ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1188/18

25 червня 2018 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Костопіль обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Костопіль, Рівненської області, місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , громадянина України, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, механіка - радіотелефоніста радіостанції взводу управління військової частини НОМЕР_1 , освіта базова середня загальна, раніше не судимого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 27 серпня 2017 року, перебуваючи в лісовому масиві, що неподалік с. Борщівка, Костопільського району, Рівненської області, знайшов предмет зовні схожий на гранату РГД - 5 з запалом до неї.

Відповідно до п.1 розділу 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 р. №576 дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Відповідно до п.2 розділу 1 вказаного Положення до предметів, на які поширюється дозвільна система, в тому числі належать бойові припаси до вогнепальної зброї.

Відповідно до вимог вказаного Положення виготовлення, зберігання та використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття та функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, погребує відповідного дозволу, який видається на ім`я керівників підприємств, установ і організацій, а також громадянам строком на 3 роки.

Відповідно до п.п. 8.9. п.8 Розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. №622 боєприпаси це спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту.

Разом з тим, ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних вимог законодавства, не будучи особою, якій у встановленому законом порядку надано дозвіл на зберігання бойових припасів, а саме наступальної осколкової ручної гранати РГД-5, яка придатна у своїй сукупності до проведення вибуху, без передбаченого законом дозволу, умисно придбав, привласнивши знайдене, після чого, у виді ручної покладі переніс до місця свого проживання та зберігав без відповідного дозволу у гаражному приміщенні неподалік від свого житлового будинку що за адресою АДРЕСА_1 . Зберігав до 05.05.2018 року, а саме до проведення санкціонованого обшуку, під час якого добровільно здав вказану наступальну осколкову ручну гранату РГД-5, яка придатна у своїй сукупності до проведення вибуху органам влади, а саме працівникам Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

22 травня 2018 року між прокурором, який здійснює процесуальне керівництво ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000282 укладено угоду про визнання винуватості, яку надано суду для затвердження.

В угоді про визнання винуватості від 22 травня 2018 року прокурор та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 263 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав вину у зазначеному злочині, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторонами кримінального провадження узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України визнав та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згідний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Судом перевірено, що за своїм змістом укладена угода про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також відсутні підстави для відмови у її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, а саме придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є активне сприяння в розкритті злочину та щире каяття.

Виходячи із викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 22 травня 2018 року між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, а саме витрати, пов`язані із залученням експерта в розмірі 1144,00 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, ст. ст. 75, 76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд
ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості від 22 травня 2018 року по кримінальному провадженню №0000282 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, укладену між прокурором Костопільського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до пп. 1,2, ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_4 не застосовувались.

Процесуальні витрати за проведення судової вибухотехнічної експертизи в сумі 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) грн. 00 коп. покласти на обвинуваченого та стягнути в дохід держави.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:

- уламки наступальної осколочної гранати, шість куль та один патрон калібру 5.45 без пороху, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області знищити.

На вирок суду може бути подана апеляцiя до Апеляцiйного суду Рiвненської областi через Костопільський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СуддяОСОБА_1