Постанова
Іменем України

10 травня 2018 року
м. Київ
справа № 635/11608/14-к
Провадження № 51-15 км 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000401 за обвинуваченням
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Харкові, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за касаційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 7 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року ОСОБА_8 засуджено за ст. 124 КК України на 2 роки обмеження волі.
Відповідно до статті 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано час попереднього ув`язнення з 28 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який переведено в обмеження волі відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України у співвідношенні 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.
Цивільний позов ОСОБА_10 , яка діє від імені ОСОБА_11 , задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 1250 грн. щомісячно, на утримання у зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 28 вересня 2014 року, і до досягнення ОСОБА_11 повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 60000 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_10 відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_12 , яка діє від імені ОСОБА_13 , задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 1250 грн. щомісячно, на утримання в зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 28 вересня 2014 року, і до досягнення ОСОБА_13 повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на відшкодування моральної шкоди 60000 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 , 1250 грн. щомісячно, на утримання у зв`язку зі смертю годувальника, починаючи з 28 вересня 2014 року, і довічно.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.
Вирішені питання про процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 7 вересня 2017 року вирок Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 змінено.
Збільшено розмір відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 190000 грн.
В решті вирок залишено без зміни.
Клопотання ОСОБА_8 про застосування до нього амністії задоволено.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання.
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони за наступних обставин.
28 вересня 2014 року о 3 годині, ОСОБА_8 знаходячись за місцем свого проживання в с. Ржавець Харківського району Харківської області на дачній ділянки № НОМЕР_1 Садового товариства «23 серпня», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою припинення протиправних дій ОСОБА_13 який, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, наносив удари дружині обвинуваченого ОСОБА_14 , а потім і ОСОБА_8 , останній взяв зареєстровану на своє ім`я гвинтівку «Марлін 925» калібру 5,6 мм, та, погрожуючи її застосуванням, вимагав ОСОБА_13 припинити протиправні дії. Не реагуючи на слова ОСОБА_8 про необхідність припинення протиправних дій, ОСОБА_13 схопив обігрівач «Saturn», та замахнувся на ОСОБА_8 .
ОСОБА_8 , реально сприймаючи загрозу своєму життю та здоров`ю, а також життю та здоров`ю своєї дружини ОСОБА_14 , перебуваючи у стані необхідної оборони, але діючи з перевищенням її меж, що виразилось у явній невідповідності заподіяної шкоди потерпілому небезпечності посягання, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому з метою припинення останнім протиправних дій, здійснив один постріл із гвинтівки по ногах ОСОБА_13 , але той продовжив рухатися на ОСОБА_8 , у зв`язку з чим ОСОБА_8 здійснив ще один постріл по ногах ОСОБА_13 з незначної відстані. Від пострілу ОСОБА_13 впав, а ОСОБА_8 , побачивши тілесні ушкодження з крововиливом, викликав міліцію та бригаду швидкої медичної допомоги та для забезпечення швидшого прибуття бригади виїхав на належному йому автомобілі їй назустріч.
Причиною смерті ОСОБА_13 стало вогнепальне кульове сліпе поранення лівого стегна з пошкодженням стегнової артерії, що ускладнилось розвитком гострої крововтрати.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 ставить питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, що потягло за собою неправильне застосування кримінального закону, а саме безпідставну перекваліфікацію дій винного з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 124 КК України. Судові рішення вважає незаконними, необґрунтованими і невмотивованими, постановленими з порушенням вимог закону. Не погоджується з висновками експертиз. Стверджує про безпідставне визнання судом ряду пом`якшуючих обставин. Наголошує, що суд апеляційної інстанції на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, не виправив їх, безпідставно відмовив у повторному дослідженні доказів. Вважає, неправильним вирішення цивільного позову, а саме необґрунтовано занижений розмір стягнутої моральної шкоди на користь потерпілої.
Позиції учасників судового провадження
Представник потерпілої підтримав доводи, викладені у касаційній скарзі і просив її задовольнити.
Засуджений та його захисник судові рішення вважають законними і просили залишити їх без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.
Прокурор частково підтримав касаційну скаргу, вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
У надісланих запереченнях захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 судові рішення вважає законними і обґрунтованими та просить залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Мотиви Суду
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Однобічність і неповнота досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежна, на думку представника потерпілої, оцінка доказів у провадженні, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Обставини, на які, зокрема, посилається у касаційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій, які зазначили про відсутність порушень вимог КПК України при проведенні досудового розслідування і розгляді справи в суді. Тому, при розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.
Згідно з ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
З матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання убачається, що представником потерпілої адвокатом ОСОБА_6 було заявлено клопотання про повторне дослідження всіх передбачених ст. 91 КПК України обставин.
Апеляційний суд, розглядаючи вказане клопотання, з`ясував думки учасників процесу та обґрунтовано відмовив в його задоволенні, оскільки представник потерпілої підтвердив, що вказані докази досліджувалися судом першої інстанції та не навів підстав, передбачених ч. 3 ст. 404 КПК України для повторного дослідження доказів.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Судові рішення свідчать, що суди ретельно перевіряли доводи, аналогічні тим, що викладені у касаційній скарзі. Зазначені в них мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія суддів знаходить обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.
Як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_8 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Це обвинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшло і суд визнав ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб чи органів влади.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Якщо при перевищенні меж необхідної оборони або заходів, необхідних для затримання злочинця, потерпілому умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, від якого настала смерть, за відсутності умислу на позбавлення життя дії винного слід кваліфікувати за ст. 124 КК України. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.
Також, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Зазначені положення закону судами першої і апеляційної інстанції враховані.
Аналіз доказів, зібраних у кримінальному провадженні, свідчить, що характер дій потерпілого був таким, що засуджений усвідомлював реальну загрозу для свого здоров`я і життя та життя і здоров`я своєї дружини, тому діяв з метою захисту від протиправних дій ОСОБА_13 . Разом з тим, не маючи умислу на вбивство, він перевищив межі необхідної оборони і заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть, які явно не відповідали небезпечності посягання.
Зокрема, під час судового слідства, суд з достатньою повнотою перевірив пояснення ОСОБА_8 та його позицію про обставини вчиненого злочину, за яких ОСОБА_13 наносив удари його дружині, а потім і йому. Він просив потерпілого припинити протиправні дії, однак ОСОБА_13 продовжував наносити удари, замахнувся обігрівачем. При цьому, ОСОБА_8 захищаючи від протиправних дій себе та дружину, намагався припинити дії потерпілого, коли не вийшло взяв рушницю, якою спочатку погрожував, а потім, коли прохання і погрози результату не дали, не оцінив обстановку належним чином, здійснив постріли по ногах потерпілого.
Проаналізовано і показання свідка ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що ОСОБА_13 , який був сильно п`яний та не хотів говорити свою адресу, вони з чоловіком вирішили не залишати на вулиці, оскільки на дворі була ніч, а забрали до себе додому. ОСОБА_13 вони розмістили в дитячій кімнаті, він ходив по будинку. ОСОБА_14 подумала, що йому погано і запитала, що з ним. Останній несподівано почав наносити їй удари по голові та тулубу, вона впала на підлогу, він продовжував її бити. Вона почала кликати чоловіка на допомогу. Коли ОСОБА_8 спустився з другого поверху, ОСОБА_13 почав наносити йому удари, потім знову їй, потягнув її в зону кухні, де знову почав бити, вона періодично втрачала свідомість. Коли прийшла до тями, то побачила, що ОСОБА_13 лежить в кімнаті, була кров, чоловік почав викликати медичну допомогу та міліцію, а потім поїхав зустрічати машину швидкої допомоги. Вона намагалась надати ОСОБА_13 допомогу, спробувала перев`язати ногу, щоб зупинити кров. В результаті побиття ОСОБА_13 вона отримала пошкодження голови та спини, травму куприка, струс головного мозку. ОСОБА_8 розповів їй, що він хотів налякати ОСОБА_13 гвинтівкою, щоб він припинив свої дії, але це його тільки розлютило, в зв`язку з чим він змушений був зробити постріл, але ОСОБА_13 не зупинився, тоді він зробив ще один постріл, іншого способу зупинити потерпілого у нього не було.
Взято до уваги і показання свідка ОСОБА_15 водія автомобіля швидкої медичної допомоги, який пояснив, що вони приїхали на виклик, де він заходив до будинку за вимогою лікаря, допомагав покласти тіло на носилки та винести до машини, пам`ятає, що в будинку було багато крові, свідок пояснив, що хазяїн будинку зустрів їх на своєму автомобілі, весь час супроводжував та допоміг виїхати на дорогу.
Здійснено посилання і на показання свідка ОСОБА_16 - фельдшера швидкої медичної допомоги, яка повідомила, що вони виїхали за викликом про вогнепальне поранення. ОСОБА_8 на своєму автомобілі супроводжував їх до будинку, декілька разів вони втрачали його з виду, але він зупинявся та чекав на них. В будинку були сліди крові, безлад, на підлозі в спальні знаходився чоловік без свідомості з вогнепальним пораненням стегна. До приїзду швидкої допомоги ОСОБА_14 наклала перев`язку на ногу, потім всіляко намагалася їм допомогти. По дорозі до лікарні вони надавали потерпілому медичну допомогу, але в нього сталася зупинка серця.
Проаналізовані судом і показання свідка ОСОБА_17 - лікаря центру невідкладної медицини, який повідомив, що бригада виїхала за викликом, по дорозі їх зустрічав чоловік на автомобілі марки «Фольксваген», він їхав дуже швидко, вони за ним не встигали, але він повертався та чекав на них, намагався, щоб вони доїхали швидше. Коли вони з фельдшером та водієм зайшли до будинку, то побачили потерпілого, який був без свідомості в калюжі крові. Під час надання потерпілому медичної допомоги ОСОБА_14 намагалася допомогти їм, а також повідомила про наявність якогось конфлікту.
Здійснені судом посилання і на показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 .
Досліджені судом і процесуальні докази у провадженні, а саме: протокол огляду місця події та фото таблицю до нього, протокол слідчого експерименту, протоколи огляду предметів, висновки експертиз.
Здійснено судом і посилання на довідку про телефонні з`єднання абонента з номером телефону ОСОБА_8 , з якої вбачається, що 28.09.2014 року о 3:11 та о 3:12 ОСОБА_8 були здійснені телефонні дзвінки на номери 102 (ОВС) та 103 (МД), у подальшому у період часу з 03 години 11 хвилин до 03 години 34 хвилин 28.09.2014 року були телефонні з`єднання з оператором 103, що підтверджує показання обвинуваченого про виклик ним міліції та швидкої медичної допомоги та час вчинення злочину до 3 години 11 хвилин.
Проаналізовано судом і лист КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 08.12.2014, згідно з яким 28.09.2014 о 3 год. 12 хв. до служби «103» надійшов виклик з приводу вогнепального поранення чоловіка, що підтверджує факт виклику обвинуваченим швидкої медичної допомоги.
Правильно покладено в основу вироку і стенограми телефонних розмов абонента ОСОБА_8 при дзвінках на телефон екстреної служби «103» 28.09.2014, в яких викладено зміст розмови із диспетчером швидкої медичної допомоги, з якого вбачається, що ОСОБА_8 викликав швидку медичну допомогу та здійснював дії щодо зустрічі та супроводу машини швидкої медичної допомоги до місця події.
Проаналізувавши зібрані та належним чином досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_8 , підтвердивши факт умисного здійснення пострілів по нижніх кінцівках ОСОБА_13 , зазначав, що діяв з метою припинення протиправних дій самого потерпілого, які він не спромігся припинити шляхом застосування фізичної сили під час бійки. Протиправна поведінка ОСОБА_13 підтверджується також показами свідка ОСОБА_14 та висновками судово-медичних експертиз ОСОБА_8 , ОСОБА_14 щодо наявності у них легких тілесних ушкоджень, що утворились від чисельних ударів тупих твердих предметів в строк та при обставинах, вказаних ними. З огляду на це не викликає сумніву факт оборони ОСОБА_8 від суспільно небезпечного, кримінально караного діяння заподіяння тілесних ушкоджень йому та його дружині.
Доводи представника потерпілої щодо фальсифікації висновку судово-медичної експертизи №3257 від 29.09.2014 року, були предметом перевірки апеляційного суду, який зазначив, що вони спростовуються даними про час проведення вказаної експертизи, обставин доставки ОСОБА_8 у супроводі співробітника поліції, що відображено в тексті експертизи. В листі начальника Харківського ВП ГУНП в Харківській області від 27.09.2016 року містяться відомості щодо проведення з затриманим слідчих дій 29.09.2014 року з 12-00 до 13-00 години. Проведення судово-медичної експертизи призначено постановою слідчого від 28.09.2014 року, згідно із якою для дослідження направлено підозрюваного ОСОБА_8 . Встановлені експертом об`єктивні дані щодо наявності на тілі ОСОБА_8 тілесних ушкоджень підтверджуються також дослідженою судом довідкою поліклінічного відділення Мереф`янської ЦРЛ від 28.09.2014 року, згідно якої під час огляду ОСОБА_8 висловлював скарги на головний біль, також були виявлені тілесні ушкодження.
У вироку проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази у їх сукупності, дії ОСОБА_8 , який умисно заподіяв ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, правильно кваліфіковані за ст. 124 КК України і у колегії суддів сумнівів не викликають.
Суд встановив, що події відбувалися в будинку обвинуваченого, в нічний час і були зі сторони ОСОБА_13 безпричинними і раптовими, а дії ОСОБА_8 були зумовлені потребою відвернути посягання на фізичну недоторканість його самого та дружини з боку ОСОБА_13 , а не на умисне заподіяння смерті останньому.
Про відсутність такого умислу свідчить і те, що ОСОБА_8 спочатку намагався припинити небезпечне посягання іншими засобами, а саме шляхом застосування фізичної сили, однак коли йому це не вдалося, він заподіяв нападникові шкоду шляхом здійснення пострілів в ноги з метою зупинити потерпілого, а не заподіяти йому смерть, а наслідки їх заподіяння свідчать про перевищення меж необхідної оборони з боку ОСОБА_8 .
Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження докази в сукупності, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України. Критичну оцінку окремих доказів належним чином вмотивовано. З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Суд дотримався вимог ст. ст. 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог КПК України.
Правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням конкретних обставин справи, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_8 призначено максимальне покарання, передбачене санкцією ст. 124 КК України та обґрунтовано звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України.
Також апеляційним судом правильно застосовано вимоги Закону України «Про амністію у 2016 році».
Рішення апеляційного суду щодо стягнення моральної шкоди із засудженого узгоджується з принципом розумності та справедливості, відповідає характеру та обсягу моральних страждань та документів, наданих на підтвердження цивільних позовів.
Всі доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неналежної оцінки доказів, неправильної перекваліфікації дій винного, які аналогічні доводам апеляцій представників цивільних позивачів та представника потерпілої, належно перевірені апеляційним судом, на них надано вмотивовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовною підставою для зміни чи скасування судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, суд
ухвалив:
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 16 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 7 вересня 2017 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_25