Дата документу Справа № 325/18/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/37/18
Єдиний унікальний № 325/18/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000724, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, не одруженого, не працюючого, маючого неповнолітнього сина, 2003 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 09.11.2015 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 90 годин громадських робіт, покарання відбуте 21.01.2016 року;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 306, 90 грн.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 09 листопада 2015 року, приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території Нововасилівської центральної районної лікарні, розташованої по вул. Поштовій, 75 в смт. Нововасилівка Приазовського району Запорізької області, діючи з корисливих мотивів, із раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Nokia 1800» чорно-білого кольору IMEI: НОМЕР_1 вартістю 183 грн., який знаходився на землі біля лавки на вказаній території, яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 посилається на незаконність і необґрунтованість судового рішення через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не врахував, що останній вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, при обтяжуючих обставинах, в той же день коли стосовно нього було ухвалено вирок за скоєння аналогічного злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, завдану злочином шкоду не відшкодував та ніде не працює, а тому безпідставно застосував до обвинуваченого ст.75 КК України. Крім того, необґрунтовано визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття, чого фактичного не було. З огляду на це, просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, який зокрема в останньому слові просив вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції не досліджує і не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, які викладені в формулюванні обвинувачення, а також щодо кваліфікації його дій, оскільки питання про це в апеляційній скарзі не порушується.
Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів вирок суду в повній мірі відповідає вказаним вимогам та судом першої інстанції були дотримані.

Доводи прокурора на предмет невідповідності призначеного покарання обставинам та тяжкості кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого внаслідок його м`якості і посилання апелянта в цьому контексті на положення ст.414 КПК України є неправильним, адже ним не оскаржується вид і розмір покарання. При цьому апелянт посилаючись на м`якість призначеного судом обвинуваченому покарання (1 рік позбавлення волі), просив призначити ще більш м`яке покарання - у виді арешту строком на 4 місяці.
Фактично ж, прокурором оскаржується рішення суду про застосування положень ст.75 КК України і звільнення ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням. Відтак апелянт мав би в цьому контексті посилатися на положення п.2 ч.1 ст.413 КПК України - неправильне застосування судом положень закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону який не підлягав застосуванню.
При вирішенні питання щодо можливості застосування положень ст.75 КК України суд в повній мірі врахував сукупність обставин необхідних для прийняття такого рішення (тяжкість злочину, відомості про особу обвинуваченого, його каяття і повне визнання вини, позицію потерпілої). Обставини, на які посилався апелянт (вчинення кримінального у стані алкогольного сп`яніння). Факт повторності, є кваліфікаційною ознакою ч.2 ст.185 КК України і не може бути врахований, як обставина яка обтяжує покарання. З огляду на це, колегія суддів вважає, що рішення суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з встановленим терміном випробування та покладенням на ОСОБА_7 обов`язків визначених законом про кримінальну відповідальність, можна визнати достатньо обґрунтованим.
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі прокурора, правильність висновків суду першої інстанції, не спростовують.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження, не встановлено.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Приазовського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2016 року стосовно ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4