АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3070/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року у кримінальному провадженні №0001310 від 24.05.2016,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 22 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 а саме: мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ картою НОМЕР_1 .
Слідчий суддя, дослідивши матеріали, що обґрунтовують клопотання, дійшов висновку, що наявні підстави визначені п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, щодо накладення арешту на вилучений мобільний телефон, оскільки він є речовими доказами по справі в сенсі ст. 98 КПК України, та з метою запобігання можливого пошкодження, псування втрати або відчуження майна слід застосувати такий обмежувальний запобіжний захід як арешт.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати. Мотивуючи свої вимога, апелянт зазначає, що слідчим не доведено необхідність накладення арешту, а судом не рівно оцінено надані органом досудового розслідування докази та порушено вимоги кримінально процесуального закону.
Також апелянт додає,що слідчий та прокурор не звернулись до слідчого судді з клопотанням про тимчасово вилучене майно з дотриманням процесуальних строків, та не подали клопотання про поновлення такого строку, яке як вказує захисний пропущено, а тому слідчий суддя повинен був перевірити час подання такого клопотання і як наслідок, відмовити в його задоволенні.
Сторони у справі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання були завчасно повідомлені належним чином. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу у відсутність сторін, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405, ч. 1 ст. 172 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

При апеляційному розгляді встановлено, що у даному кримінальному провадженні слідчим суддею обґрунтовано застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна та правильно визначені правові підстави для цього.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалівНаціональною поліцією України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001310 від 24.05.2016 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368-3, ч. 1 ст. 369-3 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що досудового розслідування встановлено, що на території України злочинну діяльність здійснює кілька злочинних угрупувань, які здійснюють вплив на результати офіційних спортивних змагань шляхом підкупу, примушування або підбурювання чи вступу у змову щодо результатів офіційного спортивного змагання з метою одержання неправомірної вигоди для себе або третіх осіб.

Так, з метою отримання незаконного заробітку ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_10 та іншими встановленими досудовим розслідуванням особами, попередньо досягнувши спільної домовленості, створили організоване стійке об`єднання осіб з чіткою ієрархією, розподіленням функцій та обов`язків, які спрямовані на незаконне збагачення, а саме заволодіння коштами через букмекерські контори (програми, портали) шляхом приховування інформації, яку вони через вплив отримували від службових осіб футбольних клубів під егідою Федерації футболу України, а також футбольних арбітрів чемпіонату України з футболу, шляхом надання службовим особам футбольних клубів або тримання від службових осіб неправомірної вигоди, метою чого було досягнення необхідних результатів футбольних матчів.

23.05.2018 співробітником оперативного підрозділу на підставі письмового доручення слідчого проведено слідчу (розшукову) дію, а саме огляд мобільного телефонного апарату «Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , зафіксовані відомості, які свідчать про здійснення ОСОБА_6 до протиправного впливу на результати офіційних спортивних змагань з метою отримання від цього злочинного прибутку, зокрема його переписка з використанням мобільного телефону з іншими особами щодо ведення футбольної гри, наявності у ОСОБА_6 акаунтів на сайті міжнародної букмекерської компанії, яка веде діяльність у світі прийняття ставок про результати спортивних матчів, фотокопії документів інших осіб, про яких у сторони обвинувачення є ґрунтовна інформація стосовно їх причетності до злочинної діяльності, тощо.
З урахуванням отриманих при проведенні огляду мобільного телефонного апарату Iphone 7+» із СІМ-картою НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 даних, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, 23.05.2018 винесено зазначений мобільний телефонний апарат визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001310 від 24.05.2016.
В рамках даного кримінального провадження слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучений мобільний пристрій, які належать ОСОБА_6 .
У відповідності до положень п. 1 ч.2 ст.170, ч.5 ст. 170 КПК України слідчий суддя задовольнив клопотання органу досудового розслідування.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги - такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
КПК Українивимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.
Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст.171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № №0001310, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно зазначене у клопотанні слідчого, оскільки вилучене майно підпадає під ознаки ст. 98 КПК України, тобто має ознаки речових доказів, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, і є підстави для його збереження з метою подальшого розслідування кримінального провадження.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено належність майна і його відношення до розслідуваного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні, з метою збереження речового доказу.

Доводи захисника з яких від просить скасувати рішення слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, зазначене у клопотанні слідчого, з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, слід визнати непереконливими.

Підстав сумніватися в співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження у колегії суддів не виникає.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25 травня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_8 , погоджене із заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 22 травня 2018 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 а саме: мобільний телефонний апарат «Iphone 7+» із СІМ картою НОМЕР_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4