Справа № 459/2540/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/190/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2018 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 459/2540/16-к про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України з участю,
прокурора ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_10
за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 січня 2018 року,

встановила:
цим вироком,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним в учиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у сумі 1700 гривень.

На підставі пункту "ґ" статті 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", - звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання за злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов Червоноградської місцевої прокуратури Львівської області в інтересах Червоноградської міської ради задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Червоноградської міської ради 6783, 64 грн. матеріальної шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , 18.06.2016 року близько 14 години 30 хвилин знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту зі знайомим йому ОСОБА_8 , маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, тримаючи в руці твердий предмет, наніс декілька ударів ним в область лівого та правого плеча, а також в область голови, від яких ОСОБА_8 впав на землю і не припиняючи свої дії, ОСОБА_6 ще раз наніс обома руками декілька ударів в область голови та плечей ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження. Своїми протиправними діями ОСОБА_6 умисно спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні кисті правої руки, крововиливу на тильній поверхні кисті лівої руки, закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася саднами тім`яної ділянки голови, забоєм головного мозку легкого ступеня тяжкості у вигляді гострої гігроми (скопичення мозкової рідини) під твердою оболонкою правої півкулі головного мозку, які відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

На даний вирок потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати такий та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначений вирок є упередженим, неправосудним, незаконним та таким, що підлягає скасуванню в апеляційному порядку, внаслідок свідомо допущених порушень норм процесуального та матеріального права.

В ході судових слухань у справі сторона потерпілого інформувала суд про те, що кінцева сума позовних вимог потерпілого буде сформована після проведення додаткової (повторної) судово-медичної експертизи, оскільки заподіяні збитки пов`язувала з важкістю заподіяних тілесних ушкоджень, на що отримала принципову згоду суду.

Відмовляючи у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в частині відшкодування матеріальної шкоди з підстав відсутності доказів понесення такої, головуючий суддя не тільки порушив основоположні принципи права закладені у ст.ст.23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 118-120 Цивільно-процесуального кодексу України та ст.ст.127-129 Кримінального-процесуального кодексу України а також основоположних засад закладених у ст.7 Кримінального-процесуального кодексу України маніпулюючи отриманими та доведеними в ході судового розслідування фактами.

Судом не взято до уваги та не враховано гарантоване право потерпілого на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом та те, що кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків та права особи на доступ до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародним договором України які регламентовані ст.21 КПК України.

Суд першої інстанції уникнувши у протиправний спосіб дослідження у судовому порядку цілого ряду обставин які призвели до свідомого непроведення додаткових експертних досліджень, штучного зменшення чисельності потерпілих та перекваліфікації кримінально-караного діяння обвинуваченого на більш тяжчу категорію правопорушення, маніпулювання сумою заподіяної потерпілому шкоди, припустився свідомого трактування та перекручування на власний розсуд законодавства, чим спільно з прокурором штучно створив передумови для неправомірного застосування щодо винного ст.1 п «г» Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та виступ представника потерпілого, адвоката ОСОБА_9 на підтримання вимог апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ захисника ОСОБА_10 на заперечення вимог скарги та залишення без зміни вироку суду, обговоривши наведені доводи та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Як достовірно встановлено у справі, під час конфлікту, який мав місце 18.06.2016 року, близько 14 години 30 хвилин на АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , наніс декілька ударів твердим предметом в область лівого та правого плеча ОСОБА_8 , а також в область голови, від яких останній впав на землю та продовжуючи свої дії обома руками завдав декілька ударів в область голови та плечей, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження з короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 як в суді першої так і апеляційної інстанції повністю визнав вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Аналізуючи представлені докази, у їх сукупності, місцевий суд належно оцінив такі, ґрунтуючись на повному і всебічному розгляді всіх обставин справи, і прийшов до вірного висновку про наявність в діях ОСОБА_6 саме ознак кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Такий висновок суду підтверджується показами свідків, очевидців події та висновками судово-медичних експертиз №249/2016 від 18.06.2016 року (т.1 а.с.200-201) та №094/2016 від 13.08.2016 року (т.1 а.с.218-220), що у ОСОБА_8 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні кисті правої руки, крововилив на тильній поверхні кисті лівої руки, закрита черепно-мозкова травма, яка проявилася саднами тім`яної ділянки голови, забій головного мозку легкого ступеня тяжкості у вигляді гострої гігроми (скопичення мозкової рідини) під твердою оболонкою правої півкулі головного мозку, які відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Висновки експертиз належно аргументовані з наукової точки зору, не суперечать іншим доказам у справі, а тому суд правомірно визнав їх належними та допустимими доказами.

Даними висновками підтверджуються факт заподіяння ОСОБА_8 саме легкого тілесного ушкодження з короткочасними розладом здоров`я, а не іншого тілесного ушкодження більшого ступеня тяжкості, про що порушується питання в апеляційній скарзі потерпілого.

Відповідно до положень ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Також статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, журналів судових засідань, судом дотримано зазначених норм закону, в процесі судового розгляду досліджувалися всі представлені як стороною обвинувачення так і стороною захисту докази, вирішувалися заявлені клопотання, по яких прийняті відповідні рішення.

Доводи апеляційної скарги про упередженість суду під час розгляду справи, допущення порушення норм процесуального та матеріального права, порушення прав потерпілого, на думку колегії суддів, є безпідставними та не приймаються до уваги.

На підставі аналізу всіх представлених у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 та вірно кваліфікував його діяння за ч.2 ст.125 КК України.

Покарання обвинуваченому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і даним про його особу. Обране судом покарання у виді штрафу, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Рішення суду про звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у сумі 1700 гривень, на підставі п. «г» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», є законним та обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги про його неправомірність є надуманими.

Разом з тим, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Суд першої інстанції постановляючи вирок, в частині вирішення цивільного позову, вимог закону не дотримався.

Відмовляючи у задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, суд визнав такі вимоги безпідставними без жодного обґрунтування, не зважаючи на часткове визнання позовних вимог обвинуваченим. При цьому потерпілий та його представник володіли документами, які підтверджували понесені витрати на лікування та перебування у медичному закладі. Однак суд не сприяв їх подачі, формально вказавши на відсутність доказів. Також не обґрунтованим на думку колегії є і рішення про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Тому вирок в цій частині суперечить вимогам ст.374 КПК України щодо змісту його мотивувальної частини, а саме необхідності зазначення підстав для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи апеляційної скарги потерпілої про законність прийнятого рішення через відсутність його обґрунтування.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 слід скасувати, задоволивши частково апеляційну скаргу.

Матеріали кримінального провадження необхідно скерувати для розгляду в цей же суд для вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 19 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасувати.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 направити до Червоноградського міського суду Львівської області для розгляду в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4