Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2160/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 5 ст. 72 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2018 року, якою частково задоволено клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

встановила:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2018 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Зараховано засудженому ОСОБА_8 у строк покарання за вироком судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 03.04.1997 строк попереднього ув`язнення з 24.05.1996 до 24.07.1997 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захисник ОСОБА_7 , в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що є підставою для зміни ухвали суду.

Вказує, що суд першої інстанції правильно визначив дату початку строку попереднього ув`язнення, однак помилково встановив, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 закінчився 24 липня 1997 року

На думку захисту обґрунтованим періодом застосування до ОСОБА_8 ч. 5 ст. 72 КК України є саме проміжок часу з 24 травня 1996 року по 14 червня 2000 року, тобто з дати фактичного затримання до дати заміни покарання смертної кари - розстрілу, на покаранням у вигляді довічного позбавлення волі, оскільки 29 грудня 1999 року рішенням Конституційного Суду України міру покарання розстріл скасовано як міру покарання.

Зазначає, що ОСОБА_8 до міри покарання «довічне позбавлення волі» був засуджений, через перегляд ухвалою апеляційного суду Запорізької області, лише 14 червня 2000 року і саме з цієї дати почав відбувати покарання згідно вироку Запорізького обласного суду від 03 квітня 1997 року.

На його думку, період з 25 липня 1997 року по 14 червня 2000 року не є періодом відбування покарання, а тому вважається періодом попереднього ув`язнення з метою забезпечення виконання вироку Запорізького обласного суду від 03 квітня 1997 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджується з ухвалою суду, просить її скасувати та наводить доводи аналогічні апеляційній скарзі захисника.

Заслухавши доповідача, захисника та засудженого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали провадження колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 03.04.1997 за ст.ст. 93 п.п. «а», «е», «ж», «з», 17, 94, 117 ч. 4, 117 ч. 3, 142 ч. 3, 118 ч. 2, 42 КК України до смертної кари розстрілу з конфіскацією всього належного йому майна. Строк відбуття покарання визначено рахувати з дня фактичного затримання з 24.05.1996.
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 24.07.1997 вирок судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 03.04.1997 залишено без змін.
Таким чином, вирок судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 03.04.1997 набрав законної сили з моменту проголошення ухвали Верховного Суду України - з 24.07.1997.
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 14.06.2000 покарання за вироком судової колегії в кримінальних справах Запорізького обласного суду від 03.04.1997 у виді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 про необхідність зарахування строку попереднього ув`язнення з 24 травня 1996 року по 14 червня 2000 року, то зазначені доводи не узгоджуються з вимогами Закону, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

В розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що вирок щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 24.07.1997 року і цей строк йому було враховано судом першої інстанції, він не перебував в установі попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження підстав для додаткового зарахування в строк відбуття покарання періоду до 14.06.2000 року колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 червня 2018 року, якою частково задоволено клопотання ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: