Єдиний унікальний номер 229/341/14-к
Номер провадження 11-кп/775/20/2018

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 11-кп/775/20/2018 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний номер: 229/341/14-к Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в місті Бахмуті в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області кримінальне провадження за № 0000050 від 09.01.2014 року щодо ОСОБА_7 , за апеляційною скаргою прокурора Донецької області ОСОБА_8 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 26 березня 2014 року, уточнений ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дружківського міського суду Донецької області від 26 березня 2014 року, уточненим ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2014 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджену в м. Дружківка Донецької обл., громадянку України, з середньою освітою, не працюючу, не заміжню, не судиму, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України. Призначено покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік; за ч.2 ст.185 КК України призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік; покладено на неї обов`язки, визначені ст. 76 КК України,-

Вироком суду встановлено, що 25 грудня 2013 року о 21 годині 30 хвилин обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де спільно проводила час з потерпілою ОСОБА_9 , бажаючи вийти з квартири з метою придбання спиртних напоїв поросила у потерпілої ОСОБА_9 зимові чоботи, зобов`язавшись повернути їх через 40 хвилин. Остання будучи введеною в оману добровільно передала обвинуваченій ОСОБА_7 власні зимові чоботи у тимчасове використання.

В той же день, обвинувачена ОСОБА_10 використовуючи особливо довірливі відносини з потерпілою ОСОБА_9 , прийняла рішення заволодіти чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір обвинувачена ОСОБА_7 достовірно знаючи, що взяті на себе зобов`язання щодо повернення чобіт виконані не будуть, з корисливих мотивів, навмисно, шляхом зловживання довірою, заволоділа чоботами вартість яких складає 850 грн., які належали потерпілий ОСОБА_9 , в подальшому розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 850 грн.

01 січня 2014 року о 20 годині обвинувачена ОСОБА_7 , за запрошенням потерпілого ОСОБА_11 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , прийшла до нього додому, де вони разом почали вживати спиртні напої. Цього ж дня, близько 23 години 30 хвилин, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні вищезазначеної квартири, побачила на столі мобільний телефон, який належав потерпілому ОСОБА_11 . Оскільки останній перебував у стані алкогольного сп`яніння та засинав обвинувачена ОСОБА_7 вирішила викрасти мобільний телефон. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачена ОСОБА_7 , користуючись ти що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрала мобільний телефон «Acep E130» вартістю 300 грн., з вставленою сім-картою мобільного оператора МТС вартістю10 грн., грошовими коштами на рахунку в розмірі 5 грн., флешкартою на 2 Гб., вартістю 60 грн., які належали потерпілому ОСОБА_11 , після чого з місця злочину зникла, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд. Своїми діями обвинувачена ОСОБА_7 завдала збитку потерпілому ОСОБА_11 на загальну суму 375 грн. 00 коп.

З даним вироком не погодився прокурор та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої внаслідок м`якості.

Свої вимоги мотивує тим, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину, що унеможливлює, відповідно до вимог ст. 61 КК України, призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі. Неправильне застосування кримінального закону, на думку прокурора, призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості. Зазначає, що на підставі викладеного, з урахування того, що обвинувачена вчинила кримінальні правопорушення середньої тяжкості, в стані алкогольного сп`яніння, а також дані про особу обвинуваченої, що характеризується посередньо, обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити за ст.. 190 ч.1 КК України покарання у виді 120 годин громадських робіт, за ч.1 ст. 185 КК України - 1 рік позбавлення волі, остаточне покарання на підставі ст.. 70 КК України - у виді 1 року позбавлення волі, звільнити від відбування такого покарання на підставі ст.75 КК України.

На вказану апеляційну скаргу обвинувачена ОСОБА_7 подала заперечення, в яких зазначила, що доводи прокурора щодо неможливості призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі необґрунтовані, оскільки рішенням суду від 15.10.2009р. останню позбавили батьківських прав на доньку ОСОБА_12 , а інших дітей на утриманні вона не має. Просила вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- прокурор не підтримала апеляційну скаргу, вважала вирок законним та обгрунтованимі;

- обвинувачена ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, та просила залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачену ОСОБА_7 , дослідивши матеріали провадження стосовно особи обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим та ґрунтуватись на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Постановляючи вирок щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції у повному обсязі дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.11.2009 року Дружківська міська рада прийняла рішення №1159 про надання малолітній ОСОБА_12 статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (т. 2 а.с.66). Вказане рішення прийняте на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 15 жовтня 2009 року про позбавлення батьківських прав ОСОБА_7 , ухваленого у справі №2-1603.

Крім того, ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2014 року виправлена описка в оскаржуваному вироку, виключено з вступної та мотивувальної частин посилання на те, що обвинувачена ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину.

Будь-які дані щодо наявності у обвинуваченої ОСОБА_7 інших дітей, які перебувають на утриманні останньої , в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, доводи прокурора щодо незаконного призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі, необґрунтовані.

Розмірковуючи над доводами прокурора щодо призначення обвинуваченому занадто м`якого покарання, колегія суддів зробила такий висновок.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, вирішуючи питання про вид та розмір покарання щодо особи, яка визнається винною у вчиненні злочину, суди зобов`язані дотримуватися загальних засад призначення покарання, бо через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; приймати до уваги ступінь тяжкості вчиненого винною особою злочину, дані про його особу та обставини справи, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом враховані в повній мірі.

Міра покарання обвинуваченій ОСОБА_7 судом першої інстанції призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах установлених санкціями статей, з урахуванням тяжкості злочинів, які відноситься, відповідно до ст.12 КК України, до категорії невеликої та середньої, конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, не працює.

Судом взято до уваги фактичні обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, а саме: вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченої щире каяття, згідно з приписами ст. 66 КК України.

Під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції будь-яких порушень норм процесуального чи матеріального права, які б свідчили про безумовне скасування чи зміну рішення суду першої інстанції, не встановлено, у зв`язку з чим вирок слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407,409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Дружківського міського суду Донецької області від 26 березня 2014 року, уточнений ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 квітня 2014 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає чинності негайно та може бути оскарженою в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: