УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2018 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу Головного Управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим (з дислокацією в м. Херсон) ОСОБА_7 , погоджене з прокурором відділу прокуратури АР Крим (з місцем дислокації в м. Херсон) ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лозове Ясинуватського району, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб. В силу ч. 5 ст. 176 КПК України не визначати ОСОБА_6 розмір застави.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що Слідчим відділом ГУ СБУ в АР Крим (з дислокацією в м. Херсон) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000007 за підозрою: ОСОБА_6 вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному провадженні встановлено, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Не зважаючи на це, у приміщенні Верховної Ради АР Крим 06.03.2014 у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст.ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума» з визначенням дати такого волевиявлення, а саме на 16.03.2014, на яке виносилося питання про входження АР Крим до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до зазначеної постанови 16.03.2014 проведено незаконний референдум, результатом якого стала тимчасова окупація території АР Крим і міста Севастополя, а також їх входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта федерації.

У подальшому, 17.03.2014 депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Крім того, Верховною Радою АР Крим ухвалено постанову № 1748-6/14 від 17.03.2014 «О правоприемстве Республики Крым», пунктом 1 якої передбачено, що «с момента провозглашения Республики Крым как независимого суверенного государства высшим органом власти Республики Крым является Государственный Совет Республики Крым парламент Республики Крым в депутатском составе шестого созыва Верховной Рады Автономной Республики Крым на срок полномочий до сентября 2015 года».

Надалі, 18.03.2014 між Російською Федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу Російської Федерації.

Разом з цим, 20.03.2014 Державною Думою Російської Федерації прийнято Федеральний конституційний закон від от 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации нових субъектов Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Відповідно до ст. 10 вказаного закону співробітники органів безпеки, митниці та міліції Республіки Крим, співробітники інших державних органів, що заміщують посади у вказаних органах на день прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів, мають переважне право на вступ до служби до органів федеральної служби безпеки, митні органи Російської Федерації та органи внутрішніх справ російської Федерації, інші державні органи, створювані у відповідності до законодавства Російської Федерації на території Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя, при наявності в них громадянства Російської Федерації, а також за умови здачі ними екзамену на знання законодавства Російської Федерації та також їх відповідності вимогам, що пред`являються законодавством Російської Федерації до співробітників вказаних органів.

Створення та діяльність органів іноземної держави на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим призвели до заходів посилення тимчасової окупації невід`ємної території України та порушення її суверенітету.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації з 20 лютого 2014 року.

Як встановлено в ході досудового слідства, розпорядженням голови Севастопольської міської державної адміністрації № 685-ОД від 20.12.2012 громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призначений на посаду заступника голови Севастопольської міської державної адміністрації із питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя.

За невстановлених досудовим розслідуванням обставин, після тимчасової окупації території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, але не пізніше 20 лютого 2014, знаходячись на території півострова Крим (більш точне місцезнаходження в ході досудового розслідування не встановлено), отримав від невстановлених в ході досудового слідства осіб пропозицію обійняти посаду так званого «заступника голови Севастопольської міської адміністрації із питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя», яка діяла вже не як орган державної влади чи місцевого самоврядування в Україні, а як окупаційна організація Російської Федерації.

Достеменно усвідомлюючи факт окупації території Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про те, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання, ОСОБА_6 умисно, з метою надання допомоги іноземній державі (РФ) у проведенні підривної діяльності проти України шляхом створення окупаційною владою незаконного апарату державного управління, добровільно погодився на пропозицію перейти в незаконно створений орган окупаційної влади на тимчасово окупованій території України АР Крим з підпорядкуванням РФ та обійняти посаду так званого «заместителя главы Севастопольской городской администрации», на якій перебував з лютого 2014 по травень 2015 року.

Обіймаючи вказану посаду, діючи умисно, протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України шляхом проведення та підтримки політики окупаційного режиму в сфері будівництва та житлово-комунального господарства, ОСОБА_6 брав безпосередню участь у створенні окупаційних органів влади на території півострова Крим та особисто організовував їх роботу, надавши, таким чином, сприяння легалізації тимчасової окупації півострова Крим, в порушення встановленого законодавством України конституційного порядку на території України, а також імплементації та ствердження російського законодавства на території півострова Крим.

Зокрема, обіймаючи посаду так званого «заступника голови Севастопольської міської адміністрації», ОСОБА_6 добровільно передав представникам іноземної держави (Російській Федерації) в повному обсязі службову документацію, котра містила конфіденційні та персональні дані, що були отримані останнім в ході виконання службових обов`язків. Крім цього, на підтримку незаконної окупації території АР Крим ОСОБА_6 неодноразово публічно, у присутності інших осіб, висловлювався щодо популяризації серед населення АР Крим ідеї необхідності зміни меж території України та активно вживав заходів зі зміни системи діяльності державних органів України шляхом дачі вказівок підлеглим йому працівникам Севастопольської міської адміністрації щодо приведення діяльності у відповідність до вимог законодавства РФ, що свідчить про здійснення підривної діяльності проти України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність по наданню допомоги органам окупаційної влади у проведенні підривної діяльності проти України, 14.04.2014 ОСОБА_6 вживав організаційно-розпорядчі заходи, у тому числі надавав безпосередні вказівки по доставці паливно-мастильних матеріалів з Російської Федерації до м. Севастополя поза митним контролем. При цьому ОСОБА_6 достовірно усвідомлював, що вказане паливо буде доставлятись до міста Севастополя в порушення митного законодавства України та буде використане, у тому числі, органами окупаційної влади Російської Федерації.

Окрім цього, на виконання вказівок представників іноземної держави (РФ), з метою пропаганди військової присутності окупаційних військ Російської Федерації на території АР Крим, 25.04.2014 за головування ОСОБА_6 було проведено засідання організаційного комітету щодо проведення 09.05.2014 року на території м. Севастополя параду за участю особового складу та військової техніки збройних сил Російської Федерації. В ході реалізації свого злочинного умислу, ним особисто було організовано забезпечення проведення вказаного заходу та надано повне сприяння представникам окупаційної влади у доступі до життєвоважливих об`єктів міста Севастополя.

Крім того, ОСОБА_6 з метою надання сприяння Російській Федерації у підривній діяльності проти України, в період з 10.04.2014 по 13.05.2014 прийняв участь не менше, ніж в чотирьох засіданнях, організованих окупаційною владою у Великій залі Севастопольської міської адміністрації, а також 09.04.2014 у складі представників керівництва міста Севастополя приймав незаконну делегацію з Російської Федерації на чолі з заступником міністра будівництва та житлово-комунального господарства Російської Федерації ОСОБА_8 , яка не мала правових підстав перебувати на території України.

Усе вищевикладене у своїй сукупності свідчить про те, що так звана «Севастопольська міська адміністрація» на момент описаних подій та на даний час є окупаційним органом влади РФ як ворога України у збройному конфлікті на території півострова Крим, створеним та підконтрольним уряду РФ. Відтак, ОСОБА_6 , надавши добровільну згоду на співпрацю з органами окупаційної влади шляхом виконання функцій заступника голови Севастопольської міської адміністрації із питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя, достеменно усвідомлював протиправний характер своєї діяльності та її спрямованість на ствердження режиму анексії та легалізацію окупації території півострова Крим Російською Федерацією.

Далі, ОСОБА_6 , достеменно знаючи про наявність вказаного вище збройного конфлікту між Україною та РФ, в якому РФ фактично є ворогом, усвідомлюючи факт незаконної анексії території АР Крим Російською Федерацією, погодився на пропозицію обійняти посаду заступника голови Севастопольської міської адміністрації із питань забезпечення життєдіяльності міста Севастополя, в результаті чого обійняв зазначену посаду. Вищевказане свідчить про перехід ОСОБА_6 на бік ворога Російської Федерації в умовах збройного конфлікту.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України, ОСОБА_6 з 04.02.2014 по теперішній час здійснює численні перетини державного кордону України з ТОТ України АР Крим та територією АТО.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а саме наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого.

В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з обставин викладених у ньому.

Підозрюваний та захисники в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вважали, що клопотання задоволенню не підлягає.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

ОСОБА_6 11.09.2018 року затримано в порядку ст. 208 КПК України.

На даному етапі наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованому йому правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду мережі Інтернет від 01.03.2018 з якого слідує, що 25.04.2014 під керівництвом ОСОБА_6 , який перебував на посаді заступника голови Севастопольської міської державної адміністрації, відбулося засідання організаційного комітету щодо підготовки до святкування 70-річчя звільнення Севастополя від німецько-фашистських загарбників та 69-ї річниці Дня Перемоги Радянського Союзу;

-протоколом огляду мережі Інтернет від 01.03.2018 з якого слідує, що 20.12.2012 громадянина ОСОБА_6 головою Севастопольської міської адміністрації ОСОБА_9 призначено на посаду заступника голови Севастопольської міської державної адміністрації;

-протоколом огляду мережі Інтернет від 01.03.2018 з якого слідує, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту міського господарства м. Севастополя, 29.01.2015 висловлювався щодо можливого відключення електроенергії в Криму та м. Севастополі;

-протоколом огляду мережі Інтернет від 01.03.2018 з якого слідує, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника голови адміністрації м. Севастополя, 14.04.2014 організовував постачання в м. Севастополь російського бензину;

-протоколом огляду мережі Інтернет від 17.07.2018 з відеозаписами виступів ОСОБА_6 з якого слідує, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді заступника голови адміністрації м. Севастополя, приймав участь у засіданнях Севастопольської міської адміністрації, здійснював прийом делегації з Російської Федерації;

-протоколом огляду предмета від 15.02.2018, а саме оптичного диска з відеозаписами виступів ОСОБА_6 перебуваючи на посаді в окупаційному органі влади м. Севастополь, з якого вбачається, що ОСОБА_6 прийняв участь не менше, ніж в чотирьох засіданнях, організованих окупаційною владою у Великій залі Севастопольської міської адміністрації, а також 09.04.2014 у складі представників керівництва міста Севастополя приймав незаконну делегацію з Російської Федерації на чолі з заступником міністра будівництва та житлово-комунального господарства Російської Федерації ОСОБА_8 , яка не мала правових підстав перебувати на території України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років. має стійкі соціальні та економічні зв`язки на тимчасово окупованій території України, що дає йому можливість переховуватися там, останній має реальну можливість виїзду на тимчасово окуповані територі. Вказане дає підстави вважати, що у разі не застосування до нього запобіжного заходу він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (зважаючи на те покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним) і таким чином перешкоджати кримінальному провадженню, що створює всі передумови для ухилення підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування шляхом виїзду за межі материкової України, знищити або сховати речі та документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень та місцезнаходження яких по теперішній час не встановлено, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.ч. 1,2 ст. 177 КПК України.

Запобігти вказаним ризикам можливо лише шляхом тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки викладені ризики свідчать про те, що застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та попередити спроби підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства та суду, у тому числі на тимчасово окупованій території України, незаконно впливати на свідків, у тому числі тих, що перебувають на території АР Крим, перешкоджати кримінальному провадженню в інший спосіб.

Частиною 5 ст. 176 КПК України визначено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не можуть бути застосовано до особи, що підозрюється у вчиненні злочинів передбачених статтями 109-114-1 та інш. КК України.

Тому, керуючись вимогами національного законодавства, а також враховуючи, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не може забезпечити запобіганню визначеним ризикам, суд вважає, що відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За вищевказаних обставин, суд погоджується з клопотанням слідчого щодо обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При обрані запобіжного заходу слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 176-205, 309 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в :

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу до 27.09.2018 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СуддяОСОБА_1