Справа № 447/2671/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1272/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст. 185 ч.2 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000902 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, а саме вироком 28.09.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.02.2017 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено до місць призначеного відбування покарання згідно з вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Прокурор подав апеляційну скаргу на вирок Миколаївського районного суду Львівської області 09.11.2017 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

У відповідності до ст.71 КК України до даного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року та обрано остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці.
Термін покарання ОСОБА_7 рахується з часу його затримання.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави витрати за проведення експертизи у розмірі 527,76 грн.
Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі положень ч.1 ст. 71 КК України до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у виді 4 років 2 місяці позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Апелянт покликається на те, що ОСОБА_7 був засуджений вироком 28.09.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільненого з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.02.2017 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено до місць призначеного відбування покарання згідно з вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року. Новий злочин ОСОБА_7 вчинив 20.08.2016 року під час відбування покарання з випробуванням.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю вироків, в порушення ч.4 ст. 71 КК України, призначив засудженому покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі, що є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вказане неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до п.3 ч.1 ст. 407 КПК України, є підставою для скасування вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.08.2016 року близько 4:00 год., ОСОБА_7 , повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, умисно, шляхом вільного доступу, підійшов до трактора марки «АТLAS», з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 », який знаходився на автомобільній дорозі, що навпроти будинку №76 по вул. Шевченка у м. Миколаєві Львівської області, у якому відкрив кришку моторного відділення та за допомогою плоскогубців зняв дві бувші у вжитку акумуляторні свинцеві стартерні батареї торгової марки «PLAZMA», моделі 6ст 100АН/800А, вартістю 1300 грн. та марки «АRМАDА», моделі 6ст 100 АН/760А, вартістю 1200 грн., які належать приватному підприємству Будівельна компанія «Престиж Буд Стиль», чим завдав потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2500 грн.
Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену повторно, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.
Заслухавши суддю - доповідача, міркування прокурора, який просив задоволити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який залишив вирішення апеляційної скарги на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, які підтверджуються доказами, дослідженими судом і наведені у вироку, дав діям обвинуваченого правильну юридичну оцінку, які сторонами кримінального провадження не оскаржуються.
Доведеність винуватості ОСОБА_7 , за скоєння кримінального правопорушення, об`єктивно підтверджується сукупністю доказів, наявних в матеріалах кримінальної справи, які не викликають будь-яких сумнівів у колегії суддів.
Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Згідно ч.1 п.2 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції правильно врахував характер вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, встановив дані про особу ОСОБА_7 , який на «Д» обліку в лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується посередньо, раніше судимий, останній раз 28.09.2015 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 17.02.2017 року скасовано звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням і направлено його до місця відбування призначеного покарання згідно вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року, а тому суд вважав, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства і призначив покарання обвинуваченому у межах санкції статті, за якою кваліфікується злочин, із застосуванням ст.71 КК України частково приєднавши до покарання за новим вироком невідбуту частину покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року.

Новий злочин ОСОБА_7 вчинив 20.08.2016 року, тобто під час відбування покарання з випробуванням.

При цьому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків, в порушення вимог ч.4 ст. 71 КК України, призначив обвинуваченому покарання у вигляді 3 років 2 місяців, що є меншим від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Згідно рапорта працівника поліції та повідомлення з ДУ «Львівська установа №19» ОСОБА_7 був затриманий 07.03.2017 року, у зв`язку з виконанням вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 28.09.2015 року, яким засуджений до 4 років позбавлення волі, оскільки порушив іспитовий строк та вчинив новий злочин.
Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 відбував покарання в ДУ «Львівська УВП №19» з 07.03.2017 року до моменту винесення вироку Миколаївським районним судом Львівської області 09.11.2017 року, тобто в загальному на той час відбув частину покарання, що становить 8 місяців 2 дні. Враховуючи, що попереднім вироком обвинуваченому було призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, то станом на 09.11.2017 року частина невідбутого ОСОБА_7 покарання становить 3 роки 3 місяці 28 днів.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційні вимоги прокурора знайшли своє підтвердження, оскільки судом першої інстанції при визначені остаточного покарання було призначено позбавлення обвинуваченого волі строком на 3 роки 2 місяці, тому даний вирок в частині призначення покарання підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі з врахуванням вимог ч.1 ст. 71 КК України.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09.11.2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині призначення покарання - скасувати.

Постановити новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі положень ч.1 ст.71 до покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання у виді 3 років 5 місяці позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк, з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: