Справа № 394/791/17
УХВАЛА

31 травня 2018 року колегія суддів Ленінського районного суду м.Кіровограда в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю прокурора: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000409 від 08.10.2017року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.152, ч.4 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Кіровограда від 19 квітня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено термін перебування під вартою на строк шістдесят днів.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 2 місяці. Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину. На думку прокурора особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого, оскільки такий запобіжний захід є найбільш м`яким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Також, прокурор вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_7 не можливо застосувати такі запобіжні заходи як особиста порука та домашній арешт, оскільки обвинувачений зареєстрований та проживає в Новоархангельському районі Кіровоградської області де проживають більшість свідків та потерпіла, що може бути ризиком незаконного впливу на свідків і потерпілу та ризиком переховуватися від суду. Крім цього, прокурором зазначено, що у обвинуваченого відсутні сталі соціальні зв`язки, які могли б утримувати ОСОБА_7 від вчинення інших правопорушень та ухиляння від суду. За наведених обставин прокурор вважає, що існують ризики кримінального провадження, а саме ризик незаконного впливу на потерпілу і свідків, шляхом застосування до останніх методів залякування, методів фізичного та морального впливу та ризик переховуватися від суду. Враховуючи наведене прокурор вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам кримінального провадження, просив продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 2 місяці.

Адвокат обвинуваченого заперечив проти продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що ризики кримінального провадження, вказані прокурором, є декларативними та нічим не підтверджені. На думку адвоката, обвинувачений не може впливати на потерпілу і свідків, оскільки потерпіла та двоє свідків уже допитані в судовому засіданні і дали свої показання суду. Адвокат вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку адвоката, зазначивши, що потерпіла в судовому засіданні допитана, а тому він не може впливати на неї. Просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, обвинуваченого, колегія суддів прийшла до висновку про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, виходячи з такого.
Згідно ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Частиною першою ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для справи; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить не лише з вимог чинного кримінально-процесуального законодавства України, а й правових позицій Європейського суду з прав людини.
Згідно рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України», зазначено, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Разом з цим, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Москаленко проти України», суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої потерпілої, із застосуванням насильства до останньої. У відповідності до п.2 ч.1 ст.178 КПК України з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях у вчиненні яких він обвинувачується, суд вважає, що існує ризик кримінального провадження, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від суду.
Разом з цим, судом враховано, що у справі не допитані всі свідки, що є ризиком незаконного впливу на останніх з метою уникнення відповідальності за вчинене, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Крім цього, увідповідності до вимог ст.178 КПК України, колегією суддів також враховано вік, стан здоров`я обвинуваченого та міцність соціальних зв`язків. Так, обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення кримінальних правопорушень не працював, не був одружений, що свідчить про відсутність міцних сталих соціальних зв`язків.

Суд прийшов до висновку, що наявність у обвинуваченого родини та постійного місця проживання не зменшують ризики кримінального провадження.

Враховуючи наведене, з метою виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 29 липня 2018 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177-178, 331 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шістдесят днів до 29 липня 2018 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Кропивницька установа виконання покарань» (№14).
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3