АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2018 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001697 від 07 червня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживаючого АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого:
- вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2008 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 29 жовтня 2010 року;
- вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 грудня 2012 року за ч. 2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 11 лютого 2016 року по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2018 року,-

КП №11-кп/794/341/18 р. Головуючий у І інстанції ОСОБА_8
Категорія ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2018 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді двох років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою і строк відбування ним покарання рахувати з 12 грудня 2017 року.
Стягнуто судові витрати за проведення експертиз.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку районного суду, 06 червня 2017 року приблизно о 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 проник через незачинені на запірні пристрої двері до підвального приміщення будинку АДРЕСА_3 . Звідти він таємно, повторно викрав: телевізор кольоровий, іноземного виробництва, який був у використанні, вартістю 500 грн.; нову кухонну раковину, виготовлену із нержавіючої сталі, вартістю 300 грн.; сукню синю, яка була у використанні, вартістю 300 грн.; кросівки чорного кольору з квітами, які були у використанні, вартістю 800 грн.; кросівки синього кольору, які були у використанні, вартістю 800 грн.; кросівки білі із зображенням прапору Сполучених Штатів Америки, які були у використанні, вартістю 200 грн.; дитячу дублянку сірого кольору, яка була у використанні, вартістю 300 грн.; зимові сірі чоботи, які були у використанні, вартістю 300 грн.; дві дорослі курточки білого кольору, які були у використанні, вартістю по 50 грн. кожна, загальною вартістю 100 грн.; масляний радіатор на 12 ребер фірми «Ровер», який був у використанні, вартістю 1000 грн.; санки зимові кольорові, які були у використанні, вартістю 250 грн. та санки дитячі із спинкою, які були у використанні, вартістю 300 грн.; холодильник радянського виробництва, у робочому стані, який був у використанні, вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 6150 грн.
Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 6150 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06 червня 2017 року в період часу з 18.30 год. по 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на сходовій клітці третього поверху в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , таємно, повторно викрав вказану дитячу коляску марки «Chico», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи від 26 січня 2018 року №15-Т становить суму 1824,73 грн. та пральну машинку марки «Ardo», вартість якої згідно висновку товарознавчої експертизи від 24 січня 2018 року №14-Т становить суму 1706,67 грн.
Після цього ОСОБА_7 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3531,40 грн.
На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій, подав апеляційну скаргу з додатком до неї, в якій просить вирок районного суду змінити та призначити йому остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді одного року та шести місяців позбавлення волі.
В обґрунтуванні своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції при призначенні міри покарання не враховано стан здоров`я його неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , яка знаходиться на «Д» обліку в КПУ центр «Роща» та потребує систематичного амбулаторного і стаціонарного лікування та те, що у нього виразка шлунку і він також потребує лікування та спеціального харчування.
Зазначає, що районним судом не враховано, що потерпіла ОСОБА_10 претензій до нього немає, просила суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
Вважає, що дані обставини судом не враховані, у зв`язку із чим, йому призначено остаточне покарання із застосуванням ст. 69 КК України, яке не відповідає особі обвинуваченого та тяжкості вчинення злочину.
Заслухавши доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та вимоги апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги, думку потерпілої, яка залишила дане питання на розгляд суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляційної скарги, надавши учасникам процесу слово у судових дебатах, колегія суддів приходить до наступних висновків:
Згідно вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації дій обвинуваченим та його захисником не оскаржується, то колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.
Розглядаючи питання про призначене районним судом покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає, що міра покарання призначена у відповідності до вимог ст. 65 КК України та з вірним урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
При обранні ОСОБА_7 виду та міри покарання суд, у відповідності до положень ст. 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, який повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, раніше притягався до кримінальної відповідальності та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Районним судом враховано, що обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, його сімейний стан, те що на його утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей та непрацездатна хвора мати, що викрадене майно частково повернуто потерпілій за його сприяння, своїми правдивими та послідовними показами сприяв розкриттю злочину і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Висновки суду, щодо призначеного ОСОБА_7 покарання узгоджуються і з правовими позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції при призначенні міри покарання не враховано стан здоров`я його неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , яка знаходиться на «Д» обліку в КПУ центр «Роща» та потребує систематичного амбулаторного і стаціонарного лікування колегія суддів відхиляє, оскільки районним судом враховано сімейний стан обвинуваченого та те, що на його утриманні є діти.
Доводи апелянта про те, що він також потребує лікування та спеціального харчування у зв`язку і у виразковою хворобою шлунку і тому, йому необхідно призначити більш м`яке покарання, є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про неналежне надання медичного догляду ОСОБА_7 в установі виконання покарань.
У матеріалах справи міститься Виписка з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_7 від 06 липня 2018 року, надана ДУ «Чернівецька установа виконання покарань №33» відповідно до якої, стан обвинуваченого задовільний, він отримує дієтичне харчування та постійно оглядається як диспансерний хворий.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, необхідним і достатнім буде покарання у виді позбавлення волі строком на два роки та шість місяців, яке за своїм видом та розміром відповідає вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд підстав для скасування чи зміни вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2018 року не знаходить, а тому, апеляційна скарга з додатком до неї обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 червня 2018 року, яким ОСОБА_7 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим у той же строк і порядок з дня отримання її копії ухвали.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Судді /підпис/ ОСОБА_3

/підпис/ ОСОБА_2
"Копія. Згідно з оригіналом." Суддя -доповідач _______________ ОСОБА_9 (посада) (підпис) (ПІБ)

22.08.2018 року

(дата засвідчення) копії)