Провадження № 1-кс/331/4553/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2018 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 , розглянувши його клопотання, яке направлено засобами поштового зв`язку, про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001469, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001469, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування вищезазначеного клопотання зазначив, що 12.07.2017 року до Запорізької місцевої прокуратури №1 надійшла заява від ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вона вказує, що в період часу з 25.10.2016 року до 20.02.2017 року, невстановлена особа, підробила ряд довіреностей на розпорядження та продаж нерухомого майна від її імені з метою порушення майнових прав та законних інтересів останньої по відношенню до її майна.

29.01.2018 року, прокурор Запорізької місцевої прокуратури № 1, юрист 1 класу ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження за № 0002092 від 13.07.2017 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, виніс постанову про виділення матеріалів досудового розслідування.

На підставі постанови про виділення матеріалів досудового розслідування, 29.01.2018 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000257 за ознаками злочинів передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст.358 КК України.

19.06.2018 року прокурор Запорізької місцевої прокуратури №1, юрист 1 класу ОСОБА_4 , розглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000257 від 29.01.2018 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 27 ч. 4 ст. 190 КК України, виніс постанову про виділення матеріалів досудового розслідування.

23.08.2017 року, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, проведено тимчасовий доступ до речей і документів, в ході якого вилучено довіреність №1444 від 08.11.2016 року, в якій ОСОБА_5 уповноважує ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 представляти її інтереси та подарувати ОСОБА_7 належну їй квартиру АДРЕСА_2 .

Вказана довіреність, згідно висновку експерта № 410-17 від 07.09.2017 року, підпис, виконаний від імені ОСОБА_5 та розміщений в графі «Підпис» оригіналу другого екземпляра довіреності від імені ОСОБА_5 , бланк НВА 943677, реєстраційний номер 44699332 від 08.11.2016 року, номер у реєстрі нотаріальних дій: 1444, посвідченої нотаріусом ОСОБА_8 , виконаний не ОСОБА_5 , а іншою особою з наслідуванням її справжнього підпису.

24.11.2016 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження Луганськ, паспорт НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , укладає договір дарування квартири АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без відома власника ОСОБА_5 .

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 , пояснила, що їй стало відомо про те, що невстановлена особа, без її відома, знаходячись в м. Дніпро від її імені посвідчила ряд довіреностей в результаті чого незаконно відчужили нерухоме майно яке їй належить.

17.09.2018 року на підставі ухвали слідчого судді №1-кс/331/4120/2018 ЄУН 331/4389/18 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_4 в ході якого було вилучено:
- закордонний паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2018 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На теперішній час з метою проведення подальшого досудового розслідування у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладення арешту на закордонний паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 від 02 квітня 2018 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою недопущення його знищення або руйнування, який згідно ст. 98 КПК України є матеріальним об`єктом та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На підставі викладеного слідчий просить слідчого суддю накласти арешт на вказане майно, вилучене в ході проведення огляду місця події.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 внесене клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, заслухавши пояснення слідчого, дійшов наступного висновку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Зі змісту п.1 ч.2 ст. 171 КПК України вбачається, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень статті 170 цього Кодексу, та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Разом з тим, зміст відповідного клопотання слідчого не містить будь-якого об`єктивного обґрунтування наявності ризиків, встановлених ч.1 ст. 170 КПК України.
Так, слідчий посилається на ті обставини, що закордонний паспорт ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є речовим доказом, тобто є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. При цьому, в порушення вимог ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, чітко не зазначені підстави та мета накладення арешту на майно, не доведенні наявність ризиків, що зазначене майно може бути не збережене як речовий доказ, що в межах кримінального провадження має місце спеціальна конфіскація, конфіскація майна як вид додаткового покарання чи відшкодування матеріальних збитків, завданих злочином.
Так, в клопотанні слідчий не обґрунтував і не надав підтверджуючих доказів того, яким чином він дійшов висновку, що вилучений під час обшуку закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_9 має певне відношення та доказове значення по даному кримінальному провадженню № 0001469 від 19.06.2018 року. Судове ж рішення не може ґрунтуватися на сумнівах, у цьому випадку усі сумніви мають трактуватись на користь власника майна.
Крім того, по даному кримінальному провадженню ОСОБА_10 не є підозрюваним або обвинуваченим та не є тією особою, яка в силу Закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного або обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що слідчим у судовому засіданні не доведена необхідність накладення арешту на закордонний паспорт ОСОБА_10 , а також не доведена наявність хоча б одного з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, тому, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого за недоведеністю, яка, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими Законом і завданням даного кримінального провадження.
Також, у зв`язку з відмовою в задоволенні клопотання про арешт майна, тимчасово вилучене майно підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучено, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 169, ч.3 ст. 173 КПК України.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0001469, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.06.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України - відмовити.
Вилучений 17.09.2018 року під час обшуку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 , закордонний паспорт громадянина України, серії НОМЕР_2 від 02.04.2018 року на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - негайно повернути особі, у якої вищевказане майно було вилучено.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1