Справа № 522/5583/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2018 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України, про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2018р. на майно та документи, які вилучено 30.05.2018 під час проведення обшуку в приміщенні аптеки ФОП « ОСОБА_3 », яка розташована в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на той факт, що їй, ОСОБА_3 не повідомлено про підозру, не визнано цивільним відповідачем та не заявлено до них цивільних позовів.
Крім того, кримінальне проводження в межах якого слідчий звернувся з клопотанням кваліфіковано за ч. 1ст.320 КК України, яка не передбачає конфіскацію майна.
Враховуючи викладене, заявник вважає, що в подальшому застосуванні арешту вищевказаного майна, відповідно до ст. 174 КПК України, відпала необхідність.
ОСОБА_3 будучи належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилась, згідно наданої заяви, просила розглядати клопотання у її відсутність.
Слідчий, будучи належним чином сповіщеним про день, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, згідно наданої заяви, просив розглядати клопотання у його відсутність.
Розглянувши клопотання, вважаю, що вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Відповідно до приписів ч.3 ст.170 КПК України, підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Частиною 4 ст.170 КПК України визначено, що вартість майна, яке належить арештувати, крім випадків арешту майна для забезпечення конфіскації, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана або могла бути отримана юридичною особою.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Вищезазначені відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік (далі Узагальнення), правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Вивченням матеріалів клопотання ОСОБА_3 встановлено, що слідчим управлінням ГУ НП України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000311 від 27.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.320 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2018р. задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно та документи, які вилучено 30.05.2018 під час проведення обшуку в приміщенні аптеки ФОП « ОСОБА_3 », яка розташована в АДРЕСА_1 .

Арешт було накладено обгрунтовано, однак, на цей час правові підстави для арешту вказаного майна частково відпали.
Так, у слідчого судді відсутні відомості, що органом досудового розслідування ОСОБА_3 повідомлено про підозру, ОСОБА_3 визнано цивільним відповідачем та не заявлено до неї цивільних позовів.
Крім того, зважаючи на той факт, що ухвала Приморським районним судом м. Одеси винесена ще 06.06.2018р. орган досудового розслідування мав можливість провести усі необхідні слідчі та процесуальні дії в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000311 від 27.03.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.320 КК України.

Тому суд вважає, що при зазначених обставинах, під час подачі до суду ОСОБА_3 клопотання про скасування арешту відповідно до ст. 170,174 КПК України, майно, зазначене у клопотанні, не є належним об`єктом заходів забезпечення кримінального провадження.

З огляду на приписи п.18 ч.1 ст.3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявника на вільне використання належним йому майном, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

З огляду на викладене суд приймає клопотання ОСОБА_3 до розгляду та приходить до висновку що воно підлягає задоволенню з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 167-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Приморсього районного суду м. Одеси від 06.06.2018р., - задовольнити .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.06.2018р. на майно та документи, які вилучено 30.05.2018 під час проведення обшуку в приміщенні аптеки ФОП « ОСОБА_3 », яка розташована в АДРЕСА_1 .

Вилучене під час проведення обшуку майно в приміщенні аптеки ФОП « ОСОБА_3 », яка розташована в АДРЕСА_1 негайно повернути власнику за належністю.

Виконання ухвали доручити старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП України в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1

20.07.2018