1Справа № 335/1389/17 1-кп/335/67/2018
В И Р О К
16 травня 2018 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, який має середню-спеціальну освіту, який на утриманні малолітніх дітей або непрацездатних осіб немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 31 травня 2001 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України до 3 років позбавлення волі, 2) 13 лютого 2002 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 3) 9 вересня 2004 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 4) 25 вересня 2009 р. Віленським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 307 ч. 3 ст. 15 до арешту стром на 6 місяців, 5) 10 листопада 2011 р. Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 6) 20 червня 2014 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, 8) 1 березня 2017 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців,
за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23 грудня 2016 р. приблизно об 11:00 год. ОСОБА_4 під виглядом покупця, знаходячись в приміщенні магазину «Ева-109», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 156, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з полиці з товаром торгового залу магазину, таємно викрав бальзам для тіла «Нівея», вартістю 97 грн. 99 коп. та молочко для тіла «Нівея», вартістю 95 грн. 20 коп., а потім користуючись тим, що його дії не помічені працівниками магазину, поклав викрадені речі у рукав своєї куртки. Після чого, ОСОБА_4 разом з вищезазначеними речами у рукаві своєї куртки вийшов з приміщення магазину не розплатившись за них та зник у невідомому напрямку, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріальної шкоди на суму 183 грн. 19 коп.
Далі, 8 травня 2017 р., приблизно о 17:30 год. ОСОБА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля буд. 12 по вул. Яценко у м. Запоріжжі, діючи умисно, зловживаючи довірою ОСОБА_6 , під вигаданим приводом здійснення телефонного дзвінка, попросив у останньої мобільний телефон «Нокіа 5140і» в корпусі чорного кольору. Після чого ОСОБА_4 , скориставшись дружніми стосунками з потерпілою, заволодів вказаним мобільним телефоном та цього ж дня розпорядився ним на свій розсуд. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 шахрайським шляхом заволодів мобільним телефоном ОСОБА_6 , а саме «Нокіа 5140і» в корпусі чорного кольору, чим завдав останній матеріальну шкоду в розмірі 330 грн. 00 коп.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, надав покази, якими підтвердив обставини викладені в обвинувальних актах, а саме зазначив, що 23 грудня 2016 р. приблизно о 11 годині 00 хвилин, він під виглядом покупця, знаходячись в приміщенні магазину «Ева-109», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 156, викрав з полиці з товаром торгового залу магазину бальзам для тіла «Нівея», та молочко для тіла «Нівея», вартістю 95 грн. 20 коп., а потім поклав речі у рукав своєї куртки, вийшов з приміщення магазину не розплатившись за них. 8 травня 2017 р., приблизно о 17 годині 30 хвилин, він, знаходячись біля буд. 12 по вул. Яценко у м. Запоріжжі, зустрів знайому ОСОБА_6 та попросив у останньої мобільний телефон «Нокіа 5140і» в корпусі чорного кольору. Після чого, скориставшись дружніми стосунками з потерпілою, заволодів вказаним мобільним телефоном. Щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні.
Представник потерпілого юридичної особи ТОВ «РУШ» ОСОБА_7 подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, матеріальні або моральні претензій до обвинуваченого відсутні.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, завдану кримінальним правопорушенням шкоду на суму 330 грн. 00 коп. Потерпілій під час досудового розслідування відшкодовано, шляхом повернення майна.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження документів, які характеризують обвинуваченого, як особу.
В ході судового засідання суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані правильно за епізодом від 23 грудня 2016 р. за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та за епізодом від 8 травня 2017 р. р. за ч. 2 ст. 190 КК України, як умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
При призначенні покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України, роз`ясненнями пунктів1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після скоєного злочину та під час судового розгляду кримінального провадження, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочини середньої тяжкості.
Дослідженням доказів, які характеризують ОСОБА_4 , як особу встановлено:
- що він раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, судимість за які в установленому законом порядку не знята та не погашена, скоїв вищезазначене, знаходячись на іспитовому терміні;
- не одружений, на утримані непрацездатних осіб або малолітніх дітей немає;
- має постійне місце проживання, в якому зареєстрований у встановленому законом порядку;
- до затримання офіційно не був працевлаштований, хоча працював;
- згідно довідки КУ «ОПЛ» Запорізької обласної ради на обліку у лікаря психіатра не перебуває;
- згідно довідки КУ «ЗОНД» Запорізької обласної ради перебуває на обліку у лікаря нарколога з 23 червня 2004 р. З діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіодів, синдром залежності;
- згідно довідки КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер № 3» Запорізької обласної ради перебуває на обліку в комунальній установі з 1 серпня 2013 р. по теперішній час;
- згідно довідки КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради, знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 3 з 8 червня 2016 р. по 21 червня 2016 р. та з 22 вересня 2016 р. по 24 жовтня 2016 р. з діагнозом Ріф.Т.Б (09.06.16) вогнищевий в/частки лівої легені Дестр.-МБТ-М-МГ+Ріф+К-Резіст0 Гіст.0 Кат.4(РТБ) Ког.2(2016);
- за місцем мешкання характеризується формально позитивно.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття у скоєному, відшкодування завданого збитку, а також той факт, що він за станом здоров`я перебуває на диспансерному обліку з 1 серпня 2003 р. по теперішній час з діагнозом РРТБ (10.11.2016) в/частки лівої легені (інфільтративний) Дестр-МБТ+М-МГ+Риф+К-Резист І+(HRSE) РезистІІ+(CmKmOfx) Гист0 кат. 4 (РТБ) ПЛ 13.12.16.
Обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в період іспитового строку.
При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, обставини і тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, наявність в нього тяжкої хвороби, суд приходить до висновку, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання в межах санкції відповідних статей, у вигляді позбавлення волі, але в мінімальних розмірах.
Також, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2017 р. до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку строком в 1 рік 6 місяців.
Злочин за епізодом від 23 грудня 2016 р. вчинив до постановлення попереднього вироку, тому слід застосувати правила ч. 4 ст. 70 КК України.
Крім того, приймаючи до уваги, що кримінальне правопорушення за епізодом від 8 травня 2017 р. обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено в період невідбутого покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2017 р., тому суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 71 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заявили клопотання про застосування до нього Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. № 1810-VІІ.
Прокурор вважав, що відсутні правові підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 вказаного закону про амністію.
Захисник обвинуваченого клопотання обвинуваченого підтримав.
Згідно з п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році«, передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом у встановленому законом порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу, онкологічні захворювання (ІІІ, ІV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНД (ІІІ,IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 р. № 1348/5/572.
Відповідно до довідки КУ «Запорізький протитуберкульозний диспансер № 3» Запорізької обласної ради, ОСОБА_4 перебуває на диспансерному обліку з 1 серпня 2003 р. по теперішній час. Діагноз: РРТБ (10.11.2016) в/частки лівої легені (інфільтративний) Дестр-МБТ+М-МГ+Риф+К-Резист І+(HRSE) РезистІІ+(CmKmOfx) Гист0 кат. 4 (РТБ) ПЛ 13.12.16.
Як вбачається з довідки КУ «Запорізький обласний протитуберкульозний клінічний диспансер» Запорізької обласної ради, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу № 3 з 8 червня 2016 р. по 21 червня 2016 р. та з 22 вересня 2016 р. по 24 жовтня 2016 р. з діагнозом Ріф.Т.Б (09.06.16) вогнищевий в/частки лівої легені Дестр.-МБТ-М-МГ+Ріф+К-Резіст0 Гіст.0 Кат.4(РТБ) Ког.2(2016). Тобто, ОСОБА_4 має захворювання, діагнози яких входять до Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання. Однак клопотання сторони захисту задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.
Частина 1 та 3 статті 1 Закону України «Про застосування амністії в України» від 1 жовтня 1996 року передбачає, що амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.
Положеннями ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України,
Відповідно до матеріалів провадження, обвинувачений визнана винною у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості.
Разом з тим, відповідно до вимог п. а ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб: які після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, знову вчинили умисний злочин.
Згідно із матеріалами провадження ОСОБА_4 має судимість за вчинення злочину, яка не знята та не погашена в установленому законом порядку, за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя районного суду від 1 березня 2017 р. за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку в 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків.
Однак, обвинувачений на шлях виправлення не став і вчинив новий умисний злочин у період іспитового строку за попереднім вироком.
Беручи до уваги те, що обвинувачений, до повного відбуття покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.03.2017 року, знову вчинив умисний злочин, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для застосування до засудженого положень Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому клопотання обвинуваченого та його захисника задоволенню не підлягає.
Цивільні позови по справі не заявлені.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Арешт на майно не накладався.
Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання відбуте частково за попереднім вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 1 березня 2017 року та остаточно призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 2 роки 2 місяці позбавлення волі.
- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приєднати покарання шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків та остаточно призначити 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили засудженому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Запорізькому слідчому ізоляторі № 10 залишити без змін.
В строк відбування покарання зарахувати в порядку ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування під вартою на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2017 р. до 20 червня 2017 р. з розрахунку один день перебування в слідчому ізоляторі за два дні позбавлення волі.
-мобільний телефон «Нокіа 5140і» в корпусі чорного кольору залишити потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, засудженому в той же строк з моменту отримання копії вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1