Єдиний унікальний номер: 343/797/18
Номер провадження: 1-в/0343/65/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Долина Івано-Франківської області подання Долинського міжрайонного сектору з питань пробації про скасування покарання з випробуванням щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 06.06.2017 р. Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років побавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

з участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

представника органу пробації - ОСОБА_5

засудженого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

До Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшло подання старшого інспектора Долиннського МРВ з питань пробації ОСОБА_5 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 , засудженого вироком Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2017 р. за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років побавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього визначених обов`язків.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_3 на облік до Долинського MPC з питань пробації взятий 17.07.2017 р. З порядком та умовами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, ОСОБА_3 був ознайомлений 18.07.2017 року, відібрані анкетні дані та пояснення.
Згідно ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладені обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
ОСОБА_3 , будучи засудженим та звільненим від відбування покарання з випробуванням, в період іспитового строку вчинив новий злочин. Зокрема, 23.02.2018 р. ОСОБА_3 спричинив легкі тілесні ушкодження, що викликали кородкочасний розлад здоров`я потерпілого. Дані дії кваліфіковані слідством за ч.2 ст.125 КК України.
Ухвалою Долинського районного суду від 04.04.2018 р. кримінальне провадження стосовно ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.
Крім того, засуджений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку, за що йому двічі були винесені письмові попередження.
Представник відділу пробації ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала подання, просила його задовольнити, а саме, з підстав вчинення ОСОБА_3 нового злочину під час іспитового строку. Кримінальне провадження відносно нього закрите з нереабілітуючих підстав. При цьому не наполягала на скасуванні іспитового строку у зв`язку з вчиненням останнім адміністративних правопорушень, оскільки вважає це самостійною підставою, яку в даному засіданні просить не розглядати та не брати до уваги, а тому постанов про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності долучати не буде. Ч. 2 ст. 78 Кримінального кодексу передбачає окремі підстави скасування покарання з випробуванням, зокрема, систематичні вчинення засудженим правопорушень, що потягли адміністративні стягнення, в той же підставою звернення з поданням, яке є предметом розгляду в даному провадженні, є положення ч. 3 ст. 78 КК України, а саме вчинення особою протягом іспитового строку нового злочину.

Прокурор у судовому засіданні просила подання задовольнити з підстав, зазначених представником органу пробації.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення подання представника органу пробації. Пояснив, що у зв`язку з перебуванням в зоні АТО та отриманням травм він має проблеми з нервовою системою та психікою. Неодноразово звертався в медичні заклади з цих підстав, на підтвердження чого представив для огляду в судовому засіданні медичну карту. Отримати повноцінне лікування не має можливості, оскільки не має посвідчення учасника АТО. Через проблеми з нервовою системою не стримався та вступив у конфлікт з потерпілим, але від підтримання обвинувачення він відмовився, а кримінальне провадження суд закрив. Порядку відбування покарання з випробуванням він не порушує, вчасно з`являється на реєстрацію, намагається своєю поведінкою довести своє виправлення.

Заслухавши представника органу пробації, прокурора, засудженого, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2017 р. ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років побавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік та з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Вирок набрав законної сили 07.07.2017 р.

Матеріали поступили для виконання до Долиннського МРВ з питань пробації 17.07.2017 р. На засудженого ОСОБА_3 заведено особову справу № 12/2017.

З оглянутої в судовому засіданні особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що 02.03.2018 р. до ЄРДР внесені відомості щодо кримінального провадження № 0000130 по факту заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6

19.03.2018 р. ОСОБА_3 оголошено підозру за ч. 2 ст. 125 КК України та складено обвинувальний акт.

Ухвалою Долинського районного суду від 04.04.2018 р. кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, внесене до ЄРДР за № 0000130 від 24.02.2018 р., закрито в зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Підстави для скасування покарання з випробуванням передбачені ч. 2 ст. 78 КК України, відповідно до якої, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В судовому засіданні представник органу пробації хоча і зазначила, що ОСОБА_3 притягувався до адміністративної відповідальності, однак, як до матеріалів особової справи, наданої суду, так і в судовому засіданні, не зважаючи на роз`яснення суду, не долучила рішення, прийняті за результатами розгляду протоколів про скоєння адміністративного правопорушення та визнання особи винуватою у вчиненому. При цьому остання просила не брати дані обставини до уваги, оскільки підставою подання є вчинення ОСОБА_3 нового злочину.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено в ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином суд розглядає дане подання в межах вимог та підстав, зазначених представником органу пробації у поданні та в судовому засіданні, а саме: про скасування покарання з випробуванням на підставі ч. 3 ст. 78 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Суд вважає за необхідне зазначити, що констатувати вчинення нового злочину особою протягом іспитового строку та, відповідно, її винуватість у скоєному може виключно суд у порядку, визначеному законом. Доки вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду особа відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України вважається невинуватою.

Наведені норми чинного законодавства закріплюють один із основоположних принципів кримінального судочинства презумпцію невинуватості, відповідно до якого ніхто не може бути визнаний винним у вчиненні злочину, а також підданий кримінальному покаранню, інакше як за вироком суду й у порядку, визначеному законом. Будь-яке втручання у права людини має ґрунтуватися на положеннях закону, а отже, ? відповідати принципу законності, який передбачає абсолютний правовий захист та є засадничим компонентом правової системи.

У ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини зазначається, що кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Згідно з п. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права кожен обвинувачений у кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно із законом.

Аналогічна норма міститься й у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Зазначене кореспондується з позицією Конституційного Суду України, згідно з якою сам факт порушення кримінальної справи щодо конкретної особи, затримання, взяття під варту, пред`явлення їй обвинувачення не можна визнати як кримінальну відповідальність, оскільки особа не несе кримінальної відповідальності, доки її не буде визнано судом винною у вчиненні злочину і вирок суду не набере законної сили (Рішення від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99).

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні від 22 квітня 2010 року у справі «Фатуллаєв проти Азербайджану» зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції, є одним із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка «обвинувачується у кримінальному злочині», є винною до того, як це доведено в законному порядку. ЄСПЛ послідовно дотримується підходу, відповідно до якого принцип презумпції невинуватості порушується, якщо судове рішення або твердження офіційної особи щодо особи, яка обвинувачується в скоєнні злочину, схиляє до думки про те, що вона винна до того, як її винуватість була встановлена в законному порядку. Аналогічні порушення було констатовано у справах «Шагін проти України», «Грабчук проти України» та інших.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 8 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Судом встановлено, що на даний час не можна стверджувати, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, як це зазначено у поданні, адже згідно презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком суду, якого судами після вироку Артеміського міськрайонного суду Донецької області від 06.06.2017 р. постановлено не було. Ухвала про закриття провадження з підстав відмови потерпілого від підтримання обвинувачення не являється обвинувальним вироком. Крім того, вчинення особою нового злочину відповідно до ч. 3 ст. 78 КПК України, на яку посилається орган пробації у своєму поданні, є підставою для призначення покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу, а підстави скасування покарання з випробуванням визначені ч. 2 ст. 78 КПК України. На час направлення розглядуваного подання до суду ОСОБА_3 виконував покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся для реєстрації до органу пробації, не ухилявся від контролю за його поведінкою, постійного місця проживання не змінював без дозволу органу пробації.

За таких обставин є достатні підстави для відмови у задоволенні подання Долинського МРВ з питань пробації відносно ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. 537, ч. 1 п. 8 ст. 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання Долинського міжрайонного сектору з питань пробації про скасування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_3 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя