засіданні, при судово-цитологічному дослідженні клинка (об.1) ножа знайдені кров, мікрофрагменти сполучної тканини, одиничні клітини багатошарового плаского незроговілого епітелію людини та клітина м`язової тканини особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні слідів виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже, сліди на клинку ножа могли виникнути при травмуванні чоловіка, в крові якого міститься антиген Н ізосерологічної системи АВО.

При судово-цитологійчному дослідженні накладань на пакеті рожевого кольору, який прилягає до рукоятки (об.2), знайдені кров та мікрофрагменти сполучної тканини особи чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні слідів виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже сліди на пакеті рожевого кольору, який прилягає до рукоятки, могли виникнути при травмуванні чоловіка, в крові якого міститься антиген Н ізосерологічної системи АВО (а.с.145-149)

Згідно дослідженого судом висновку експерта №275/ц від 01.11.2013 року, враховуючи групову належність крові потерпілого ОСОБА_5 , походження слідів на клинку (об.1) ножа та на пакеті рожевого кольору (об.2), який прилягає до рукоятки, від ОСОБА_5 не виключається (а.с.141-142).

У судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_7 (а.с.164-172).

Аналізуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджена дослідженими в ході судового засідання доказами, а доводи обвинуваченого про відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, спростовуються вищезазначеними доказами.

Суд критично оцінює показання самого обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема, щодо вчинення злочину у стані перевищення меж необхідної оборони, що повністю спростовується висновками стаціонарної комісійної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №231 від 18.10.2013 року, згідно яких на період кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 (22.08.2013 року), останній не виявляв ознак будь-якого психічного розладу чи ознак хронічного психічного захворювання (у тому числі і тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності). За своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_7 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу і за своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування по відношенню до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

У період кримінального правопорушення (22.08.2013 року), в якому ОСОБА_7 підозрюється, він не знаходився в стані фізіологічного афекту, або в іншому емоційному стані, який суттєво вплинув на його свідомість та діяльність. ОСОБА_7 з урахуванням його психологічних особливостей здатний вірно сприймати обставини, які мають значення по кримінальному провадженню (а.с.130-132).

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого і суд вважає ОСОБА_7 осудним.

Суд також вважає, що висновки вказаної експертизи поряд з іншими доказами, а саме показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , підтверджують, що ОСОБА_7 дійсно завдав умисне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що він знайшов палицю, якою наніс тілесні ушкодження потерпілому, в ході бійки, а не заздалегідь її виготовив, також спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які в ході судового розгляду кримінального провадження, кожен окремо, підтвердили суду, що на момент зустрічі обвинувачений тримав в руках палицю, на кінці якої був намотаний поліетиленовий пакет, і саме нею він спричинив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 .

Щодо вчинення злочину внаслідок систематичних погроз з боку потерпілого ОСОБА_5 , показання обвинуваченого ОСОБА_7 також є нелогічними та такими, що суперечать дослідженим судом доказам, оскільки з даних протоколу огляду мобільного телефону від 24.09.2013 року (а.с.159-163) та показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 судом достовірно встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим був давній особистий конфлікт, вони неодноразово надсилали один одному образливі та погрожуючі смс-повідомлення, тому мотив вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 та його умисел на протиправне умисне заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень також підтверджені в ході судового розгляду справи.

Неправдивість показань обвинуваченого ОСОБА_7 з метою уникнути кримінальної відповідальності встановлена вищезазначеними доказами, а також нелогічними поясненнями останнього, який, зокрема, під час допиту судом свідка ОСОБА_11 не заперечував проти його показань у повному обсязі, а в подальшому пояснив свою поведінку тим, що свідок можливо не пам`ятає обставини, тому він і не спростовував його покази.

В той же час показання потерпілого ОСОБА_5 суд вважає послідовними, оскільки, неодноразово допитаний у судовому засіданні, він давав чіткі та логічні покази, деталізуючи їх при кожному допиті, тому вони повністю відповідають фактичним обставинам справи та показам свідків, висновками експертиз, протоколам огляду мобільного телефону, огляду місця події та іншим доказам. Тому суд розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з іншими дослідженими судом доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку по справі.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, до показів обвинуваченого ОСОБА_7 в обґрунтування його невинності у вчиненні кримінального правопорушення суд ставиться критично, оскільки його показання в судовому засіданні є непослідовними, не відповідають фактичним обставинам справи, і розцінює їх як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а версію, висунуту обвинуваченим на свій захист, суд вважає неспроможною, яка не відповідає встановленим безпосередньо судом обставинам справи.

Гарантією виконання органом досудового розслідування вимог ст.9 КПК України є використання всіх джерел доказування, збирання та закріплення кожного доказу у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. Порушення вимог закону при отриманні доказу виключає використання останнього, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і встановив правильність збору стороною обвинувачення та закріплення кожного з них.

Суд також всебічно безпосередньо дослідив речовий доказ, що міститься в матеріалах кримінального провадження, і вважає встановленим, що об`єктом дослідження в ході досудового розслідування та у судовому засіданні став саме той предмет, який був в належному процесуальному порядку виявлений, вилучений, оглянутий, вивчений та в належному порядку збережений в ході досудового розслідування. Суд дослідив його допустимість та відношення до кримінального провадження, що розглядається, і вважає встановленим його достовірність та значення для даної справи.

При цьому суд враховує і той факт, що ніхто з учасників судового провадження не заявив клопотань про виключення будь-яких доказів з даного провадження по тим чи іншим мотивам.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, його суспільну небезпеку, думку потерпілого, обставини вчиненого злочину, дані, що характеризують особу винного, раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена в установленому законом порядку, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання з 23.08.2013 року.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Матеріали кримінального провадження №0013856 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою №755/29186/13-к.

Речовий доказ дерев`яну палицю, на одному кінці якої прикріплений ніж, замотаний в поліетиленовий пакет, що знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1