АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1023/18 Справа № 192/918/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000572, № 0000572 від 09 травня 2017 року, 08 серпня 2017 року, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за апеляційними скаргами останніх на вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року відносно
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сурсько-Михайлівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має середньо-спеціальну освіту, не працює, неодруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні немає, раніше не судимого,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 та мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , має середньо-спеціальну освіту, який не працює, одруженого, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого,
обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком чотири роки; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років шість місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років шість місяців.
ОСОБА_8 , винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком п`ять років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років.
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винуватими у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень за наступних обставин.
ОСОБА_7 , 30 квітня 2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв., маючи умисел на таємне незаконне заволодіння транспортним засобом поєднане з проникненням у приміщення, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , де за допомогою принесеної з собою викрутки, відімкнув гвинтовий замикаючий пристрій воріт, проник до приміщення гаража, де протиправно заволодів мотоциклом марки «ИЖ-7.108», номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_11 , та реалізуючи свій умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, не заводячи двигуна, за допомогою м`язової сили привів вказаний мотоцикл в рух, попрямувавши з ним за межі території подвір`я даного домоволодіння. Після чого з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду на суму 6835 грн. 68 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_7 09 травня 2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв., маючи умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом з проникненням у приміщення, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_13 , де таємно, шляхом пошкодження скоби для замикання на навісний замикаючий пристрій, на воротах, проник до приміщення гаража, де протиправно заволодів мотоциклом марки «ИЖ планета 3» номерний знак НОМЕР_2 , який, належить ОСОБА_14 і знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_13 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел не заводячи двигуна, за допомогою м`язової сили привів вказаний мотоцикл в рух, попрямувавши з ним за межі території подвір`я даного домоволодіння. Після чого з місця скоєння злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 2796 грн. 51 коп.
16 травня 2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих мотивів з метою особистої наживи, поєднане з проникненням у приміщення, прийшов на територію домоволодіння АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , де реалізуючи свій злочинний умисел, за допомогою викрутки принесеної з собою відчинив гвинтовий замикаючий пристрій воріт, проник до будівлі гаража, звідки таємно повторно викрав бензокосу марки «Форте БМК-1943», вартістю 1280 грн. 30 грн., що належать ОСОБА_11 . Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на суму 1280 грн. 30 грн.
02 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 10 хв., ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих мотивів з метою особистої наживи, за попередньою змовою з ОСОБА_8 поєднане з проникненням у інше приміщення, прийшли до огородженої парканом території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_15 , де реалізуючи свій злочинний умисел, шляхом пошкодження замка вхідних дверей, незаконно проникли до середини господарської будівлі, звідки таємно, викрали велосипед марки «Україна», що належить ОСОБА_15 . Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на суму 966 грн. 66 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно о 00 год. 30 хв. 02 червня 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих спонукань з метою особистої наживи, за попередньою змовою з ОСОБА_8 поєднане з проникненням у інше приміщення, прийшли до огородженої парканом території домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_16 , де через вхідну хвіртку, зайшли на територію домоволодіння, та через незамкнені вхідні двері, проникли до господарської будівлі, де зберігався велосипед марки «Україна», де реалізуючи свій злочинний умисел, таємно повторно викрали велосипед марки «Україна», який належить ОСОБА_16 . Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілій матеріальну шкоду на суму 633 грн. 33 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, приблизно о 00 год. 10 хв., 10 червня 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна із корисливих мотивів з метою особистої наживи, поєднане з проникненням у сховище, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , прийшли до огородженої парканом території домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_9 , що належить ОСОБА_17 , де ОСОБА_8 залишився на вулиці, біля вказаного домоволодіння, а ОСОБА_7 проник через паркан на огороджену парканом територію домоволодіння, де на подвір`ї зберігався велосипед марки «proton elita», що належить ОСОБА_17 та взявши його в руки, з метою реалізації свого злочинного умислу, передав через паркан ОСОБА_8 . Після чого з місця вчинення злочину з викраденим зникли розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на суму 2459 грн. 66 коп.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 10 червня 2017 року, приблизно о 00 год. 20 хв., маючи умисел направлений на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, із корисливих спонукань з метою особистої наживи за попередньою змовою з ОСОБА_8 поєднане з проникненням у сховище, прийшли на територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_9 , що належить ОСОБА_17 , де реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , залишився на вулиці біля вказаного домоволодіння, а ОСОБА_7 проник через паркан на огороджену парканом територію домоволодіння, де на подвір`ї зберігався мопед марки «ALPHA ZS50F», який належить ОСОБА_17 , та скориставшись відсутністю сторонніх осіб ОСОБА_7 не заводячи двигуна, заволоділи мопедом всупереч волі власника і за допомогою м`язової сили привів вказаний мопед в рух, попрямувавши з ним за межі території подвір`я даного домоволодіння, чим спричинили потерпілому ОСОБА_17 шкоду на суму 7666 грн. 67 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання і його невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та на підставі ст. 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд під час розгляду провадження не надав належної оцінки обставинам провадження, внаслідок чого призначив йому занадто суворе покарання. Так, ОСОБА_8 вказує на те, що суд, вирішуючи питання про вид та міру покарання, не врахував його усне клопотання і не заніс в журнал судового засідання обставини наявності в нього тяжких сімейних обставин, а саме те, що він в 10 років був позбавлений батьківського піклування, оскільки його батька було позбавлено батьківських права, а в 2006 році в нього померла мати. Окрім того, суд залишив поза увагою те, що він активно сприяв розкриттю злочинів, розкаявся, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, які не наполягали на суворому покаранні, та не врахував, що в нього на утриманні перебуває малолітня донька, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною.
В уточненій апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, врахувати відносно нього обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, врахувати його сімейний стан, зокрема наявність на утримання малолітньої дитини та її матері, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.
Мотивуючи зазначені вимоги, ОСОБА_8 посилається на те, що суд істотно порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 66 та п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, оскільки при призначенні покарання не врахував щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування заподіяної шкоди потерпіли та відсутність у них будь-яких претензій, в якості обставин, що пом`якшують покарання, та при цьому підстав їх неврахування не навів. Поряд із цим, обвинувачений зазначає, що він раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Окрім того, вони з дружиною є сиротами та тільки він має змогу їй допомогти. З урахуванням вказаних обставин, на переконання ОСОБА_8 , є достатні підстави вважати, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, призначивши покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить вирок суду просить вирок суду змінити, у зв`язку з суворістю призначеного покарання і його невідповідністю тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та на підставі ст. 69 КК України призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд під час розгляду провадження не надав належної оцінки обставинам провадження, внаслідок чого призначив йому занадто суворе покарання. Так, ОСОБА_7 вказує на те, що суд, вирішуючи питання про вид та міру покарання, не врахував його усне клопотання і не заніс в журнал судового засідання обставини наявності в нього тяжких сімейних обставин, а саме те, що він був позбавлений батьківського піклування у зв`язку зі смертю батька, а його мати зловживали спиртними напоями, внаслідок чого він виховувався в пришкільному інтернаті. Окрім того, суд залишив поза увагою те, що він активно сприяв розкриттю злочинів, розкаявся, добровільно відшкодував шкоду потерпілим, які не наполягали на суворому покаранні, та залишив без розгляду його клопотання про допит потерпілих з метою встановлення таких обставин. На переконання обвинуваченого, встановивши декілька обставин, що пом`якшують покарання, суд мав підстави призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку обвинувачених, які заявлені в апеляційних скаргах вимоги підтримали, позицію захисника, який просив задовольнити апеляційні скарги обвинувачених, доводи прокурора, що підтримує державне обвинувачення у суді апеляційної інстанції, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги обвинувачених підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, учасниками провадження не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинувачених та на кваліфікацію їх дій, колегією суддів не виявлено.

Разом з тим, надавши оцінку доводам обвинувачених, наведеним в апеляції, про суворості призначеного їм покарання, колегія суддів приходить до висновку про їх обґрунтованість.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, вину визнав.

З урахуванням обставини справи, що пом`якшує покарання, а саме відшкодування заподіяної шкоди та відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд вважав за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій даних статей, при цьому призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважав, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Поряд із цим, вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, вину визнав, але щиро не кається.

З урахуванням відсутністю обставин справи, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, суд вважав за доцільне призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк в межах санкцій даних статей, при цьому призначаючи покарання за сукупністю злочинів, суд у відповідність до ч. 1 ст. 70 КК України, вважав, що слід застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення обвинувачених можливе лише в місцях позбавлення волі.

Надаючи оцінку вказаним висновкам, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченим покарання не відповідає тяжкості скоєних ними кримінальних правопорушень та їх особам, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не надав належної оцінки та взагалі не врахував обставини наявності в нього тяжких сімейних обставин, а саме те, що він був позбавлений батьківського піклування у зв`язку зі смертю батька, а його мати зловживали спиртними напоями, внаслідок чого він виховувався в пришкільному інтернаті. Окрім того, суд помилково не визнав в якості обставин, що пом`якшують покарання, щире каяття останнього та активне сприяння розкриттю злочинів.

Поряд із цим, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд залишив поза своєю увагою те, що він має на утриманні малолітню доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. При цьому, суд не врахував наявність в нього тяжких сімейних обставин, а саме те, що він в 10 років був позбавлений батьківського піклування, оскільки його батька було позбавлено батьківських права, а в 2006 році в нього померла мати.
Надаючи оцінку зазначеним обставинам, колегія суддів вважає можливим пом`якшити ОСОБА_8 покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши його у мінімальному розмірі, передбаченого санкцією зазначеної норми закону України про кримінальну відповідальність.
На думку колегії суддів, вказані обставини не свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинувачених, а тому суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Надаючи оцінку встановленим обставинам, що впливають на покарання, підтвердженим наявними в матеріалах провадження доказами, колегія суддів приходить до висновку, що вони є достатніми та такими, що дають підстави для висновку суду про можливість звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням.

З позиції колегії суддів, наведені у вироку доводи суду про доцільність призначення обвинуваченій покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, є непереконливими.

Суд першої інстанції не врахував достатньою мірою всіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинувачених, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, у зв`язку з чим колегія суддів вважає можливим призначити останнім покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

За таких обставин, погоджуючись з доводами обвинувачених, колегія суддів визнала, що призначене покарання є надмірно суворим та таким, що не відповідає обставинам кримінального провадження та даним про їх особу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно змінити, зменшивши розмір покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України та звільнивши обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за їх поведінкою та виконання покладених на них обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, - задовольнити.

Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, змінити в частині призначеного покарання.

Пом`якшити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання кожному, призначене вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року, з іспитовим строком на 3 (три) роки.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язавши останнього періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2018 року, з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язавши останнього періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду впродовж трьох місяців з дня її проголошення.
Судді :