Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кс/641/1889/2018 Справа №641/4315/18
УХВАЛА
Під час здійснення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що посадовими особами ДП «ХЗТУ» у змові з іншими особами, які не є працівниками зазначеного підприємства, систематично вчиняється привласнення та розтрата державного майна шляхом зловживання службовим становищем, а саме вивезення та продаж товарно-матеріальних цінностей.
Також встановлено, що в 2004 році частина основних засобів ДП «ХЗТУ» в період санації підприємства, була передана на відповідальне зберігання до ЗАТ «ХЗТУ» (у теперішній час ПрАТ «ХЗТУ» - м. Харків, вул. Достоєвського, 3) згідно акту приймання-передачі, у відповідності до договору №Н/43-04 від 01.08.2004 р. Так, згідно Актів приймання передачі основних засобів ДП «ХЗТУ», в особі керуючого санацією ОСОБА_4 було передано ЗАТ «ХЗТУ», в особі голови правління ОСОБА_5 , а також технічні паспорти на нежитлові будівлі, за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського, 3. 29.03.2018, наказом т.в.о. генерального директора ДП «ХЗТУ» №25 була призначена інвентаризація основних засобів підприємства, та створена інвентаризаційна комісія. Для організації здійснення роботи комісії за місцем знаходження основних засобів ДП «ХЗТУ» до ПрАТ «ХЗТУ» було направлено лист про надання безперешкодного допуску для проведення інвентаризаційних дій. Проте службовими особами ПрАТ «ХЗТУ» вказаний лист був проігнорований, та відповідь на нього не надана. Після чого, 18.04.2018 вищевказана інвентаризаційна комісія ДП «ХЗТУ» прибула до ПрАТ «ХЗТУ» з метою проведення інвентаризації основних засобів ДП «ХЗТУ» які знаходяться на відповідальному зберіганні вказаного приватного підприємства. Спроба членів комісії пройти на територію ПрАТ «ХЗТУ» була блокована охороною ПрАТ «ХЗТУ». Знаходження основних засобів ДП «ХЗТУ» на території ПрАТ «ХЗТУ» унеможливлює здійснення діяльності державного підприємства, спрямованого на зміцнення обороноздатності держави. Крім того, використання вказаних основних засобів ПрАТ «ХЗТУ» в комерційних цілях на протязі понад десять років, завдає матеріальної шкоди ДП «ХЗТУ» та державним інтересам, відсутність паспортів та проектної документації на будівлі, які належать ДП «ХЗТУ» не дозволяє проводити необхідні роботи з реконструкції та капітального ремонту будівель державного підприємства.
Слідчий вважає, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначених у п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 167 КПК України: є знаряддям злочину, оскільки було підшукано, пристосовано та використано, як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 191 КК України.
Без застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, буде неможливо провести повне та всебічне досудове розслідування та встановити всі факти щодо протиправної діяльності винних осіб та це може привести до знищення або перетворення відповідного майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.
У судове засідання старший слідчий СВ ВСП ГУ НП в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України її неприбуття не перешкоджає розгляду даного клопотання.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя врахувавши обставини, передбачені ст. 173 КПК України, вважає, що слідчим доведено, що тимчасово вилучені матеріальні об`єкти є знаряддям злочину та можуть бути використані в якості речового доказу.
Керуючись вимогами ст. ст. 170-175 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Накласти арешт з метою збереження речових доказів на тимчасово вилучене 26.06.2018 в нежитлових приміщеннях за адресою: м. Харків, вул. Достоєвського,3, а саме в цеху № 88 ПрАТ «ХЗТО», на складі літ. «С/2-1» ПрАТ «ХЗТО» та в цеху № 91 ПрАТ «ХЗТО», майно:
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали покладається на старшого слідчого СВ ВСП ГУ НП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1