АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1258/18 Справа № 182/7010/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши 07 червня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0001991 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , без офіційної реєстрації, раніше судимий:
- 13.02.2004 року Антрацитовським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 186, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнений 28.04.2005 року умовно-достроково, на невідбутий строк 6 місяців 25 днів;
- 07.11.2006 Антрацитовським міським судом Луганської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Звільнений у 2015 році по відбуттю покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
В апеляції:

- перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, вважати засудженим ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що вирок суду підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги висновок Верховного Суду України, який повинен враховуватись іншими судами при застосуванні таких норм, та порушив вимоги кримінального закону в якому закріплено принцип обчислення строків покарання, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 5 місяців 2 днів арешту, що в свою чергу призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року ОСОБА_8 визнано винним та призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк 5 місяців 2 дні.
На підставі пп. а) п. 1 ч. 1, ч. 5,6 ст. 72 КК України зараховано у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою по цьому провадженню з розрахунку, що одному дню арешту, відповідає один день досудового тримання під вартою, з 04.11.2017 до дня проголошення вироку, у зв`язку з чим покарання вважати відбутим.
Звільнено ОСОБА_8 з під варти в залі суду.
Питання судових витрат вирішено у відповідності до закону.
Цим вироком ОСОБА_8 28.05.2016 року приблизно о 07.00 годині перебуваючи в приміщенні ординаторської кімнати травматологічного відділення Комунального закладу «Нікопольська міська лікарня №1» ДОР», за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. 50 років НЗФ, 2-А, де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно таємно повторно з корисливих мотивів, викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон «SamsungXcover2», чорного кольору, сенсорний, імеі НОМЕР_1 , вартість якого становить 1100 грн., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на вказану суму. З викраденим майном ОСОБА_8 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вислухавши прокурора, яка підтримала доводи і вимоги апеляції, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції прокурора і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185 КК України, прокурором не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність з посиланням саме на порушення принципу обчислення строків покарання, колегія суддів, вважає їх слушними.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується за ч. 2 ст. 185 КК України.
Покарання за вказаною нормою закону визначено у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до вимог ст. 60 КК України, покарання у виді арешту встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Згідно зі статтею 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Разом з тим, ОСОБА_8 всупереч встановленим вимогам закону, судом під час ухвалення вироку було призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту з обчисленням у днях, то б то на строк 5 місяців 2 дні, що не передбачено зазначеними нормами закону.
Таким чином, доводи прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду. За зазначених обставин призначення засудженому покарання у виді арешту на строк 5 місяців 2 днів не відповідає вимогам наведеного вище закону, що в розумінні положень п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України дають підстави для зміни такого вироку.

Колегія суддів, у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України враховує тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину його особу, а саме те, що обвинувачений перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, тобто опинився у важких життєвих умовах, не має свого постійного місця роботи, проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, до обставин, що пом`якшують покарання, відносить щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено. А тому, враховуючи дані обставини та вимоги закону, є підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , у зв`язку з чим визначити останньому покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України у вигляді арешту ближче до мінімального визначеного законом строку, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів, вважає необхідним апеляцію прокурора задовольнити, вирок суду змінити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2018 року щодо ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4