Справа № 405/3062/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2018 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

«Кропивницька виправна

колонія (№6)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Онок, Виноградівського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:

?25.08.1994 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 117, ст. 43 КК України до 5 років позбавлення волі;

?21.10.2004 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 152, ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. Звільнився 02.01.2010 року за постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 25.12.2009 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 14 днів;

?09.12.2014 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 153 КК України до 6 років 5 місяців позбавлення волі, -

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим поведінкою та ставленням до праці свого виправлення на протязі всього часу відбування покарання, у його поведінці є тільки ознаки того, що засуджений став на шлях випралення.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» погодився з позицією прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 № 258-К-17, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не

менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В судовому засідання встановлено, що вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 06 років п`ять місяців (а.о.с. 23-39, Т.1 ч.1).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.02.2016 року відповідно до Закону України № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.06.2014 року по 24.02.2015 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 52, Т.1 ч.1).

Початок строку покарання 16.06.2014 року, кінець строку 08.03.2020 рік. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 04 роки 09 місяців 11 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 07 місяців 19 днів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 19.06.2014 року, за час відбування покарання порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав (а.п. 12); має 6 (шість) заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.п. 12, а.о.с.79, 82, 87, 116, 118, 124, Т.1 ч.2).

З характеристики, наданої ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» 06.07.2018 року вбачається, що з 08.04.2015 року ОСОБА_5 відбував покарання в Державній установі «Петрівська виправна колонія (№49)» - за час відбування покарання в установі засуджений характеризувався позитивно, порушення встановленого порядку відбування покарання не допускав; дотримувався правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; виконував передбачені законом вимоги персоналу установи; до робіт із благоустрою установи ставився з розумною ініціативою, а саме приймав активну участь в ремонтних роботах на відділенні соціально-психологічної служби щодо покращення житлово-побутових умов та прилеглої території, залучався до двохгодинних безоплатних робіт вказаних адміністрацією установи території житлової зони згідно п. 5 ст. 118 КВК України; 11.09.2017 року прибув до Державної установи «Кропивницька виправна колонія (№6)» - за час відбування покарання засуджений порушення встановленого порядку відбування покарання не допускав; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом; виконує передбачені законом вимоги персоналу установи; залучається до безоплатних робіт із благоустрою установи, а саме - приймав участь в ремонтних роботах на відділенні соціально-психологічної служби (№ 5), а також залучався до двохгодинних безоплатних робіт, вказаних адміністрацією установи на виробництві та на території житлової зони згідно п. 5 ст. 118 КВК України, з благоустрою установи відпрацював 36 годин (а.п. 13) - проявляє добросовісне ставлення до безоплатних робіт, вчасно і якісно виконує покладенні на нього завдання, дбайливо відносився до інструменту та інвентарю, має сумлінну поведінку; засуджений під час відбування покарання на профілактичному обліку установи не

перебував; відповідно до вимог ст.123 КВК України приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія»; характеризується в цілому позитивно (а.п. 11).

Разом з тим, з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Петрівської ВК (№49) розглядалося питання зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.82 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення (протокол № 28 від 29.12.2016 року) - а.о.с. 93, Т.1 ч.2).

Комісією Петрівської виправної колонії (№49) прийнято позитивне рішення щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_5 шляхом переведення його із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі (протокол № 12 від 30.05.2017 року) а.о.с. 94, Т.1 ч.2.

На засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (протокол № 03 від 01.02.2018 року, а.о.с. 109, Т.1 ч.2).

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Однак, клопотання засудженого ОСОБА_5 та матеріали особової справи останнього за № 258-К-17 не містять достатніх відомостей про те, що засуджений протягом всього часу відбування покарання приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став.

При оцінці поведінки засудженого, суд відмічає, що засуджений за час відбування покарання не порушував встановлений порядок відбування покарання, намагався дбайливо ставитися до майна установи, намагався самостійно виконувати роботи із самообслуговування, за більший проміжок часу відбування покарання характеризувався в цілому посередньо, участі у заходах виховного впливу не приймав, у скоєному злочині не розкаюється, свою вину не визнає, мав задовільну поведінку (а.о.с. 91, 97, 111, Т.1 ч.2); у 2015 році ОСОБА_5 отримав два заохочення та одне заохочення у 2016 році, після відмови в травні 2017 року комісією Петрівської виправної колонії (№49) у застосуванні ст.82 КК України засуджений жодного заохочення у 2017 році не мав. Після відмови у лютому 2018 року адміністративною комісією Кропивницької ВК (№6) у застосуванні ст.81 КК України ОСОБА_5 змінив свою поведінку та отримав три заохочення за активну участь в благоустрої установи. Пасивна поведінка засудженого не засвідчує виправлення та перевиховання останнього, активна участь у суспільному житті установи виконання покарань не була послідовною, заохочення отримувались засудженим напередодні розгляду питань про застосування заохочувальних норм ст.101 КВК України, ст.81 та ст.82 КК України. Таким чином, адміністраціями установ виконання покарань протягом часу відбування покарання з квітня 2015 року по лютий 2018 року поведінка ОСОБА_5 оцінювалась як задовільна та така, яка не свідчила про те, що засуджений стає на шлях виправлення, у зв`язку з чим у застосуванні заохочувальних норм ст.82 та ст.81 КК України останньому було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно наданих суду довідок засуджений не був працевлаштований, хоч відповідно до медичної довідки є здоровим та працездатним (а.о.с. 101, Т.1 ч.2), згідно п. 5 ст. 118 КВК України залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював лише 36 годин (а.п. 13); за більший проміжок часу відбування (більше 3,5 років) покарання участь в організації виховних заходів, які проводились в установах виконання покарань не приймав, не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, не навчався.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає, що засуджений, який раніше відбував покарання у виді позбавлення волі за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи і до погашення або зняття судимостей знову вчинив умисний тяжкий злочин вказаного виду, за який його було засуджено до позбавлення волі, відбув дві треті строку покарання, призначеного йому судом, за вчинення умисного тяжкого злочину, має позитивне ставленням до праці, однак його поведінка, як процес виправлення та перевиховання, не є взірцевою, не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні клопотання останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1