Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

7 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000687 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, українця, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 02.03.2011 року

за ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі, на підставі

ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням

з іспитовим строком 1 рік;

2) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2011 року

за ч.2 ст.309 КК України на підставі ст.71 КК України на 3 роки

позбавлення волі, постановою Піщанського районного суду

Вінницької області від 21.05.2013 року звільненого умовно-достроково

на 1 рік 3 місяці 15 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року,

у с т а н о в и л а :
_______________________________

Справа № 11-кп/796/944//2018
Категорія: ч.2 ст.309 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1 .
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.05.2015 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Судом прийнято рішення щодо речових доказів та про відшкодування процесуальних витрат.

В апеляційній скарзі, з урахуванням змін та доповнень, захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

Захисник не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, однак вважає, що дії ОСОБА_7 , який зберігав наркотичний засіб трамадол, не утворюють об`єктивну сторону складу вказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на ст.2 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, згідно з якою наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори включено до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року. Таблиця ІІ містить наркотичні засоби і психотропні речовини, включені до списків № 1 і № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи

контролю. Трамадол міститься у Списку № 1 Таблиці ІІ вказаного переліку. Оскільки згідно з ч.2 ст.12 вказаного Закону обіг наркотичних засобів, включених до таблиць II і III Переліку, допускається для використання у медичній практиці за призначенням лікаря, а також в експертній, оперативно-розшуковій діяльності, наукових і навчальних цілях, ветеринарній практиці, вважає, що для приватної особи встановлено лише одне обмеження в зберіганні трамадолу призначення лікаря. Отже, незаконним є зберігання трамадолу, яке здійснюється з порушенням встановлених законом правил, а предметом злочину, передбаченого ст.309 КК України, є наркотичні засоби, обіг яких заборонено, які включені до таблиці І Переліку.

Оскільки про зберігання наркотичних засобів з порушенням заходів контролю, обмежень чи будь-яких правил у ст.309 КК України не йдеться, кримінальна відповідальність за такі дії цією нормою не передбачена, а обвинувачення у вчиненні інших кримінальних правопорушень ОСОБА_7 не висувалося, просить задовольнити апеляційну скаргу.
Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 22 січня 2015 року близько 13 години ОСОБА_7 , реалізовуючи умисел на повторне незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу у великих розмірах без мети збуту, перебуваючи біля ТРЦ Дрім Таун, що на пр-ті Оболонському, 1-б в м. Києві, повторно незаконно придбав у невстановленої слідством особи 10 блістерних упаковок по 10 пігулок у кожній з надписом Tramadol Actavis, сплативши 1 000 гривень. Поклавши придбані упакування в кишеню куртки і зберігаючи їх при собі, того ж дня ОСОБА_7 біля станції метро Оболонь в м. Києві був зупинений співробітниками міліції, які у присутності понятих виявили та вилучили у нього блістерні упаковки з надписом Tramadol Actavis з пігулками, які містять наркотичний засіб трамадол загальною масою 5 г, тобто у великих розмірах.

Встановлені судом першої інстанції обставини придбання і зберігання ОСОБА_7 наркотичного засобу трамадолу у відповідному розмірі підтверджуються наявними в кримінальному провадженні доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

Що стосується доводів захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.309 КК України, оскільки предметом цього злочину можуть бути лише наркотичні засоби, обіг яких на території України заборонено, а трамадол, який включений до списку № 1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (далі Перелік), є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, а тому своїми діями обвинувачений лише порушив певні правила обігу наркотичних засобів, придбавши їх не за призначенням лікаря, то вони, не переконання колегії суддів, є безпідставними.
Згідно з ст.1 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори (далі Закон) обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів це види діяльності з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів

наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку, що дозволяються і контролюються згідно з цим Законом.

Встановлений Законом правовий режим обігу зазначених засобів і речовин конкретизується багатьма іншими нормативно-правовими актами інструкціями, положеннями, правилами.
Отже незаконність діянь, що становлять зміст обігу наркотичних засобів, означає, що такий обіг здійснюється з порушенням законодавства, і вони вчиняються поза державним замовленням, пов`язані із задоволенням немедичних потреб тощо.
І на відміну від незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів, відповідальність за що передбачена ст.309 КК України, порушення встановлених правил обігу наркотичних засобів, зокрема, зберігання, стосуються правил, призначених для виробництва чи виготовлення цих засобів, що випливає зі змісту диспозиції ст.320 КК України. Тобто порушення правил не пов`язане з класифікацією наркотичних засобів, як про це зазначає захисник, і може здійснюватися лише спеціальним суб`єктом, яким є особа, що в силу своїх службових або професійних обов`язків повинна додержувати встановлених правил обігу наркотичних засобів.
І твердження захисника про те, що предметом злочину, передбаченого ст.309 КК України є лише наркотичні засоби, обіг яких на території України заборонено, не узгоджуються з положеннями ст.ст.2, 15, 19, 20 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори, у відповідності з якими для обігу цих наркотичних засобів також встановлені виключення і вони можуть використовуватися у діяльності з культивування рослин, експертній, оперативно-розшуковій діяльності, наукових і навчальних цілях.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять даних про те, що ОСОБА_7 мав відношення до контрольованого на державному рівні обігу наркотичних засобів в силу професійних або службових обов`язків, і стороною захисту такі докази надано не було.
За таких обставин дії ОСОБА_7 були вірно кваліфіковані судом першої інстанції за ч.2 ст.309 КК України, що спростовує доводи в апеляційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли потягти зміну чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості злочину, особу винного, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття та відсутність обставин, що його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим й вмотивованим, і підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 7 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3