Номер провадження: 11-сс/785/1590/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року по кримінальному провадженню №0000462 від 06.04.2017 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого СВ УР КР СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу прокурори Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку автомобіля марки «Hyndai», модель «Azera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який використовує ОСОБА_9 , який проведено 20.09.2018 у період з 20.50 по 22.15 години, слідчим групи слідчих по матеріалам вказаного кримінального провадження та під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: ноутбук «Acer Aspire» s/n: НОМЕР_2 ;пістолет ПМР-9 № НОМЕР_3 та магазин з 8 патронами; телефон «Nokia RM-1134», imei НОМЕР_4 ; «Samsung GT-E 1200R», imei НОМЕР_5 ; флеш-карта «Kingstone DTS E3 16GB»; автомобіль марки «Hyundai-Azera» д/н НОМЕР_6 , який зареєстровано за ОСОБА_9 ; записний щоденник «Diary» коричневого кольору, зошит з записами. У задоволенні клопотання про накладення арешту на інші речі та документи відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 в інтересах власника автомобіля ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність, просить її скасувати та відмовити слідчому в задоволенні клопотання про накладення арешту. Апелянт вказує, що під час розгляду клопотання слідчий суддя не врахував вимог ст.167 КПК України та не взяв до уваги, що автомобіль не є предметом кримінального правопорушення та не використовувався для його вчинення, а підозрюваний не є власником цього автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження в суді першої інстанції; перевіривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги в інтересах особи, яка не має в кримінальному провадженні процесуального статусу, апеляційний суд виходить з наступного.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, якими визначені завдання кримінального судочинства, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підозрюваним у ньому є ОСОБА_9 , якому 21.09.2018 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Крім того з клопотання слідчого та оскаржуваної ухвали убачається, що автомобіль «Hyundai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 перебуває у користуванні підозрюваного ОСОБА_11 , але в матеріалах судового провадження не містять даних про власника вказаного автомобіля, на який слідчим суддею накладено арешт.
Апелянт стверджує, що автомобіль «Hyundai-Azera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 , який не є підозрюваним у кримінальному провадженні. Прокурор не заперечував таких тверджень апелянта та повідомив апеляційному суду, що у відповідності до технічного паспорту на вказаний автомобіль, який був вилучений разом з автомобілем, транспортний засіб належить саме ОСОБА_9 .
Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК України, ОСОБА_9 є особою, яка може звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на автомобіль, оскільки він є власником цього майна.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль «Hyundai-Azera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , апеляційний суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в провадженні слідчого відділу УР КР СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської областіперебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000462 від 06.04.2017 року,з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений розслідуванням час та місці, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , діючи умисно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, вступив у злочинну змову з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , направлену на одержання неправомірної вигоди від громадян за не притягнення їх до кримінальної відповідальності.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на одержання неправомірної вигоди, 20.09.2018, приблизно о 13 год. 10 хв., старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , діючи умисно, із корисливих мотивів, спільно з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , прибули на автомобілі, марки «Toyota Camry», д/н « НОМЕР_7 », у двір будинку АДРЕСА_1 . Перебуваючи у дворі вказаного будинку, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 підійшли до ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на лавці у дворі зазначеного будинку, після чого представились співробітниками поліції та затримали останнього, у зв`язку з чим, ОСОБА_13 змушений був залишатися поряд із працівниками поліції.
У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, старший оперуповноважений 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою з оперуповноваженим 3 міжрайонного сектору відділу протидії наркозлочинності ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 , зловживаючи своїм службовим становищем, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, застосували до ОСОБА_13 спецзасіб-кайданки. Після цього, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 помістили у праву та ліву кишені куртки ОСОБА_13 поліетиленові пакети у кількості 9 штук із невстановленою речовиною, яка за своїми зовнішніми ознаками схожа на наркотичну речовину, та діючи умисно, почали вимагати від останнього передати їм неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів, на що ОСОБА_13 , перебуваючи під контролем працівників правоохоронних органів, надав згоду.
Після одержання неправомірної вигоди у сумі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США ОСОБА_9 та ОСОБА_12 затримано працівниками правоохоронних органів.
20.09.2018 у період з 20.50 по 22.15 години, слідчим групи слідчих по матеріалам вказаного кримінального провадження, проведено обшук автомобіля марки «Hyndai- Azera», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який використовує ОСОБА_9 під час якого виявлено та вилучено наступні речі та документи: ноутбук «Acer Aspire» s/n: НОМЕР_2 ; пістолет ПМР-9 № НОМЕР_3 та магазин з 8 патронами; телефон Nokia RM-1134, imei НОМЕР_4 ; «Samsung GT-E 1200R», imei НОМЕР_5 ; флеш-карта «Kingstone DTS E3 16GB»; тимчасову перепустку «Золота Ера», перепустка №63 синього кольору, записний щоденник «Diary» коричневого кольору, зошит з записами; автомобіль «Hyundai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .
21.09.2018 року слідчий СВ УР КР СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу прокурори Одеської області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси про накладення арешту на майно вилучене під час проведення обшуку 20.09.2018 року.

За результатами апеляційного розгляду судом встановлено, що розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя районного суду, не звернувши уваги на необґрунтованість та невідповідність клопотання вимогам ст.171 КПК України, прийшов до помилкового висновку, що автомобіль відповідає критеріям визначеним в ч.2 ст.167 КПК України, а саме про те, що автомобіль є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст.246 КК України, в результаті чого безпідставно задовольнив клопотання слідчого в цій частині та наклав арешт на автомобіль.

Дане рішення слідчого судді апеляційний суд не може визнати законним та обґрунтованим, а тому ухвала підлягає скасуванню, з огляду на таке.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя погодився з доводами слідчого та зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вилучений автомобіль відповідає критеріям, визначним ст.167 КПК України.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді, з наступних підстав.

Аналіз клопотання слідчого про накладення арешту на майно та долучених до нього матеріали кримінального провадження дають підстави для висновку, що клопотання в частині накладення арешту на автомобіль не відповідає вимогам закону. Зокрема, в ньому зазначені підстави, якими слідчий обґрунтовує необхідність арешту майна, які, в свою чергу, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зазначаючи в клопотанні про накладення арешту на майно, слідчий послався на те, що вказаний автомобіль є речовим доказом та на нього слід накласти арешт з метою встановлення усіх обставин справи, збереження від втрати, знищення чи відчуження, задля використання у доказових цілях, та проведення необхідних експертиз.Разом з цим, ці доводи слідчого спростовуються матеріалами кримінального провадження.

В матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що вилучений автомобіль був використаний для вчинення кримінального правопорушення. Більш того, в матеріалах провадження відсутні докази того, що вилучений автомобіль належить підозрюваним ОСОБА_9 або ОСОБА_12 . Прокурор також не надав таких доказів під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді, та більш того заявив, що вилучений автомобіль належить відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_9 , в інтересах якого подану апеляційну скаргу.

За таких умов накладення арешту на автомобіль, який належить на праві власності іншій особі, а не підозрюваним в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000462 від 06.04.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, є безпідставним та необґрунтованим.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор повідомив, що ОСОБА_9 , в інтересах якого подано апеляційну скаргу не є підозрюваним, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільне небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, в кримінальному провадженні про підозру повідомлено ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Апеляційний суд з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин вважає, що такий підхід органу досудового розслідування щодо ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, не використовувався для його вчинення, та перебуває на законних підставах у власності особи, яка не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону та практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950р.), учасником яких є Україна. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт автомобіля, який не належить підозрюваним та при постановленні ухвали про задоволення зазначеного клопотання, слідчим суддею була допущена невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яка потягла за собою необґрунтоване рішення слідчого судді щодо обмеження права власника автомобіля на володіння та користування своїм майном, а тому рішення слідчого судді в частині накладення арешту на автомобіль не відповідає вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що оскаржуваною ухвалою слідчого судді накладено арешт на автомобіль «Hyundai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , але згідно клопотання слідчого та матеріалів провадження обшук органом досудового розслідування проводився в автомобілі «Hyundai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 . Однак слідчий суддя на це уваги не звернув та наклав арешт на іншій автомобіль, чим могло бути порушено право власності інших осіб, які навіть не обізнані в існуванні даного кримінального провадження.
Що стосується доводів клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на: ноутбук «Acer Aspire» s/n: LXPHP010050090C0732000; пістолет ПМР-9 № НОМЕР_3 та магазин з 8 патронами; телефон «Nokia RM-1134», imei НОМЕР_4 ; «Samsung GT-E 1200R», imei НОМЕР_5 ; флеш-карта «Kingstone DTS E3 16GB»; записний щоденник «Diary» коричневого кольору, зошит з записами; які були вилучені під час проведення 20.09.2018 року обшуку автомобіля автомобіль марки «Hyundai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на думку апеляційного суду, в цій частині клопотання слідчого та оскаржувана ухвала слідчого судді відповідають вимогам ст.ст. 167, 170 КПК України, оскільки на даній стадії досудового розслідування відносно зазначеного майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_9 , проводяться слідчі дії, що вказує на обґрунтованість клопотання слідчого в частині накладення арешту на зазначене майно.

За таких умов клопотання слідчого в частині накладення арешту на ноутбук «Acer Aspire» s/n: LXPHP010050090C0732000; пістолет ПМР-9 № НОМЕР_3 та магазин з 8 патронами; телефон «Nokia RM-1134», imei НОМЕР_4 ; «Samsung GT-E 1200R», imei НОМЕР_5 ; флеш-карта «Kingstone DTS E3 16GB»; записний щоденник «Diary» коричневого кольору, зошит з записами, підлягає задоволенню.

З огляду на зазначене, приймаючи до уваги положення п.2 ч.3 ст.407 КПК України, згідно з якими апеляційний суд, має право скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого частково, шляхом постановленням нової ухвали про накладення арешту на вилучені під час обшуку речі.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах власника майна ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.09.2018 року по кримінальному провадженню №0000462 від 06.04.2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ УР КР СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу прокурори Одеської області ОСОБА_6 та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку автомобіля «Hyndai-Azera», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ УР КР СО прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Одеської області ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу прокурори Одеської області ОСОБА_6 про арешт майна в кримінальному провадженні №0000462 від 06.04.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України, - задовольнити частково.
Накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку автомобіля «Hyndai-Azera» державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , який проведено 20.09.2018 року, а саме: ноутбук «Acer Aspire» s/n: НОМЕР_2 ; пістолет ПМР-9 № НОМЕР_3 та магазин з 8 патронами; телефон «Nokia RM-1134», imei НОМЕР_4 ; телефон «Samsung GT-E 1200R», imei НОМЕР_5 ; флеш-карта «Kingstone DTS E3 16GB»; записний щоденник «Diary» коричневого кольору, зошит з записами.
В іншій частині клопотання слідчого залишити без задоволення.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого по даному кримінальному провадженню.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4