Справа № 755/2857/14-к
Провадження № 1-кп/755/335/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
законного представника
підозрюваного ОСОБА_6 ,
провівши підготовче судове засідання при розгляді клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010747 від 29 червня 2013 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
ВСТАНОВИВ:

29.01.2014 року о Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010747 від 29 червня 2013 року відносно ОСОБА_5 , за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Після чого, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2017 року, дане клопотання передано головуючій судді у справі та призначене у підготовче судове засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010747 від 29 червня 2013 року відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_4 надала суду письмове клопотання, яке підтримала в судовому засіданні, в якому просила повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України. Так, захисник зазначила, що клопотання не відповідає вимогам ст. 291, 292 КПК України.
Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 підтримали позицію захисника ОСОБА_4 .
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування заходів медичного характеру і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 КПК України.
Пунктом п`ятим частини другої статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що в клопотанні має бути зазначено про висунення особі обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, а також, власне, формулювання обвинувачення з достатніми даними, за якими можливо встановити наявність в діях певної особи ознак діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, та обставини щодо підстав для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Отже, формулювання обвинувачення має містити дані про подію кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, способу вчинення того чи іншого діяння та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; вказівку на форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також інші дані, необхідні для встановлення в діях особи складу кримінального правопорушення.
Проте в клопотанні в порушення вказаних вимог не зазначена правова кваліфікація дій підозрюваного у відповідності до положень Закону України про кримінальну відповідальність.
Так, в клопотанні після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, зазначено, що « ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, проте під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними».
Враховуючи дане формулювання, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 не містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, як того вимагає п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
До того ж, відповідно до ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має також містити інформацію про позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу. Участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.
Отже, відомості щодо можливості участі ОСОБА_5 у розгляді клопотання про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, з огляду на характер розладу психічної діяльності чи його психічного захворювання, мають бути відображені у клопотанні про застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру.
Окрім того, вирішення питання про можливість участі особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, брати участь у судовому розгляді є важливою гарантією дотримання права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, проте зазначене клопотання не містить такої інформації.

Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Однак в матеріалах клопотання відсутня розписка підозрюваного ОСОБА_5 про вручення йому копії зазначеного клопотання та реєстру матеріалів досудового розслідування на час надходження клопотання до суду 29.01.2014 року. Вручення копії клопотання та реєстру матеріалів захиснику та законному представнику обвинуваченого не замінює дії вручення прокурором копії документів самому підозрюваному, не звільняє прокурора від обов`язку виконання вимог ст. 293 КПК України.
Окрім цього, відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:
1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;
2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.
Якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою.
Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.
Також, суд відзначає, що відповідно до положень ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.
Однак, не дивлячись на таку вимогу кримінального процесуального закону, у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 не міститься жодних посилань на те, що ОСОБА_5 є суспільно небезпечним, а також на ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, що має значення при прийнятті рішення судом про застосування певного, визначеного Кримінальним кодексом України, виду примусових заходів медичного характеру. Поряд з цим в клопотанні вказано, що на час його складання ОСОБА_5 за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Так, підставами застосування судом примусових заходів медичного характеру є: 1) наявність суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК; 2) доведеність вчинення цього діяння даною особою; 3) встановлення того факту, що особа в момент вчинення суспільно-небезпечного діяння була в стані неосудності, чи захворіла після цього психічною хворобою, яка виключає застосування кримінального покарання; 4) визнання цієї особи небезпечною для суспільства в силу її хворобливого стану і характеру вчиненого нею діяння.
Відсутність хоча б однієї з цих підстав не дає суду права застосувати вказані заходи.
Повернення перевіреного судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про те, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не відповідає вимогам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору.
Враховуючи викладене, керуючись ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 92 КК України, ст. ст. 291, 292, 314, 315, 369-372, 395, 503, 504, 505, 511, 512 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010747 від 29 червня 2013 року, відносно ОСОБА_5 , за ознаками вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, - повернути прокурору Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.
Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: