Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

11 червня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги прокурора прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 та захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2018 року у кримінальному провадженні № 0001217 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , яке погоджено прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме заборони залишати з 22-ої год до 08-ої год наступної доби місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.3 ст.240, ч.1 ст.294, ч.2 ст.342, ч.1 ст.345, ч.1 ст.252 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, 30.03.2016 року близько 10-ої год, ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , перебуваючи біля в`їзду в урочище «Смітник», що розміщене поблизу смт. Клесів Сарненського району Рівненської області, спільно із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та невстановленими досудовим слідством особами, під керівництвом ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , перекрили виїзд із урочища «Смітник», чим унеможливили подальше пересування правоохоронців та розпочали застосовувати відносно останніх насильство, яке виразилось у киданні каміння та інших предметів у бік правоохоронців.

У цей час, ОСОБА_7 , керуючи невстановленим броньованим транспортним засобом, висловлював погрози використати його з метою насильства щодо працівників Національної поліції, створюючи реальну небезпеку реалізації своєї мети. При цьому, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , маючи злочинний умисел на подальше перешкоджання працівникам правоохоронного органу під час виконання ними покладених на них функціональних обов`язків, свідомо знаючи про наслідки своєї протиправної діяльності та бажаючи настання таких, закликали натовп до вчинення підпалів, знищення майна, автотранспорту, опору працівникам правоохоронних органів, погрожували застосуванням насильства щодо правоохоронців, залякування застосуванням гранат та погрозах пошкодження службового автотранспорту.

Вказані дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та невстановлених досудовим слідством осіб, спричинили значні порушення громадському порядку, ритму суспільного життя, праці та спокою людей, завдали шкоди здоров`ю людей, власності держави, громадській безпеці, авторитету органів державної влади.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в активній участі у масових заворушеннях, що супроводжувались насильством над особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.294 КК України.

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні групою осіб, опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.2 ст.342 КК України та вчиненні групою осіб погрози насильством, пошкодженням майна щодо працівника правоохоронного органу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що 24.05.2018 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.342, ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.294 КК України, з яких останній відноситься до тяжких злочинів за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Доводить, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 01.06.2018 скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити. Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів без визначення строку застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 покликаючись на незаконність ухвали, доводить, що матеріали кримінального провадження не містять фактичних даних, що підтверджували б оголошену ОСОБА_7 підозру та кваліфікацію його дій у вчиненні будь-якого із зазначених у підозрі злочинів. Також, при обранні міри запобіжного заходу прокурор та слідчий не довели наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду від 01 червня 2018 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

У відповідності до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обгрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя вказав, що доводи клопотання слідчого щодо наявності ризиків є недостатніми для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та дійшов висновку, що наведені доводи є достатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний час доби.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді виходячи з наступного.

Так, на думку колегії суддів, слідчий суддя належним чином не оцінив кількість та тяжкість злочинів, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , у саме у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28, ч.2 ст.342; ч.1 ст.28, ч.1 ст.345 та ч.1 ст.294 КК України, з яких останній відноситься до тяжких злочинів, за вчинення кого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, суспільну значимість протиправних дій, та дійшов помилкового висновку про значне зменшення ризиків у кримінальному провадженні. Як наслідок, слідчий суддя не забезпечив впевненість у тому, що ОСОБА_7 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.

Надання можливості підозрюваному розпоряджатися своїм часом на власний розсуд протягом 14 годин в день за наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на потерпілих, ставить під сумнів дієвість такого запобіжного заходу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що фактичні обставини кримінального провадження не відповідають висновкам слідчого судді щодо достатності запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби є обґрунтованими.

Вказані обставини тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Однак, твердження прокурора в апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції щодо переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим він повинен утримуватися під вартою, є безпідставними, оскільки, прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні апеляційного суду зазначив, що ОСОБА_14 не чинить ніяких перешкод досудовому розслідуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою.

Доводи захисника-адвоката ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слідчого відмовити є недостатньо обгрунтованими, та такими, що не спростовують висновків слідчого судді про обгрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Колегія суддів при постановленні нового рішення враховує наявність вищезазначеного ризику, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного та вважає, що зазначені обставини є виправданими та необхідними елементами, які визначають потребу в домашньому арешті цілодобово, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 підлягає задоволенню частково.

На думку колегії суддів такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Строк дії ухвали та строк, покладених на ОСОБА_7 обов`язків у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України встановити до 31 липня 2018 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 181, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 01 червня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби відносно підозрюваного ОСОБА_7 скасувати.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово на строк 60 (шістдесят) діб.

Дана ухвала підлягає виконанню за місцем проживання підозрюваного, тобто Сарненським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, згідно ч.3 ст.181 КПК України.
В порядку ч.5 ст.181 КПК України, роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися у його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань та використовувати електронні засоби контролю.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, встановлені у п.п. 1, 2, 3, 4 ч.5 цієї ж статті, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні.

Встановити строк дії ухвали та строк, покладених на ОСОБА_7 обов`язків до 31 липня 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

__________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3