Справа № 404/2737/16-к
Номер провадження 1-кп/404/28/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2018 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:
головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кропивницький кримінальне провадження №0004572 від 07.04.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого робітником в Інгульській шахті ДП СхідГЗК м.Кропивницький, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.03.2013 року за ст.125 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі;

- вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2014 року за ст.122 ч.1, ст.71 КК України 2 років 6 місяців позбавлення волі. 14.01.2015 року Полтавським районним судом Полтавської області вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03.09.2014 року переглянуто невідбуту частину покарання скорочено до половини та на підставі ст.6 Закону України «Про амністію в 2014 році» визначено новий строк покарання 1 рік 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 03.12.2015 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника, адвоката ОСОБА_6 , суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за наступних обставин.

07.04.2016 року приблизно о 13.00 год., ОСОБА_5 проходячи біля будинку №8 по просп. Правди в м.Кіровограді, де біля під`їзду №4 побачив раніше невідомого потерпілого ОСОБА_7 .

Маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, цілеспрямовано, з корисливих мотивів, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , взявши за руку повів останнього до під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна ОСОБА_5 перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_7 у вищевказаному під`їзді, перевіривши кишені останнього, та виявивши в верхній правій кишені куртки, яка була на ньому одягнена, грошові кошти в сумі 505 грн., звідки відкрито викрав їх.

З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 505 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України не визнав повністю. Від дачі пояснень відмовився в порядку ст.63 Конституції України. Заперечив подію злочину, оскільки останнього не вчиняв.

Незважаючи на повне заперечення обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України доводиться зібраними в кримінальному провадженні та перевіреними у судовому засіданні належними та допустимими доказами, обсяг дослідження яких визначений з урахуванням думки учасників судового провадження:

Потерпілий ОСОБА_8 систематично викликався в судові засідання, однак до суду з`явився. Прибувши на черговий виклик суду, показання по обставинам справи так і не надав, оскільки розгляд судового провадження здійснюється лише в присутності обвинуваченого, який грубо ігнорував виклики суду. При цьому, двічі (22.09.2017 р. та 03.05.2018 р.) на потерпілого ОСОБА_7 накладалося грошове стягнення за невиконання процесуального обов`язку неприбуття на виклик до суду без поважних причин.

Свідок ОСОБА_9 неодноразово викликався в судові засідання за адресою вказаною в матеріалах обвинувального акту, проте до суду поверталися конверти «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, надані стороною обвинувачення матеріали кримінального провадження, не містять засобів зв`язку останнього. Постанови про привід свідка виконані не були без поважних причин, як вбачається з матеріалів справи. На адресу суду надходили лише формальні відписки «неможливо встановити місцезнаходження особи свідка, оскільки свідок веде антигромадський спосіб життя та за адресою вказаною в ухвалі суду не проживає».

За таких передумов, суд позбавлений можливості здійснити виклик свідка ОСОБА_9 відповідно до чинного законодавства та допитати його.

Тому, судом припинено виклик потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 , та прийнято рішення про розгляд справи за їх відсутності, при цьому судом вживалось всіх можливих заходів для виклику останніх в призначені судові засідання.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 07.04.2016 року, згідно з яким слідчим КВП ОСОБА_10 прийняв усну заяву від ОСОБА_7 про те, що 07.04.2016 року біля 13.00 год. невідома особа перебуваючи в приміщенні під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 відкрито заволоділа грошовими коштами в сумі 500 грн. належними ОСОБА_7 (а.п.7 т.1);

- протоколом огляду місця події від 07.04.2016 року, під час проведення якого встановлено та оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення приміщення під`їзду №4 будинку АДРЕСА_3 (а.п.8 т.1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 08.04.2016 року, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав підозрюваного ОСОБА_5 за характерними рисами обличчя, статурою та зростом (а.п.12-13 т.1);

- протоколом особистого обшуку затриманого чи взятого під варту та огляду речей, що знаходяться при ньому від 08.04.2016 року, згідно з яким при обшуку гр. ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільні телефони «Nokia 1280» та «Nokia С2», грошові кошти в сумі 250 грн., які визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.п.а.п.16, 32 т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , з фото таблицею до нього, під час проведення якого ОСОБА_8 на місці вчинення кримінального правопорушення, показав, як 07.04.2016 року приблизно о 17.50 год. він сидів на лавочці біля під`їзду АДРЕСА_4 , де вживав алкоголь, до нього підійшов знайомий ОСОБА_11 , який також вживав спиртне. Вони з спілкувались на протязі 10 хв. Біля 13.00 год. до них підійшов невідомий чоловік, який привітавшись почав пред`являти йому претензії з приводу якогось невідомого йому боргу, після чого схопив його за передпліччя і вони вдвох зайшли до під`їзду, що знаходиться поряд, де невідомий чоловік почав обшукувати його кишені, та знайшов у куртці 505 грн., з яких 2 шт. по 200 грн. та 1 шт. 100 грн., та 5 шт. по 1 грн. Забравши гроші пригрозив «таких треба карати» (а.п.45-50 т.1).

Між тим, стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження долучено в якості речових доказів СD-R з відеозаписом з камер спостереження приміщення торгового залу супермаркету «АТБ», що по просп. Правди в м. Кіровограді, на якому згідно протоколу перегляду відеозапису від 18.04.2016 року має бути зафіксовано особу зовні схожу на обвинуваченого ОСОБА_5 , який 07.04.2016 року купує продукти харчування, підходить до каси, де розраховується грошовими коштами великого розміру, та які продавчиня перевіряє на спеціальному приладі.
Однак, при відкритті означеного диску встановлено відсутність будь-яких файлів, а тому суд ставить під сумнів вказаний доказ та не бере його до уваги, оскільки той не містить будь-яких фактичних даних в рамках даного кримінального провадження.

Заслухавши показання обвинуваченого в частині його дій, направлених на заволодіння майном потерпілого, вивчивши зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, проаналізувавши об`єктивну сторону кримінального правопорушення, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що кваліфікуюча ознака інкримінованого діяння, передбаченого ч.2 ст.186 КК України погроза застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, - не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», - коли винна особа вже отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися протиправно вилученим майном, але застосовує насильство лише з метою уникнення затримання, її дії не можуть визнаватися грабежем, поєднаним з насильством. Залежно від способу вилучення майна вони можуть розцінюватись як крадіжка або грабіж. Застосування насильства в такому випадку утворює окремий склад злочину і потребує окремої кваліфікації залежно від тяжкості наслідків та заподіяної потерпілому фізичної шкоди.

Так, із заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення та слідчого експерименту, вбачається, що ОСОБА_5 відкрито викрав у потерпілого грошові кошти, при цьому не застосовуючи до нього жодних погроз застосування насильницьких дій, що підтверджується і заявою потерпілого.

Виходячи із викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ст.186 ч.2 КК України на ст.186 ч.1 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 скоїв умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивчивши відомості про особу обвинуваченого, суд встановив: ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, не одружений, офіційно працює, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, осудний, раніше судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь.

Беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його особу, враховуючи, що він характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід обрати міру покарання в межах санкції ст.186 ч.1 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Такий вид покарання, за глибоким переконанням суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики злочинів.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілою стороною не заявлявся.

Процесуальні витрати по провадженню відсутні, а долю речових доказів, суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373-375, 392, 394 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.186 ч.1 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
- диск формату СD-R із написами «nanotex-52x700mb90min», - залишити при матеріалах кримінального провадження.

- грошові кошти в сумі 250 грн., номіналом по 50 грн. кожна, в кількості 5 купюр та серійними номерами: ТД 2361673, СБ 7169658, УГ 0949106, ЕЧ 7890243, СЗ 8881623, - повернути потерпілому ОСОБА_7 , як законному власнику.

- мобільні телефони «Nokia 1280» та «Nokia С2», - повернути ОСОБА_5 , як законному власнику.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1