11-кп/775/249/2018(м)
265/4604/17

Єдиний унікальний номер 265/4604/17 Головуюча суддя у суді 1-ої інст.: ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/775/249/2018(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області (м. Маріуполь) у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001337 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красний Луч Луганської області, громадянина України, із вищою освітою, працюючого, розлученого, не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 3 роки та покладені обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 491,04 грн.

Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 14 травня 2015 року приблизно о 02.05 год., знаходячись біля кав`ярні «Фортуна», розташованої по пр. Перемоги,98 у Лівобережному районі міста Маріуполя, будучи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, які виникли після сварки з ОСОБА_9 , переслідуючи мету умисного спричинення тілесних ушкоджень, утримуючи в руках мисливську рушницю, яку взяв за місцем мешкання, підійшов на коротку відстань до потерпілого ОСОБА_9 та зробив постріл у бік останнього, в результаті чого, спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: вогнепального наскрізного дробового поранення середньої, нижньої третини лівого стегна, відкритого багато осколкового перелому середньо-нижньої третини стегна зі зміщенням, вогнепального сліпого дробового поранення нижньої третини правого стегна і верхньої третини правої гомілки з наявністю чужорідних тіл (дроби), та які у своєї сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Не погодившись із судовим рішенням, засудженим ОСОБА_7 та прокурором подані апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність,невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості, та у зв`язку з істотне порушення вимог кримінального процесуального закону,просить ухвалити в цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі, рушницю ІЖ-27,вилучену у будівлі АДРЕСА_1 конфіскувати в дохід держави. Крім того, просить дослідити висновок судово-медичної експертизи № 366 від 23 липня 2015 року,дані про особу обвинуваченого,а також постанову слідчого про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03 липня 2015 року, якою рушниця ІЖ-27 та два патрони визнано речовими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду змінити у зв`язку з суворістю призначеного покарання в частині іспитового строку,та призначити мінімальний іспитовий строк у виді одного року.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу обвинуваченого задовольнити, думку прокурора, який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги засудженого та підтримав доводи апеляційної скарги прокурора, просив її задовольнити, вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання - скасувати; ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, рушницю ІЖ-27 та патрони у кількості 2 шт. - конфіскувати в дохід держави., перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Враховуючи наведене, висновки суду щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно зі ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про призначення судом занадто м`якого покарання із застосуванням ст.75 КК України, то колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Ухвалюючи судове рішення про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_7 має задовільну соціальну поведінку, раніше не судимий, працює, має на утримання доньку ОСОБА_10 2002 року народження, яку виховує без матері та хворого батька пенсійного віку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнав вину, щиро покаявся, що судом визнано як обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, - як обставину, що обтяжує покарання, та, на переконання суду, свідчили про можливість виправлення обвинуваченого при застосуванні ст.75 КК України.

Але, з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого, з такими висновками суду не можна погодитися, оскільки вони не ґрунтуються на загальних засадах призначення покарання, встановлених ст.ст.50,65 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості, конкретні обставини вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України не ґрунтується на правильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність.

У зв`язку з викладеним, на підставі п. 4 ч.1 ст. 420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Обговорюючи питання про призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.121 КК України, колегія суддів приймає до уваги обставини, що згідно ст.65 КК України підлягають врахуванню, а саме тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст.12 КК України є тяжким злочином; пом`якшуючі покарання обставини, якими є повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, який має задовільну соціальну поведінку, раніше не судимий, працює, має на утримання доньку ОСОБА_10 2002 року народження, яку виховує без матері та хворого батька пенсійного віку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнав вину, щиро покаявся, думку потерпілого який претензій до обвинуваченого не має, що судом визнано як обставину, яка пом`якшує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обставину, що обтяжує покарання.

Аналізуючи наведені обставини у сукупності, колегія суддів, враховуючи межі апеляційного розгляду, визначені ст.404 КПК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Згідно з ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення про долю речових доказів, відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, яке використане, як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення конфіскується. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 , використовуючи мисливську рушницю ІЖ-27, завдав потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження.

А суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.9 ст. 100 КПК України зазначений речовий доказ (рушницю) повертає обвинуваченому ОСОБА_7 , як належне йому майно. Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо речових доказів, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які що є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з тим, що колегія суддів частково задовольнила апеляційну скаргу прокурора в частині скасування вироку внаслідок м`якості призначеного покарання, то доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 в частині зменшення іспитового строку колегією суддів не розглядалися.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів

з а с у д и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора Маріупольської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 05 лютого 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.121 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.

Речові докази рушницю ІЖ-27 та два патрони «ТАХО», передані на зберігання в камеру схову речових доказів, конфіскувати в дохід держави.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок Апеляційного суду Донецької області може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_______________ ________________ ______________

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4