137/793/18

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.05.2018р. смт. Літин
08.05.2018 р. ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із вказаною скаргою, мотивуючи тим, що постановою слідчого від 28.02.2018р. закрито кримінальне провадження. Вважає цю постанову прийняту передчасно оскільки слідчим не зроблено усіх необхідних слідчих дій спрямованих та те, щоб обґрунтовано стверджувати про відсутність складу кримінального правопорушення у діях осіб причетних до смерті її брата ОСОБА_6 . Відтак вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Враховуючи те, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок набряку головного мозку, крововиливу в стовбур головного мозку на грунті гіпертонічної хвороби, а також те, що під час проведення розтину на тілі трупа, в тому числі на голові механічних пошкоджень м`яких тканин та кісток голови не виявлено, слідчий із посиланням на гіпертонічну хворобу ОСОБА_6 прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала скаргу та просила її задовольнити. Додатково пояснила, що постанова слідчого винесена передчасно у зв`язку із не проведенням всіх необхідних слідчих дій. Так не допитано всіх можливих свідків, а свідки котрі допитані, як на її думку фактично є співучасниками злочину. Не проведено слідчого експерименту. Акцентувала увагу на тому, що ОСОБА_6 поступив до лікарні по факту отриманих тілесних ушкоджень. Просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження, а справу повернути на дорозслідування.
Представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зауважила, що слідчим зроблено висновок про наявність у померлого гіпертонічної хвороби зі слів свідків. Також зазначила, що якщо встановлена відсутність факту нанесення тілесних ушкоджень, доцільно було б розглянути питання по факту тривалого ненадання допомоги.
Слідчий ОСОБА_3 повідомив, що під час судового розслідування було допитано ряд свідків, котрі вказали на наявність гіпертонічної хвороби померлого ОСОБА_6 . Послався на недоведеність факту нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, оскільки під час розтину встановлено, що смерть ОСОБА_6 не стоїть у причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цьогоКодексу, які були чинними на момент їх отримання.
У відповідності до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно ст. 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до вимог ч.2ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Частиною 2 ст.93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Слідчий суддя вважає, що слідчим під час винесення постанови про закриття кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, не було належним чином та в повному обсязі проведено дій, направлених на перевірку всіх обставин справи, не надано належну оцінку всім доказам і встановленим обставинам та передчасно зроблено висновок про закриття кримінального провадження, зокрема:слідчим не встановлено та не взято до уваги, чи перебував ОСОБА_6 на обліку як особа, котра хворіє гіпертонією; не враховано суперечності в показаннях брата померлого ОСОБА_8 та співмешканки померлого ОСОБА_7 та інших свідків; не усунуті розбіжності в показаннях свідків, які перебували в будинку з приводу не виклику карети швидкої допомоги та стану померлого; не встановлена особа, яка останньою бачила померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в притомному стані; не встановлено, чи писала ОСОБА_7 заяву про відмову від лікування ОСОБА_6 ; не допитано свідка ОСОБА_9 , котрий перебував спільно із ОСОБА_6 08.06.2017 р.; не враховано запізніле реагування ОСОБА_7 на погіршення здоров`я її співмешканця (на допомогу кликала брата потерпілого 08.06.2017 р. о 17:30 год. ОСОБА_8 , щоб той поміг перенести непритомного ОСОБА_6 , а викликано швидку медичну допомогу лише о 04:00 год. 09.06.2017 р.).
Таким чином, висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме: про необхідність закриття даного кримінального провадження не мотивовані, аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів ним не наведено і не обґрунтовано, обставини, на які вказує скаржник не встановлено, не надано їм правову оцінку, не спростовано доводи скаржника щодо фактичних обставин, у зв`язку з цим оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст. 110 КПК України. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини»).
Відповідно до ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, а відтак постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 7, 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
Скаргу задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:ОСОБА_1