Справа № 577/1747/18
Провадження 1-кс/574/113/2018
У Х В А Л А

23 травня 2018 року м. Буринь

Слідчий суддя Буринського районного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду клопотання слідчого про арешт майна,

в с т а н о в и в :

Відповідно до ухвали колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 10.05.2018 року до Буринського районного суду надійшло на розгляд клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 , погоджене із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про накладення арешту на автомобіль марки Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , мотивоване тим, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування кримінального провадження по факту шахрайських дій працівників ТОВ «Агрохім-Партнер» при виконанні угоди про закупівлю насіння кукурудзи різних сортів ПСП АФ «Соснівська» в ході якого встановлено, що 03.04.2018 року ТОВ «Агрохім-Партнер» на підставі раніше укладеної домовленості поставило ПСП АФ «Соснівська» насіння кукурудзи в кількості 680 мішків, а саме сорту «Москіто» - 165, сорту «Астероїд» -185, «Конкорд» - 165 та «Кубус» -165 мішків, серед яких була встановлена невідповідність року врожаю насіння марок «Маскіто» та «Кубус». Перевезення вказаного насіння здійснювалося на автомобілі Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , з напівпричіпом фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_6 .. Посилаючись на те, що вказані транспортні засоби визнані речовими доказами і для запобігання можливості їх відчуження чи зміни ознак просив накласти на них арешт.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав зазначених в ньому, додавши, що в ході досудового слідства зазначені транспортні засоби не вилучалися і в теперішній час вони зберігаються на території ПСП АФ «Соснівська».

Власники вказаних транспортних засобів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про розгляд клопотання слідчого повідомлені, в судове засіданні не явилися по невідомій причині, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Вислухавши доводи слідчого та перевіривши матеріали кримінального провадження і дослідивши докази, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №000368 від 06.04.2018 року за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст.190 КК України по факту шахрайських дій посадових осіб ТОВ «Агрохім-Партнер» при реалізації насіння кукурудзи ПСП АФ «Соснівська» на загальну суму 2 156 802 грн.06 коп., в ході яких приватному сільськогосподарському підприємству АФ «Соснівська» було поставлено насіння кукурудзи, що не відповідало року врожаю обумовленого між сторонами угоди, внаслідок чого вказане приватне сільськогосподарське підприємство зазнало матеріальної шкоди.

При цьому, в ході досудового розслідування встановлено, що транспортування насіння кукурудзи від ТОВ «Агрохім-Партнер» до ПСП АФ «Соснівська» здійснювалося автомобілем марки Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричіпом фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 на підставі договорузаявки №0204 від 02.04.2018 року укладеному між ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Агрохім-Партнер».

За умовами вказаного договору ФОП ОСОБА_6 , діючи як перевізник, зобов`язався перевезти із с. Степанівка Сумського району Сумської області до с. Соснівка Конотопського району, насіння в мішках вагою 18 тон.

При прийнятті насіння відповідальними особами ПСП АФ «Соснівська» 03.04.2018 року була встановлена часткова невідповідність поставленого насіння від ТОВ «Агрохім-Партнер» умовам раніше укладеної між ними угоди.

23.04.2018 року автомобіль марки Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 та напівпричіп фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_6 , постановою слідчого ОСОБА_3 визнані речовими доказами та передано на відповідальне зберігання ПСП АФ «Соснівська» .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді є правова підстава для накладення арешту на автомобіль марки Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 та напівпричіп фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , що зареєстрований за ОСОБА_6 , оскільки вони є речовими доказами, так як відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України.
Між тим, ні в самому клопотанні слідчого, ні в ході його судового розгляду, не було встановлено даних, які свідчать про наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження автомобіля Renault Magnum 440 з напівпричепом фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13.

Крім цього, цивільний позов до власників цього майна не пред`являвся, підозра у вчиненні кримінального правопорушення їм не оголошувалася.

Положення частини 2 статті 173 КПК України зобов`язують слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За приписами частини 4 цієї статті у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Також, слідчим суддею застосовується і практика Європейського суду з прав людини при вирішенні питань, поставлених в клопотанні слідчого.
Зокрема, Європейський Суд з прав людини в своїх Постановах від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 є фізичною особою підприємцем, однак жодних угод з ПСП АФ «Соснівська» на реалізацію насіння кукурудзи не укладав, а транспортні засоби зазначені в клопотанні використовує для підприємницької діяльності і заборона використовувати останні суттєво вплине на можливість його господарської діяльності, що в свою чергу не відповідає вимогам розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З врахуванням наведеного слідчий суддя приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене в ньому майно, шляхом заборони власникам вчиняти будь-які дії направленні на його відчуження, а також необхідності повернення його останнім на відповідальне зберігання.
Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:

Клопотання слідчого СВ Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки Renault Magnum 440, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , мешканець АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчужувати його у будь-який спосіб та передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Накласти арешт на напівпричіп фургонЕ марки FRUEHAUF TF34C 13, державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , мешканець АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчужувати його у будь-який спосіб та передати вказаний напівпричіп на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Ухвалу на виконання направити до Конотопського ВП ГУ НП в Сумській області, зобов`язавши слідчого довести її до відома заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області на протязі п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1