Провадження №1-кс/523/3569/18
УХВАЛА
про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
(повний текст)
19 жовтня 2018 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 19.10.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001858 від 18.10.2018 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, росіянина за національністю, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, зі слів працює за наймом паркувальником біля ринку «Южний», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
19.10.2018 року до Суворовського районного суду м.Одеси для розгляду надійшло від слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 , клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у замаху на таємне заволодіння майном ОСОБА_7 холодильнику марки «SNEIGE class+», білого кольору, вартістю 2000 гривень, поєднаному з проникненням до будинку АДРЕСА_2 , що мало місце 18.10.2018 року о 12:00 годині.

Як слідує з клопотання, за заявою ОСОБА_7 , 18.10.2018 року до ЄРДР внесено відповідні відомості за №0001858, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а 19.10.2018 року слідчим ОСОБА_5 складено й прокурором ОСОБА_3 погоджено відповідне повідомлення про підозру ОСОБА_6 , яке вручено останньому у той же день в присутності його захисника ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий ОСОБА_5 посилається на дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , на тяжкість кримінального правопорушення, що обумовлює, на думку сторони обвинувачення, існування ризиків його можливого ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, вчинення іншого правопорушення та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

З`ясувавши думку прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, заслухавши позицію захисника ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати останньому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як слідує з розглядуваного клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні замаху на тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, за яке, ураховуючи вимоги ст.68 цього ж Кодексу, визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком до чотирьох років.

З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За п.п.3, 4 ч.2 ст.183 вказаного Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, а до раніше судимої особи - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

За ч.ч.1, 3 ст.194 означеного Кодексу, слідчий суддя має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, якщо прокурор доведе обставини існування обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, але не доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина ч.1 ст.9 вказаного Кодексу встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Разом із тим, ст.8 зазначеного Кодексу та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).
Крім того, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», ЄСПЛ наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.
Проте, обґрунтовуючи необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у конкретному випадку, ані слідчим ОСОБА_5 у клопотанні, ані прокурором ОСОБА_3 у судовому засіданні не доведено будь-якими доказами доводи сторони обвинувачення щодо ймовірності переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування, перешкоджання кримінальному провадженню або повідомлення останньому про підозру у вчиненні іншого злочину, з урахуванням чого та за приписами ч.3 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі.
Крім того, посилаючись у розглядуваному клопотанні на тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчим ОСОБА_5 взагалі не враховані приписи останнього речення ч.2 ст.177 та п.4 ч.2 ст.183 КПК України, оскільки вказана особа підозрюється у вчиненні замаху на тяжкий злочин, за який у контексті ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ст.68 КК України, визначена можливість призначення покарання, у випадку доведеності його провини, у виді позбавлення волі строком до чотирьох років, що у своєї сукупності свідчить про порушення зазначеним слідчим і прокурором наведених вимог законодавства та про безпідставність означеного клопотання.
Наряду з наведеним, за доданими до розглядуваного клопотання копіями відповідних протоколів, допит свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 18.10.2018 року здійснювався оперуповноваженим ВКП Суворовського ВП ОСОБА_10 , який з огляду на додані до цього клопотання матеріали, зокрема витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0001856 від 18.10.2018 року, - до проведення досудового розслідування зазначеного провадження станом на час проведення відповідних слідчих дій, не залучався, що у свою чергу не надає слідчому судді можливості надати належну оцінку викладеним в цих протоколах обставинам.

Разом із тим, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального кодексу України, Конвенції та практики ЄСПЛ, слідчим суддею при вирішенні питання щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підсудного ОСОБА_6 приймається те, що останній в силу ст.89 КК України не має судимості, має місце реєстрації та постійного проживання в м.Одесі, працює за наймом паркувальником біля ринку «Южний», що свідчить про міцність соціальних зв`язків вказаного підозрюваного у місці його проживання, натомість прокурором під час розгляду наведеного клопотання існування інших підстав або ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, - не доведено.
Отже, підсумовуючи наведене, слідчий суддя вважає, що у контексті ч.ч.1, 3 ст.194, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, розглядуване клопотання слідчого ОСОБА_5 уявляється безпідставним, а в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено лише існування обґрунтованої підозри щодо причетності підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, але не доведено наявність достатніх підстав існування хоча б одного з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які посилається слідчий та прокурор, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до вказаного підозрюваного для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам.
Аналогічні роз`яснення містяться в Розділі 1, п.11 Розділу 3.5 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, затвердженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року.

На підставі викладеного, оцінюючи доводи слідчого ОСОБА_5 та прокурора ОСОБА_3 щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наявність яких не доведено матеріалами клопотання та в судовому засідання, та враховуючи положення ст.ст.183, 194 цього ж Кодексу у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини забезпеченість підозрюваного ОСОБА_6 постійним місцем проживання та реєстрації в м.Одесі, його неофіційну працевлаштованість, що свідчить про певну міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного мешкання, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, із залишенням клопотання слідчого ОСОБА_5 без задоволення, у зв`язку з його безпідставністю та частковою обґрунтованістю в розумінні ч.ч.1, 3 ст.194 означеного Кодексу.
Керуючись ст.ст.3, 26, 177-179, 183-184, 193-194, 202, 369-372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Хаджибеївського ВП Суворовського ВП в м.Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, - залишити без задоволення, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно, в порядку ч.1 ст.202 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.194, ст.179 КПК України, зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, за кожною вимогою прибувати до слідчого чи прокурора або до суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що згідно ч.2 ст.179 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали надати заінтересованим особам.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження шляхом подачі апеляційної скарги, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1