АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/403/18 Справа № 711/3367/17 Категорія: ч. 3 ст. 382 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, завідувача кафедри економіки обліку і оподаткування Східноєвропейського університету, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування основного покарання з випробуванням на один рік; на підставі ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтись в органи пробації по місцю проживання для реєстрації, не змінювати без відому цих органів місце постійного проживання; вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 вчинив активні протиправні дії по перешкоджанню виконанню рішення суду з метою недопущення витребування з його незаконного володіння земельної ділянки на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.

06.12.2013 прокуратурою Черкаської області до Апеляційного суду Черкаської області подано скаргу на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2013 по справі № 22-ц/793/4/15 за позовом прокурора м. Черкаси до Черкаської міської ради, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , треті особи: Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області, Державна інспекція сільського господарства в Черкаській області, про визнання незаконним і скасування рішення Черкаської міської ради від 24.03.2006 № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_11 та інші)», визнання недійсним державного акта серії ЯЗ № 043584 від 23.03.2009 на право власності на землю та витребування майна з чужого незаконного володіння.

ОСОБА_7 , отримавши 25.01.2014 примірник апеляційної скарги, 03.02.2014 подав до Апеляційного суду Черкаської області відзив на апеляційну скаргу прокурора Черкаської області, в якій просив суд апеляційної інстанції залишити в силі рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.11.2013, а апеляційну скаргу прокуратури Черкаської області відхилити, тобто був обізнаним про початок апеляційного провадження в справі № 22-ц/793/4/15.

В подальшому, апеляційним судом Черкаської області у вказаній справі 19.02.2015 року було ухвалене рішення, котре набуло чинності на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.07.2015 року, згідно з яким визнано незаконним і скасовано рішення Черкаської міської ради від 24.03.2006 № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_11 та інші)» та витребувано із незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1000 м2, яка розташована в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером -02-009-0016, на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради.

ОСОБА_7 , будучи обізнаним про залишення в силі рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2015, про що був сповіщений юристом ОСОБА_12 , яка представляла інтереси останнього згідно з нотаріально посвідченою довіреністю, та, отримавши 02.03.2015 від неї на власну електрону пошту скановану його копію, умисно, з метою перешкоджання виконанню рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2015 в частині витребування з його незаконного володіння земельної ділянки на користь територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, 28.08.2015 року уклав договір дарування вищевказаної земельної ділянки, згідно з яким безоплатно передав у власність ОСОБА_13 , який являється його сином, земельну ділянку площею 1000 м2, яка розташована в АДРЕСА_2 , з кадастровим номером -02-009-0016, та нормативною грошовою оцінкою 344 950 грн., зазначивши в п.8 вказаного договору, що дарувальник передав у власність обдарованого вищевказану земельну ділянку, вільну від будь-яких майнових прав і претензій осіб, про які в момент складання договору дарувальник і обдарований не знати не могли, хоча на момент укладення вказаного договору ОСОБА_7 був обізнаним із рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2015. Таким чином, ОСОБА_7 своїми умисними діями спричинив істотну шкоду охоронюваним законом громадським інтересам на суму 344 950 грн.

Не погодившись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 та прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року та закрити кримінальне провадження, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину. Вважає вирок суду незаконним, необґрунтованим й таким, що підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також вважає, що вирок суду ухвалено на підставі неналежних та недопустимих доказів існування обставин, якими сторона обвинувачення обґрунтовує свою позицію.

Указує, що кваліфікація дій ОСОБА_7 суперечить положенням кримінального та цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено вироком суду.

Відповідно до положень ст.ст. 2, 3 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено.

Відповідно до приписів ст. 382 КК України, кримінальним правопорушенням є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Склад такого правопорушення може мати місце лише за наявності прямого умислу особи на його вчинення.

Відповідно до положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, в редакції, що діяла станом на 28.08.2015р., тобто на день укладення ОСОБА_7 договору дарування земельної ділянки, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу.

Вказує, що рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2015 р. у цивільній справі № 22-ц/793/4/15 носить майновий характер - витребування земельної ділянки у боржника ОСОБА_7 , але не зобов`язує його вчинити певні дії. Виконавчі листи за цим рішенням не видавались, виконавче провадження не відкривалось. Відповідно жодних виконавчих дій державною виконавчою службою не здійснювалось. Це зокрема підтверджується запитом в ДВС слідчого ОСОБА_14 від 23.01.2017р. № 1140/46-2017 та листом Центрального відділу ДВС міста Черкаси від 07.02.2017р. № 141-36/1386 (т. 2 а/с 18, 25).

Зазначає, що умови і порядок виконання рішень судів, які підлягають примусовому виконанню, у разі їх невиконання в добровільному порядку, визначено Законом України «Про виконавче провадження». При цьому притягнення до кримінальної відповідальності можливо лише боржника, який не виконує рішення, яким його зобов`язано виконати певні дії. Відповідальність боржника у виконавчому провадженні майнового характеру настає в разі умисного перешкоджання виконанню рішення суду. Також цим Законом визначені заходи примусового виконання рішень та порядок притягнення до кримінальної відповідальності за невиконання та перешкоджання виконанню судового рішення.

Вказує, що будь-яких заходів, необхідних для виконання рішення апеляційного суду від 19.02.2015 р., які обвинувачений ОСОБА_7 був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати, слідством не встановлено. Таких заходів не існує. Порядок притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, встановлений вказаним Законом, не дотриманий. ОСОБА_7 вимог цього Закону не порушував. Це є об`єктивною підставою для постановлення у справі виправдувального вироку, у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

Крім того, вказує, що й кваліфікація діяння ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 382 КК України є надуманою та необґрунтованою. Зокрема суд вважає, що, уклавши вказаний договір дарування від 28.08.2015 р., ОСОБА_7 начебто завдав істотної шкоди охоронюваним законом громадським інтересам на суму вартості земельної ділянки.

При цьому зазначає, що суд не врахував, що така шкода могла б мати місце лише у випадку, коли в результаті дій особи, винної у перешкоджанні виконанню рішення суду, майно (земельна ділянка) було б втрачено, або була б втрачена можливість його отримання (повернення, витребування). Насправді жодної шкоди вказаний договір дарування будь-чиїм інтересам не завдав. Так, в разі законності та дійсності такого договору, не може бути ознак злочину у діях його сторін. В разі ж незаконності або недійсності (як оспорюваності, так і нікчемності) такого правочину, а тим більше в разі злочинності дій сторони правочину, відповідно до положень ст.ст. 203, 215, 216, 236, 386, 387, 388, 392 ЦК України право власності належного власника захищено державою, такий правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, вказана земельна ділянка може бути витребувана у набувача належним власником.

Це зокрема підтверджується тим, що в даний час Соснівським районним судом м. Черкаси розглядається цивільна справа № 712/4341/16-ц за позовом керівника Черкаської місцевої прокуратури в інтересах Черкаської міської ради до ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , третя особа ОСОБА_7 , приватний нотаріус ОСОБА_16 про витребування вказаної земельної ділянки із чужого незаконного володіння та скасування її державної реєстрації.

Вказує, що дії ОСОБА_7 під час укладення договору дарування були правомірними. На момент укладення договору дарування земельної ділянки від 28.08.2015 р. не існувало жодних арештів та заборон щодо відчуження цієї ділянки. ОСОБА_7 не був зобов`язаний ні судом, ні законом, вчиняти будь-які дії чи утриматись від них. Судове рішення не було жодним чином реалізовано. Міська рада не пред`являла ОСОБА_7 вимог про передачу їй земельної ділянки, виконавчого провадження відкрито не було, що підтверджується інформацією, наданою виконавчою службою на запит слідчого, оригіналами та показами свідка ОСОБА_16 .

Також, в порушення норм ст.ст. 89, 350 КПК України судом першої інстанції в основу вироку суду покладено неналежні докази, а саме: документи на аркушах справи 91-172 та покази свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_12 , покази якої в судовому засіданні взагалі не досліджувались, протоколу її допиту в матеріалах справи немає.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2018 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, й призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік. Також просить частково дослідити матеріали кримінального провадження, а саме дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вказує, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував в повній мірі вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, суди мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України, з тим щоб при призначенні покарання у кожному конкретному випадку враховувались ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказує, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не в повній мірі врахував ступінь небезпечності вчиненого ним злочину та особу обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінальних правопорушень, як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду, не визнав. Крім того, призначаючи ОСОБА_7 мінімальне покарання, яке передбачене санкцією ч. 3 ст. 382 КК України, судом не враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України. Зазначає, що за наведених обставин прояв гуманності та поблажливості до засудженого є необґрунтованим та безпідставним, не буде сприяти його виправленню, а навпаки, викличе впевненість у безкарності, буде сприяти вчиненню нових злочинів. Вказує, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану адвокатом апеляційну скаргу, заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили її відхилити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури підтримав та заперечив проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , просив її відхилити.

В ході апеляційного провадження колегія суддів за клопотанням прокурора та сторони захисту дослідила наступні документи, які містяться у матеріалах кримінального провадження, зокрема характеризуючі дані на особу, а саме: копію паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Драбівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 85, т. 1); довідку з КЗ «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер» від 28.03.2017 р., в якій зазначено, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря психіатра не перебуває (а.с. 87, т. 1); вимоги з Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області, в яких зазначено, що у ОСОБА_7 відсутні судимості (а.с. 88-89, т. 1); характеристику з Східноєвропейського університету економіки і менеджменту, в якій указується, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем роботи, має безліч нагород за свою діяльність (а.с. 90, т. 1);

- дані протоколу огляду предмету від 17.03.2017 р., проведеного ст. слідчим ОСОБА_18 , де під час огляду виявлено, що предметом огляду є фотозображення електронної скриньки ОСОБА_12 , які остання долучила до протоколу допиту від 17.03.2017 р., та стосуються її переписки з ОСОБА_7 . Зображення на 13 аркушах (а.с. 91, т. 1);

- копії роздрукованих скріншотів з електронної пошти ОСОБА_7 щодо переписки з ОСОБА_19 (а.с. 92-105, т.1);

- копія квитанції про сплату судового збору за подання касаційної скарги на рішення суду, сплачено ОСОБА_7 (а.с. 106, т. 1);

- копію рішення Апеляційного суду Черкаської області від 19.02.2015 р., яким визнано незаконним та вирішено скасувати рішення Черкаської міської ради від 24.03.2006 року № 9-279 «Про передачу громадянам земельних ділянок у власність ( ОСОБА_11 та інші)» в частині безоплатної передачі громадянину ОСОБА_20 земельної ділянки площею 1000, 0 кв. м. по АДРЕСА_2 , та вирішено витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 земельну ділянку площею 1000, 0 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_2 , кадастровий номер -02-009-0016 (а.с. 107-118, т. 1);

- дані постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 17 березня 2017 року, в якій ст. слідчим Черкаського відділу поліції ОСОБА_18 ухвалено рішення про визнання речовими доказами фотозображення електронної скриньки ОСОБА_12 , які остання долучила до протоколу допиту від 17.03.2017 року та які стосуються переписки з ОСОБА_7 на 13 аркушах (а.с. 119, т. 1);

- договір дарування земельної ділянки від 28.08.2015 року, в якому указано, що ОСОБА_7 подарував у власність земельну ділянку площею 0,1000 га ОСОБА_13 , яка розташована по АДРЕСА_3 (а.с. 120, т. 1);

- копію державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я ОСОБА_7 , серія ЯЗ № 043584, де вказано що на підставі договору купівлі-продажу від 18.03.2009 р. № 844 ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 1000,0 кв.м. по АДРЕСА_2 (а.с. 121, т. 1);

- копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.10.2013 року, де вказано що об`єктом реєстрації нерухомого майна є земельна ділянка по АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , площею 0,1 га (а.с. 122, т. 1);

- копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 26.08.2015 року, в якому указано, що земельна ділянка площею 1000,0 кв. м, розташована по АДРЕСА_2 , була зареєстрована управлінням Держкомзему у м. Черкаси 23.03.2009 року на праві приватної власності на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 124-125, т. 1);

- копію витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_7 , складає 344 950, 00 грн. (а.с. 126 т. 1);

- копію заяви, завіреної нотаріально, від ОСОБА_15 , яка надала згоду її чоловікові ОСОБА_7 на дарування житлового будинку та земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована по АДРЕСА_3 (а.с. 127, т. 1);

- копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 109497299, в якому указано, що обтяження по земельній ділянці з кадастровим номером :02:009:0016 відсутні (а.с. 132-134, т. 1);

- копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності земельних ділянок ОСОБА_7 (а.с. 136-140, т. 1);

- копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.08.2015 р., згідно з яким власником земельної ділянки по АДРЕСА_3 є ОСОБА_13 на підставі договору дарування (а.с. 141, т. 1);

- дані протоколу огляду предмету від 17.03.2017 р., в якому вказано, що предметом огляду є документи, отримані в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів по ухвалі слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.03.2017 року, а саме: оригінал договору дарування земельної ділянки № 508 від 28.08.2015 р.; засвідчені «згідно з оригіналом» фотокопії державного акту на право власності на земельну ділянку; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права № 10808745 від 14.10.2013 р.; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-015 від 26.08.2015 р.; витяг № 1093 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; заява ОСОБА_15 про згоду на дарування житлового будинку та земельної ділянки № 504 від 28.08.2015 р.; фотокопія договору дарування житлового будинку за № 505 від 28.08.2015 р.; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42946211 від 28.08.2015 р.; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження № 109496633 від 28.08.2015 р.; витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 109497299 від 28.08.2015 р.; витяг за результатом пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження № 109497963 від 28.08.2015 р.; витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 109498208 від 28.08.2015 р.; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав № 42947504 від 28.08.2015 р.; квитанції № 82 від 28.08.2015 р., № 83 від 28.08.2015 р.; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 109497963 від 28.08.2015 р.; витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 47735613 від 28.08.2015 р.; паспорт ОСОБА_7 серії НЕ 011503; довідка ІПН ОСОБА_7 ; паспорт ОСОБА_13 серії НОМЕР_1 ; довідка ІПН ОСОБА_13 ; паспорт ОСОБА_15 серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_13 І- НОМЕР_3 ; свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_15 ; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42958241 від 28.08.2015 р. (а.с. 142-144, т. 1);

- дані постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання речових доказів до матеріалів провадження від 17.03.2017 р., в якій зазначено, що вирішено визнати речовими доказами у кримінальному провадженні оригінал договору дарування земельної ділянки від 28.08.2015 р. № 508 (а.с. 145, т. 1);

- дані протоколу огляду предмету від 17.03.2017 р., де предметом огляду є фотозображення електронної скриньки ОСОБА_17 , яке остання долучила до протоколу допиту від 15.03.2017 р., про направлення на електронну скриньку ОСОБА_7 касаційної скарги. Електронний лист датований 22.04.2014 р. (а.с. 146-147, т. 1);

- копію касаційної скарги на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10.04.2014 року (а.с. 148-150, т. 1);

- дані постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 17.03.2017 р., в якій вирішено визнати речовими доказами фотозображення електронної скриньки ОСОБА_17 , яке остання долучила до протоколу допиту від 15.03.2017 р., про направлення на електронну скриньку ОСОБА_7 касаційної скарги (а.с. 151, т. 1);

- опис документів і речей, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, складений від 16.03.2017 р., в якому зазначено про вилучення 23 найменувань документів на 30 аркушах у нотаріуса ОСОБА_16 (а.с. 152-154, т. 1);

- акт вилучення оригіналу та копій документів справи від 16.03.2017 р., згідно з яким нотаріус ОСОБА_16 передав ст. о/у відділення кримінальної поліції Черкаського ВП ОСОБА_21 документи, які відповідають документам у протоколі огляду предмету від 17.03.2017 р. (а.с. 155, т. 1);

- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 16.03.2017 р., згідно з яким здійснювався огляд та ознайомлення в кабінеті нотаріуса ОСОБА_16 з документами нотаріальної справи та договором дарування земельної ділянки від 28.08.2015 р. № 508, та встановлено, що документи, які стосуються земельної ділянки, знаходяться у справі № 02-02 том 2 «Договори відчуження земельних ділянок та документи, на підставі яких вони посвідчувалися». Згідно з ухвалою суду від 02.03.2017 р. вилучено завірені копії нотаріальної справи згідно з описом (а.с. 156-157, т. 1);

- дані протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.02.2017 р., згідно з яким старший слідчий ОСОБА_18 в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси в присутності завідувача архіву ОСОБА_22 шляхом зняття фотокопій на цифровий фотоапарат ознайомилася з матеріалами цивільної справи № 712/11272/13-ц (а.с. 158-159, т. 1);

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 23.02.2017 р., а саме фотокопії: заяви до Апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2014 р. відповідача ОСОБА_23 , розписку № 22ц-370 від ОСОБА_23 , розписку від ОСОБА_24 , конверт на ім`я ОСОБА_23 , заяву до Апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2014 р. ОСОБА_23 , заяву до Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.11.2013 р. ОСОБА_23 , конверт на ім`я ОСОБА_23 , супровідний лист № 4159/15 від 02.03.2015 р.; договір купівлі продажу земельної ділянки від 18.03.2009 р., посвідчений нотаріусом ОСОБА_25 ; довіреність про представництво інтересів ОСОБА_7 ОСОБА_12 , супровідний лист № 05/3-1905 вих. 13 від 06.12.13 р., апеляційну скаргу, супровідний лист № 773/14 від 20.01.14 р., рекомендоване повідомлення ОСОБА_7 , відзив на апеляційну скаргу прокурора Черкаської області (а.с. 160, т. 1);

- копію договору купівлі-продажу земельної ділянки від 18.03.2009 року, згідно з яким ОСОБА_20 продав земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 1000,0 кв. м ОСОБА_7 (а.с. 161-163, т. 1);

- копія довіреності на ім`я ОСОБА_12 , яку надав ОСОБА_7 для представлення його інтересів (а.с. 164, т. 1);

- копії документів апеляційної справи, зокрема супровідний про розгляд справи, повідомлення про отримання судової повістки, відзив на апеляційну скаргу прокурора (а.с. 165-169, т. 1);

- дані протоколу огляду предмету від 25.02.2017 р., згідно з яким предметом огляду є документи в ході проведення тимчасового доступу до речей і документів, а саме роздруковані фотокопії матеріалів цивільної справи № 712/11272/13-ц; заява до Апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2014 р. відповідача ОСОБА_23 , розписка № 22ц-370 від ОСОБА_23 , розписка від ОСОБА_24 , конверт на ім`я ОСОБА_23 , заява до Апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2014 р. ОСОБА_23 , заява до Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.11.2013 р. ОСОБА_23 , зображення конверту на ім`я ОСОБА_23 , супровідний лист № 4159/15 від 02.03.2015 р.; договір купівлі продажу земельної ділянки від 18.03.2009 р., посвідчений нотаріусом ОСОБА_25 ; довіреність про представництво інтересів ОСОБА_7 представником ОСОБА_12 , супровідний лист № 05/3-1905 вих. 13 від 06.12.13 р., апеляційну скаргу, супровідний лист № 773/14 від 20.01.14 р, рекомендоване повідомлення ОСОБА_7 , відзив на апеляційну скаргу прокурора Черкаської області (а.с. 170-171, т. 1);

- дані постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження, згідно з якою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні роздруковані фотокопії матеріалів цивільної справи № 712/11272/13-ц, а саме: заяву до Апеляційного суду Черкаської області від 09.04.2014 р. відповідача ОСОБА_23 , розписку № 22ц-370 від ОСОБА_23 , розписку від ОСОБА_24 , конверт на ім`я ОСОБА_23 , заяву до Апеляційного суду Черкаської області від 31.01.2014 р. ОСОБА_23 , заяву до Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.11.2013 р. ОСОБА_23 , конверт на ім`я ОСОБА_23 , супровідний лист № 4159/15 від 02.03.2015 р.; договір купівлі продажу земельної ділянки від 18.03.2009 р., посвідчений нотаріусом ОСОБА_25 ; довіреність про представництво інтересів ОСОБА_7 представником ОСОБА_12 , супровідний лист № 05/3-1905 вих. 13 від 06.12.13 р., апеляційну скаргу, супровідний лист № 773/14 від 20.01.14 р., рекомендоване повідомлення ОСОБА_7 , відзив на апеляційну скаргу прокурора Черкаської області (а.с. 172-173, т.1);

- супровідний лист від 28.03.2017 р. № 584-9/1 про направлення матеріалів виконаного доручення № 584-д від 07.03.2017 р. на 33 арк. в 1 примірнику для слідчого ОСОБА_18 (а.с. 24, т. 2);

- лист про надання інформації від 07.02.2017 р. № 141-36/1386, в якому указується, що виконавчий документ № 22-ц/793/4/15, виданий Соснівським районним судом, в Центральному відділі ДВС станом на 06.02.2017 р. не знайдено (а.с. 18, т. 2).

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, вирок суду у разі визнання особи винуватою має містити, крім іншого, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 1) неповнота судового розгляду; 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 4) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Колегія суддів вбачає, що зі змісту оскаржуваного обвинувального вироку неможливо визначити, на підставі яких доказів суд дійшов висновку про підтвердження тих обставин, які ставляться особі у вину згідно зі змістом обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку міститься лише перелік доказів, які суд позиціонує у якості таких, однак відсутній аналіз цих доказів в контексті тих обставин, які цими доказами підтверджуються. Більше того, зміст окремих доказів викладений у формі їх переліку навіть без розкриття їх змісту (Т-2, а.с. 37).

Необхідність чіткого мотивування судового рішення незалежно від виду судочинства є необхідним компонентом забезпечення права особи на справедливий суд в контексті положень ст. 6 ЄКПЛ, про що ЄСПЛ неодноразово указував у своїх рішенням, зокрема «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, «Кузнєцов проти Російської Федерації» від 23 жовтня 2008 року та інші.

Відсутність належного мотивування судового рішення не лише позбавляє сторони справи достатньої можливості аргументовано оскаржити судове рішення, але й позбавляє суд апеляційної інстанції можливості належно й аргументовано розглянути скаргу на таке рішення, не маючи даних про те, яким чином суд першої інстанції оцінив окремі докази як такі, що підтверджують чи спростовують певні обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 382 КК України в редакції станом на 28 серпня 2015 року, кримінальна відповідальність встановлена за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, якщо цими діями була заподіяна істотна шкода охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.

Зокрема, за змістом висунутого ОСОБА_7 обвинувачення він обвинувачується саме в умисному перешкоджанні виконанню рішення суду, що набрало законної сили, яке заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом громадським інтересам (Т-1, а.с. 9).

Таким чином, обставинами, що потребують доказування у передбачений законом спосіб (враховуючи, що обвинувачений не визнає своєї провини), відповідно до диспозиції ч. 3 ст. 382 КК України мають бути щонайменше обставини, які становлять елементи складу цього злочину.

Натомість у вироку не вказано, якими доказами підтверджується, зокрема, такі обставини:

- чи здійснювалися будь-ким будь-коли будь-які дії у передбаченому законом порядку на виконання указаного вище рішення апеляційного суду, яким перешкодив обвинувачений, в контексті встановлення об`єктивної сторони злочину щодо ознак самого діяння;

- якими дослідженими судом доказами підтверджується факт обізнаності обвинуваченого на день укладення договору дарування про указане вище рішення апеляційного суду в контексті встановлення виду і форми вини як складової суб`єктивної сторони злочину, враховуючи, що він цей факт заперечує;

- хто є потерпілим від злочину, тобто кому, чиєму громадському інтересу була завдана шкода, й у чому вона полягає, в контексті встановлення наслідків злочину як складової його об`єктивної сторони, враховуючи, що особі ставиться у вину злочин з матеріальним складом.

Крім цього, у вироку відсутній будь-який аналіз доводів захисника про визнання окремих доказів недопустимими, хоча таке клопотання заявлялося ним у судовому засіданні. Цим також фактично унеможливлюється належний розгляд апеляційної скарги в цій частині, оскільки будь-які висновки суду з цього питання відсутні.

З огляду на це, колегія суддів вбачає, що при розгляді провадження судом були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які могли завадити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення. Тому вироку суду підлягає скасуванню з призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції. Задовольнити апеляційну скаргу захисника в частині закриття провадження судом апеляційної інстанції колегія суддів не має процесуальної змоги, у зв`язку з відсутністю в оскаржуваному вироку достатніх мотивів його ухвалення та оцінки судом першої інстанції досліджених доказів (за виключення показів одного свідка ОСОБА_16 )

Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для посилення обвинуваченому призначеного покарання за умови належного підтвердження його винуватості, враховуючи те, що до відповідальності він притягується вперше, має значний вік, позитивно характеризується за місце роботи і проживання. Однак, враховуючи, що прокурор також просив скасувати оскаржуваний вирок, хоча й з інших підстав, апеляційна скарга прокурора також має бути задоволена частково.

Тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :