Справа № 446/364/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ;

потерпілого ОСОБА_5 ;

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення по кримінальному провадженню внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000035 від 21 січня 2018 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, безробітного, вдівець, такого, що має на утриманні одну малолітню дитину, з базовою загальною середньою освітою,в порядку ст.89 КК України раніше не судимого;

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В червні 2017 року, точної дати судом не встановлено., ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку ОСОБА_5 , розташованому за адресою АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії непомітні для сторонніх осіб, здійснив крадіжку однієї музичної колонки з акустичною системою 50 W. Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 1122,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна злочин, який передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.

27 лютого 2018 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 468, 469, 471, 473, 476 КПК України було укладено угоду про примирення, за умовами якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вказаному в угоді діянні і зобов`язався беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 90 годин громадських робіт. При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в угоді роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, визнав в повному обсязі, щиро каявся, просив затвердити укладену між ним та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 угоду про примирення.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що не вбачає підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

Розглядаючи у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 1,3 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що дії які інкримінуються ОСОБА_4 дійсно мали місце та були скоєні ним, тобто він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, а потерпілий ОСОБА_5 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений також цілком розуміє наслідки невиконання угоди про примирення, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови укладеної угоди між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, зокрема таке покарання визначено в межах, встановлених санкцією частини 1 статті 185 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини що пом`якшують покарання - щире каяття. Угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб, а також інтересів суспільства, а тому така угода може бути затверджена судом.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 в порядку ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря нарколога чи лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у громадських робін на строк 90 годин, є достатньою для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

В судовому засіданні обвинувачений просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», покликаючись на те, що він являється особою яка має на утриманні малолітню дитину.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечила щодо застосування амністії до обвинуваченого.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину.
Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. питання про застосування амністії суд вирішує, зокрема за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Статтею 13 вказаного Закону визначено, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом. Особи, засуджені за вчинення злочину, які відповідно до цього Закону підлягають звільненню від відбування (подальшого відбування) покарання, звільняються не пізніше ніж протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону.
У відповідності до пункту «в» статті першої Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р. звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Як видно з матеріалів справи, а саме з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.06.2013р., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відтак, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбаченний ч. 1 ст. 185 КК України який не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, є людиною яка має на утриманні малолітню дитину, враховуючи відсутність, визначених статтею 9 вказаного Закону та статтею 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" підстав за яких амністія до нього не може бути застосована, а також те, що обвинувачений дав свою згоду суду на застосування амністії, суд дійшов висновку про необхідність прийняття рішення про застосування амністії до ОСОБА_4 на підставі пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 № 1810-VIII, який набрав чинності 07.09.2017 р.
Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи у розмірі 1001,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 474, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 від 27 лютого 2018 року у м. Кам`янка-Бузька.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 90(дев"яносто) годин.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді громадських робіт на строк 90(дев"яносто) годин на підставі ст. 86 КК України та пункту «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» .
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 в дохід держави витрати за проведення експертизи в розмірі 1001,00 грн. (одна тисяча одна гривня).
Речові докази - одну музичну колонку чорного кольору з акустичною системою 50 W, вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1