УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2018 року Колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 3 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.
Під час судового засідання прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 терміну тримання під вартою на 60 днів, обгрунтовуючи клопотання тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчинені тяжких злочинів, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 10 років, а обвинувачений ОСОБА_12 перебуваючи на волі може впливати на ще не допитаних свідків у даному кримінальному провадженні, сам ОСОБА_12 офіційно не працевлаштований, не має стабільного джерела доходів, а тому наявний ризик вчинення ним нового кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про те, що інші запобіжні заходи, не пов`язані з позбавленням волі, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого та цього не може бути достатнім для запобігання зазначеним ризикам.
Обвинувачений ОСОБА_12 заперечував з приводу заявленого клопотання прокурора, просив відмовити в його задоволенні та обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисники обвинуваченого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та підтримали позицію ОСОБА_12 щодо обрання запобіжного захогду у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, клопотання обвинуваченого підтримав.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Клопотання ОСОБА_12 підтримали.

Потерпілий ОСОБА_9 підтримав думку прокурора, просив клопотання задовольнити, в задоволенні клопотання обвинуваченого просив відмовити.

Колегія суддів, розглядаючи клопотання прокурора щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою, заслухавши думку прокурора, захисників, обвинуваченого та потерпілого приходить до наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Розглянувши клопотання обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу колегія суддів виходить з практики Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, та зазначає, що утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.
Судова колегія не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, незаконного впливу на свідків, які ще не допитані у судовому засіданні.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, офіційно не працевлаштований, а тому є всі підстави для продовження строку тримання під вартою, так, як тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).
У відповідності до п.п. 61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.
За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років; враховуючи вік та стан здоров`я

ОСОБА_12 , відсутність належних доказів на підтвердження неможливості обвинуваченого перебувати в установі виконання покарань, відсутність офіційного працевлаштування та джерел доходів, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_12 у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який може переховуватись від суду, оскільки можливість уникнення покарання може бути для обвинуваченого меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним, а також вплинути на свідків, оскільки вони є недопитаними в рамках судового провадження, вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_12 обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити ще на 60 днів.
Колегія суддів розглянувши альтернативні утриманню під вартою заходи запезпечення кримінального провадження вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України розмір застави не визначається у зв`язку із вчиненням злочину із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177,183, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу - залишити без задоволення.
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк 60 днів - тобто з 31.10.2018 року по 29.12.2018 року включно.
Копію ухвали для виконання направити начальнику Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань» (№6) Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Ухвала є остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3