АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 215/912/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/236/К/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2018 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000257 від 04.02.2017 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.11.2015 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 3, 125 ч. 1, 70, 45, 76 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , просить вирок суду скасувати, як незаконний та необґрунтований, виправдати його, знявши всі обвинувачення.
В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та фактичних обставин провадження, просить скасувати вирок в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбутий строк покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.11.2015 року і призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.11.2015 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту затримання 23.02.2017 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано ОСОБА_6 до строку покарання період перебування під вартою з 23.02.2017 по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено у виді тримання під вартою.
Питання з речовими доказами вирішено. Цивільний позов не заявлявся.

За обставин встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисного корисливого злочину проти власності громадян, відповідних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість в період іспитового строку вчинив нове умисне кримінальне правопорушення проти власності.
Так, повторно, 03.02.2017 року, приблизно о 23.00 годині, ОСОБА_6 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 таємно, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, та достовірно знаючи, що господар домоволодіння ОСОБА_9 тимчасово не мешкає в будинку, проник на територію вище вказаного домоволодіння, підійшов до сараю та за допомогою фізичної сили пошкодив вхідні дерев`яні двері сараю, тим самим забезпечивши собі доступ до цього приміщення. Після чого, перебуваючи в приміщенні вище вказаного сараю ОСОБА_6 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: дві пральні машинки фірми «Ріга 13» вітчизняного виробництва, в робочому стані, вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 470 від 15.02.2017 становить 766,67 грн.за 1 шт., загальною вартістю 1533,34 гривень, пральну машинку фірми «Ауріка» вітчизняного виробництва, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 470 від 15.02.2017 становить 825 гривень та газову піч фірми «електра» на 4 конфорки вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 470 від 15.02.2017 становить 675 гривень. Після чого, ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, почав по черзі виносити з приміщення сараю все вище вказане майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , та утримуючи його залишив територію вище вказаного домоволодіння.
Таким чином, з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3033,34 гривень.
Крім того, повторно, 11.02.2017 року приблизно об 00.00 годині, ОСОБА_6 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, з корисливих мотивів усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , таємно, скориставшись відсутністю свідків і очевидців та достовірно знаючи, що господар домоволодіння ОСОБА_9 тимчасово не мешкає в будинку, з території вище вказаного домоволодіння по черзі проник до горища вищевказаного будинку і горища літньої кухні за допомогою фізичної сили зламавши вхідні дерев`яні двері, тим самим забезпечивши собі доступ до цих приміщень. Перебуваючи на горищі будинку ОСОБА_6 по черзі таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: ліжко панцерне односпальне вітчизняного виробництва, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 173, 33 гривень, ліжко панцерне півтораспальне вітчизняного виробництва, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 313,33 гривень, трубу металеву довжиною 274 см та діаметром 55 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 100,48 гривень, трубу металеву довжиною 268 см та діаметром 55 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 98,28 гривень, трубу металеву довжиною 264 см та діаметром 55 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 96,81 гривень, а також перебуваючи на горищі літньої кухні таємно викрав металеву заводську чавунну пластину-плиту розміром 43*71,5 см, товщиною 10 мм, вартість якої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 478 від 15.02.2017 становить 387,50 грн. Після цього ОСОБА_6 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, почав по черзі виносити вище вказане майно з території вказаного домоволодіння, утримуючи його при собі.
Таким чином, з викраденим майном ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1169,73 гривень.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, вирок суду винесений незаконно, так як він неодноразово заявляв клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, але їх суд не вирішував. Також він заявляв відвід судді через упереджене ставлення, але йому відмовили в задоволенні заяви про відвід. Крім цього, зазначає, що після зміни обвинувачення в суді, він змінив свої покази, зазначивши, що не причетний до інкримінованого злочину.
На думку ОСОБА_6 , жодної експертиза не проводилось, його відбитків пальців немає, також пояснення він надав працівникам Тернівського відділення поліції без присутності слідчої ОСОБА_10 , що є істотним порушенням, оскільки під час допиту його били, катували, потім почали погрожувати розправою з цивільною дружиною та донькою, він злякався за свою сім`ю та підписав усі папери.
ОСОБА_6 також посилається на ті обставини, що під час допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні під час проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні пояснили, що вони були присутні під час проведення слідчого експерименту та вказали, що він показував як викрадав майно, де і що виносив за вказівок співробітників поліції. Крім цього, зазначені свідки пояснили, що були присутні під час слідчого експерименту, проте протокол слідчого експерименту не підписували, проте суд жодним чином не відреагував на пояснення свідків та не призначив жодної експертизи. Хоча він неодноразово заявляв клопотання щодо проведення експертиз підписів свідків слідчого експерименту, що свідчить про підроблення кримінального провадження стосовно нього.
Крім цього, ОСОБА_6 просить звернути увагу суду на те, що в обвинувальному акті зазначено, що він за допомогою фізичної сили пошкодив вхідні дерев`яні двері в сарай, тобто вони були закриті і він їх зламав. Проте в ході судового засідання потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що в його домоволодінні по АДРЕСА_2 , двері в цей сарай були підперті дошкою і в закритому положенні. Також обвинувачений просить дослідити звукозапис судового засідання допиту свідка ОСОБА_13 , оскільки він пояснював, що до його домоволодіння ввечері прийшов свідок ОСОБА_14 сам, без ОСОБА_6 та запропонував купити брухт, а саме декілька металевих труб, металеві сітки та жерстяний міст та про пральну машину у робочому стані там не йдеться. Окрім цього, ОСОБА_6 звертає увагу суду на те, що з пояснень свідка ОСОБА_15 не можна зробити висновок, що в картонних коробках, які він просив його допомогти піднести до сусіднього будинку, знаходились пральні машини.
ОСОБА_6 зазначає, що відбув покарання за попереднім вироком від 13.11.2015 року, яким його було засуджено, 13 листопада 2017 року, тобто до винесення вироку Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, тому вважає, що судом першої інстанції не правильно приєднано йому покарання за ч.1 ст. 71 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим через м`якість призначеного покарання, що тягне за собою його скасування із ухваленням нового вироку судом апеляційної інстанції.
На думку прокурора суд призначив обвинуваченому покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, так як судом не враховано, що ОСОБА_6 не визнав вину у скоєному злочині, здійснивши крадіжку, не вжив жодних заходів для відшкодування спричинених потерпілому збитків, та не висловив вибачення за вчинений злочин. Викладене свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 будь-якого розкаяння за вчинені ним злочини.
Також прокурор просить звернути увагу суду на негативну поведінку ОСОБА_6 під час проведення судових засідань, оскільки обвинувачений своєю зухвалою поведінкою неодноразово перешкоджав проведенню судового розгляду. Крім того, неодноразово виражав явну неповагу до учасників судового засідання своєю зухвалою поведінкою та категоричними висловлюваннями в адресу суду і державного обвинувача.
Прокурор посилається на ті обставини, що суд також не врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу винного, який скоїв злочин в період іспитового строку за попереднім вироком, а також його ставлення до скоєного.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просила скасувати вирок, в частині призначеного покарання, проти апеляційної скарги обвинуваченого заперечувала.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, а апеляційну скаргу обвинуваченого підтримали в повному обсязі, просили вирок суду скасувати.
Потерпілий ОСОБА_9 надав до апеляційного суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, щодо апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 заперечував та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд обґрунтовує вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у сукупності судом відповідно до статті 94 КПК України, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав ухвалення свого рішення.
Зазначених вимог Закону суд першої інстанції дотримався.
Висновок суду щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні зазначених у вироку злочинних діях, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується всією сукупністю досліджених судом доказів, які повно і правильно відповідно до вимог ст. 374 КПК України, приведені у вироку, не викликають сумнівів у своїй достовірності, а скоєні ОСОБА_6 кримінальні правопорушення правильно кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України.
Тому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними.
Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази самого обвинуваченого, який визнавав свою провину повністю, потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню, в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України.
Так, судом досліджено всі обставини справи: допитаний обвинувачений, потерпілий, свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналами судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого на те, що були порушення під час судового розгляду та вирок суду ґрунтується на припущеннях, а не на фактах.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що він не вчиняв злочини, за які його засуджено, спростовуються поясненнями потерпілого ОСОБА_9 , з яких вбачається, що в його домоволодінні АДРЕСА_2 зберігались в сараї три пральних машинки. Двері в цей сарай були підперті дошкою і в закритому положенні. Також на горищі в будинку зберігались два панцерних ліжка, а також три металевих труби, пічка на горищі літньої кухні. Вищевказане майно було викрадено, про що він двічі звертався до правоохоронних органів.
Пояснення потерпілого ОСОБА_9 співпадають з показами свідка ОСОБА_13 , наданими ними як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду. Він пояснив, що взимку до нього додому вночі прийшов ОСОБА_6 разом із ОСОБА_18 та запропонував придбати два металеві ліжка, 3 штуки металевих стовбців, та декілька корпусів від пральних машин, на що він погодився. В подальшому це майно було вилучено працівниками поліції.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні також показав, що взимку вночі зустрів на вулиці Каширській свого знайомого ОСОБА_6 , який попросив піднести до будинку ОСОБА_13 металолом, а саме металеві ліжка, труби та металеву пластину, на що він погодився. Вказані речі вони залишили в ОСОБА_13 , отримавши винагороду.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також спочатку повністю визнавав свою провину, зазначив обставини, за яких вчинив злочини.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що після зміни прокурором обвинувачення в суді, він пояснив, що непричетний до вчиненого злочину та обговорив себе, через застосування тиску з боку працівників поліції, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки судом перевірялись пояснення обвинуваченого та було направлено заяву обвинуваченого до прокуратури Дніпропетровської області для проведення ретельної перевірки про застосування до нього неправомірних дій працівниками Тернівського ВП КВП ГУ НП в Дніпропетровській області, в тому числі нанесення тілесних ушкоджень під час його затримання з метою отримання зізнання у вчиненні злочину, які свого підтвердження не знайшли, у зв`язку з чим кримінальне провадження за цими фактами постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 26.02.2018 р. закрито (а.кп.118-122 т.2).
Тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, про те, що змінені пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки вони є непослідовними, спростовуються показаннями допитаного в суді слідчого ОСОБА_10 та свідчать про спробу обвинуваченого ухилитись від відповідальності за скоєний тяжкий злочин.
Колегія суддів погоджується з висновком суду в цій частині, оскільки він підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказах.
Посилання обвинуваченого, що судом не взято до уваги покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні під час проведення слідчого експерименту та в судовому засіданні пояснили, що вони були присутні під час проведення слідчого експерименту та вказали, що він показував як викрадав майно, де і що виносив за вказівок співробітників поліції, крім цього, пояснили, що протокол слідчого експерименту не підписували, проте суд не призначив жодної експертизи також не можуть бути прийняті до уваги.
Так, зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі обставини спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме поясненнями свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що здійснювала досудове розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . Будь якого тиску чи неправомірних дій на обвинуваченого не вчинялось. Також нею проводився слідчий експеримент з участю, понятих, іншого працівника поліції, потерпілого і обвинуваченого за місцем проживання потерпілого, в ході якого ОСОБА_6 сам показував обставини і механізм викрадення речей. Після складення протоколу в приміщенні Тернівського ВП КВП він був підписаний всіма учасниками даної слідчої дії, в тому числі понятими.
Допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні не заперечували, що були понятими при проведенні слідчого експерименту з обвинуваченим, в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_6 пояснив обставини, вчиненого злочину.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу, що зазначений протокол слідчого експерименту від 23.02.2017 року підписаний всіма учасниками проведення слідчої дії, які не надали своїх заперечень, а також з ним ознайомлена захисник ОСОБА_19 , яка здійснювала захист інтересів обвинуваченого на досудовому слідстві та жодних доповнень чи зауважень на протокол немає, тому вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення слідчого експерименту (а.кп.150-154 т.1).
Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що судом в порушення вимог закону було відмовлено в задоволенні його клопотання та клопотання захисника ОСОБА_8 про повторний допит свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не можуть бути прийняті до уваги, зважаючи на те, що зазначені свідки були допитані в судовому засіданні в присутності обвинуваченого та захисника ОСОБА_19 , які мали можливість задати їм свої питання. Захисник ОСОБА_8 був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження та технічним записом судового засідання, на якому зафіксовано пояснення свідків надані під час судового розгляду (а.кп.67, 102 т.2).
Відповідно до ч.13 ст.352 КПК України свідок може бути допитаний повторно в тому самому або наступному судовому засіданні за його клопотанням, за клопотанням сторони кримінального провадження або за ініціативою суду, зокрема, якщо під час судового розгляду з`ясувалося, що свідок може надати показання стосовно обставин, щодо яких він не допитувався.

З огляду на наведене, всупереч доводам апеляційної скарги про непричетність до інкримінованого злочину, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно, неупереджено дослідив наявні в матеріалах провадження докази, дав належну оцінку зібраним доказам і на цих підставах прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення, за наведених у вироку обставин, ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та належним чином вмотивував і обґрунтував прийняте рішення.
Такими, що не відповідають дійсності колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при визначенні остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України не правильно приєднано йому покарання за вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2015 року, оскільки він відбув покарання призначене за даним вироком ще 13 листопада 2017 року, тобто до винесення оскаржуваного вироку Тернівським районним судом м. Кривого Рогу.
Згідно вимог ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до обвинувального акту та вироку суду ОСОБА_6 скоїв злочини, за якими він визнаний винним 03 лютого 2017 року та 11 лютого 2017 року, тобто в період іспитового строку призначеного вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2015 року.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом правильно було призначено остаточне покарання ОСОБА_6 , із застосуванням ч.1 ст. 71 КК України.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, через порушення його прав та не надання судом матеріалів кримінального провадження по його заяві на ознайомлення.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не звертався до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. В матеріалах кримінального провадження міститься дві заяви захисника ОСОБА_8 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та звукозаписами судового засідання, які задоволені судом в повному обсязі (а.кп.67, 102 т.2).
Апеляційний суд звертає увагу, що посилання обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на упереджене ставлення до нього, не знайшли свого підтвердження, оскільки під час судового розгляду судом вирішувались усі клопотання заявлені обвинуваченим ОСОБА_6 , а саме про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про відмову від захисника та призначення іншого захисника, про відвід головуючого судді ОСОБА_1 , призначалась перевірка щодо застосування до нього недозволених методів досудового розслідування, вирішувалось клопотання щодо проведення експертизи підписів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні під час проведення слідчого експерименту (а.кп.46-47, 55, 59-60, 73-74, 98-99, 116 т. 2).
Тому на думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 , у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, навіть при невизнанні обвинуваченим своєї вини.
Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді обвинувачених, потерпілого та свідків відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, колегією суді не встановлено.
Не вбачає колегія суддів підстав і для задоволення доводів апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш суворого покарання, ніж призначене судом першої інстанції, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, данні щодо особи обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, з січня 2017 року перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.
Обставин, передбачених ст.ст. 66, 67 КК України, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення в межах санкції ст. 185 ч. 3 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням вироку Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.11.2015 року та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків згідно правил ст.71 КК України.

За змістом наведеного вище, призначаючи обвинуваченому покарання, суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини, за яких він був скоєний, форму вини, наслідки скоєного діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення обвинуваченого до вчинених дій та інші обставини кримінального провадження, які впливають на дотримання відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину та призначив обвинуваченому покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Наведені ж в апеляційній скарзі прокурора доводи, про те, що судом не було враховано, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий злочин, шкоду потерпілому добровільно не відшкодував, свою вину в судовому засіданні не визнав, що свідчить про відсутність каяття за скоєне діяння, крім того за місцем мешкання характеризується посередньо, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не спростовують правильності призначеного ОСОБА_6 судом першої інстанції кримінального покарання, оскільки зазначені в апеляційній скарзі прокурора обставини повністю були враховані судом першої інстанції.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому, судом враховано усі обставини, в тому числі ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі. Підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, ніж призначено судом першої інстанції, колегія суддів не вбачає, тому не має підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 лютого 2018 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000257 від 04.02.2017 року щодо ОСОБА_6 , яким його визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3