Справа № 308/6440/18
Провадження № 1-кс/304/438/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2018 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 25 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до слідчого судді Перечинського районного суду в порядку ст. 303 КПК України після визначення підсудності з Апеляційного суду Закарпатської області надійшла скарга ОСОБА_3 , яку останній мотивує тим, що у провадженні Слідчого управління ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000040 від 26 квітня 2018 року за його заявою про вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 359, ч. 1 ст. 364 КК України. Однак незважаючи на приписи ст. 55 КПК України, слідчий, що здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, тривалий час не виконував вимоги КПК та не ознайомив його з процесуальними правами та обов`язками як потерпілого. Тому, з метою забезпечення своїх прав потерпілого, ним додатково була подана заява про залучення його як потерпілого до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року. Дана заява від 17 травня 2018 року була скерована на ім`я начальника органу досудового розслідування та приєднана до матеріалів клопотання його представника адвоката ОСОБА_5 . Однак 25 травня 2018 року заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області майором поліції ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадження, винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому, копію такої постанови було вручено його представнику адвокату ОСОБА_5 лише 05 червня 2018 року. Вважає таку постанову незаконною і такою, що порушує його права та законні інтереси, постанова не є вмотивованою, так як не містить жодної підстави вважати його особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України, оскільки у органу досудового розслідування не було очевидних та достатніх підстав вважати, що йому не завдано шкоди, навпаки у слідчого наявні необхідні документальні підтвердження спричинення йому шкоди, на що вказує й факт виявлення та вилучення у його робочому кабінеті спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Так, під час вчинення дій по незаконному використанню спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації відбувається незаконний збір конфіденційної інформації про особу без її згоди, що порушує її конституційні права, закріплені у ч. 2 ст. 32 Конституції України, а отже особі заподіюється шкода. Крім того, виносячи оскаржувану постанову, особою, яка здійснює досудове розслідування повністю проігноровано законодавчі положення щодо моральної шкоди, оскільки для того, щоб мотивовано стверджувати про те, що йому не завдано моральної шкоди, необхідно встановити правомірність дій особи (осіб), яка встановила та використовувала спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, що на стадії досудового розслідування не встановлено. На підставі наведеного зазначає, що кримінальним правопорушенням йому була завдана як моральна, так і матеріальна шкода, а відтак, оскільки статус потерпілого згідно КПК України особа набуває автоматично за наявності заподіяння майнової, моральної шкоди, а також враховуючи те, що на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити з презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт, просить скаргу задовольнити та визнати бездіяльність заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_4 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 щодо не ознайомлення його з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння відносно нього кримінальних правопорушень, протиправною, скасувати його постанову від 25 травня 2018 року, якою йому відмовлено у визнанні потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та зобов`язати уповноважених осіб СУ ГУ НП в Закарпатській області, які здійснюють досудове розслідування, залучити його як потерпілого та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

У судове засідання ОСОБА_3 як особа, яка подала скаргу не з`явився, однак його представник адвокат ОСОБА_5 направив до суду заяву, в якій просив розглядати скаргу без їх участі, таку підтримують та просять її задовольнити у повному обсязі.

Заступник начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 також не з`явився, повідомив про неможливість з`явитися у судове засідання для розгляду скарги, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає її розгляду. Крім того у повідомленні зазначив, що кримінальне провадження № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, 29 серпня 2018 року закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з матеріалів скарги 26 квітня 2018 року слідчим відділом Управління СБ України в Закарпатській області за заявою ОСОБА_3 від 25 квітня 2018 року розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000040 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 359 КК України та №0000041 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, які прокуратурою Закарпатської області об`єднані в одне провадження та для подальшого досудового розслідування скеровано до СУ ГУ НП в Закарпатській області (а. с. 5).

17 травня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до заступника начальника ГУ НП в Закарпатській області начальника слідчого управління ОСОБА_6 із заявою про залучення його до кримінального провадження як потерпілого (а. с. 6-8).

За результатом розгляду вказаного клопотання заступником начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 25 травня 2018 року винесено постанову про відмову у задоволенні заявленого клопотання щодо визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України. Постанова мотивована тим, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження не встановлено факт заподіяння ОСОБА_3 будь якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, а також тим, що кабінет голови суду, де був виявлений та вилучений предмет, схожий на пристрій для прихованого зняття аудіо-інформації, є службовим приміщенням, в якому ОСОБА_3 виконує службові обов`язки (а. с. 10-11).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями частини другої вказаної статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

За змістом цієї норми, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

В той же час, як роз`яснив Вищий спеціалізований Суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року, процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.

Так, дослідивши постанову про відмову у визнанні потерпілим від 25 травня 2018 року на предмет її обґрунтованості, слідчий суддя доходить висновку, що заступником начальника відділу СУ зроблено загальне посилання на відсутність у матеріалах провадження даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 було завдано шкоди, однак на підтвердження такого свого висновку слідчий не навів, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави дійти такого висновку, лише зазначивши про те, що кабінет голови суду, де був виявлений та вилучений предмет, схожий на пристрій для прихованого зняття аудіо-інформації, є службовим приміщенням, в якому ОСОБА_3 виконує службові обов`язки.

У п. 33 рішення Європейського суду з прав людини «Шмалько проти України» та п. 44 рішення «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду; при цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди. Отже, прийняття рішення чи вжиття заходу на користь заявника в принципі не є достатнім для позбавлення останнього статусу «потерпілого», якщо державні органи не визнали порушення Конвенції, чи то безпосередньо, чи по суті, і не надали за це порушення компенсації.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин, які б свідчили про наявність чи відсутність факту спричинення ОСОБА_3 шкоди, що має суттєве значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для залучення останнього до провадження як потерпілого, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Щодо інформації заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 про те, що кримінальне провадження № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України, закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, то таку слідчий суддя до уваги не приймає, оскільки на її підтвердження жодного належного та допустимого доказу слідчим не надано.

Разом з тим, скарга в частині визнання протиправною бездіяльності заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 щодо не ознайомлення ОСОБА_3 з правами та обов`язками потерпілого та зобов`язання уповноважених осіб СУ залучити його до кримінального провадження в якості потерпілого і відповідно вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого до задоволення не підлягає, оскільки, не належить до повноважень слідчого судді, передбачених КПК України, а у відповідності до частини 5 статті 40 КПК України, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

На вказане також звернув увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12 січня 2017 року, та зазначив, що по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Крім того, з аналізу положень закріплених у частині 2 статті 307 КПК України слідує, що чинне кримінальне процесуальне законодавство передбачає чіткий перелік ухвал, які може виносити слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, зазначений перелік є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню, до цього переліку не входить ухвала про визнання протиправною бездіяльності щодо не ознайомлення юридичної особи з правами та обов`язками потерпілого.

Зважаючи на викладене, вимоги заявника у зазначеній частині виходять за межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого і обмежуються частиною 1 статті 303 КПК України.

Керуючись ст. ст. 55, 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 25 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України задовольнити частково.

Постанову заступника начальника відділу Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 від 25 травня 2018 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000040 від 26 квітня 2018 року за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 359 КК України скасувати.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1