Провадження № 1-кп/742/222/18
Єдиний унікальний № 742/1954/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2018 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області
в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, що внесені до ЄРДР за № 0000765 від 19.05.2018 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки,

уродженки м. Прилуки, громадянки України, розлученої, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, що передбачений ч.1 ст.125 КК України

за участі сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,
обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
15.05.2018 року, близько 15 год. 00 хв., перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень дерев`яною палицею нанесла ОСОБА_5 п`ять ударів в область плечей та правого стегна, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця на обох плечових суглобах, на правому передпліччі та правому стегні, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 184 від 21.05.2018 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.
Обвинувачена ОСОБА_3 , будучи допитаною в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України не визнала та надала показання, що близько 15 години 15.05.2018 року перебувала в будинку за місцем свого постійного проживання, однак почувши крики своєї матері ОСОБА_6 , вийшла на подвір`я де відбувся лише словесний конфлікт з потерпілою ОСОБА_7 . Обвинувачена категорично заперечувала факт нанесення останній ударів, стверджуючи про відсутність до неї неприязних відносин.

Суд, дослідивши за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, розглянувши наявні докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за можливе прийняття обвинувального вироку у справі.

Аналізуючи всі показання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що всі вони, хоча й містять у заперечення факту нанесення ударів потерпілій, проте не дозволяють суду взяти їх за основу правдивого пояснення нею подій, оскільки, спростовуються матеріалами справи та встановленими в судовому засіданні фактичними обставинами справи.

Більш того, не зважаючи на заперечення ОСОБА_3 вини в пред`явленому обвинуваченні, з усіх наданих суду доказів, у тому числі і показань обвинуваченої, отриманих в ході судового слідства, беззастережно слідує, що обставини скоєння нею злочину достовірно встановлені судом та підтверджуються показаннями свідків, іншими, нижче зазначеними, перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання, що 15.05.2018 року о 15 години прибула відвідати ОСОБА_8 , яка проживає по АДРЕСА_2 , оскільки вона є особою похилого віку та потребує сторонньої допомоги. Зайшовши на подвір`я, вона побачила як ОСОБА_6 намагається нанести удари ОСОБА_8 . Зробивши зауваження щодо неприпустимої поведінки, до потерпілої підбігла обвинувачена і почала наносити їй дерев`яною палицею удари в область плечей, а потім ногами в область правого стегна. Точну кількість ударів палицею ОСОБА_5 не пам`ятає, але стверджує, що їх було не менше п`яти. Потерпіла також вказала, що зі сторони обвинуваченої та її рідних, зокрема, матері ОСОБА_6 та доньки - ОСОБА_9 по відношенню як до ОСОБА_8 , так і до неї останнім часом очевидне неприязне відношення, що найймовірніше обумовлене спільним користуванням подвір`ям в домогосподарстві.

Будучи допитаним в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 надав показання, що 15.05.2018 року, близько 15 години, перебуваючи на території власного домогосподарства, спочатку почув лайку, а потім був безпосереднім очевидцем нанесення потерпілій обвинуваченою ОСОБА_3 ударів дерев`яною палицею зверху вниз по різним частинам тіла. Окрім того, свідок вказав, що обвинувачена наносила потеплілій також удари ногами в область стегон. Свідок підтвердив, що зі сторони ОСОБА_11 мали місце неприязні відносини до ОСОБА_8 , не конкретизувавши мотиви їх виникнення.

Допитана в ході судового засідання як свідок ОСОБА_8 надала показання, що обвинувачена є її сусідкою, яка періодично їй погрожує та ініціює конфлікти. Черговий конфлікт мав місце 15.05.2018 року, стороною якого була ОСОБА_5 . Свідок була очевидцем нанесення обвинуваченою ударів дерев`яною палицею потерпілій, надавши аналогічні показання, які зафіксовані під час слідчого експерименту від 14.06.2018 року.

Будучи допитаними в судовому засіданні як свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надали показання, що вони не були власне очевидцями конфлікту, проте щодо його протікання та наслідків їм відомо зі слів потерпілої, яка наступного дня розповідала про отримані тілесні ушкодження, які були завданні обвинуваченою ОСОБА_3 . Свідки підтвердили наявність неприязних стосунків у обвинуваченої та її рідних як до ОСОБА_8 , так і до відвідувачів, що приходять їй періодично допомагати по господарству.

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 , що приїздив в складі оперативної групи на виклик 15.05.2018 року до вище вказаного домогосподарства, підтвердив наявність 15.05.2018 року близько 15 години між обвинуваченою та потерпілою конфліктної ситуації, зазначивши про скарги останньої на здоров`я, обумовлених побиттям ОСОБА_3 . Свідок вказав, що ним було рекомендовано ОСОБА_5 звернутись до лікарні.

Допитані в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченої як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , що є відповідно її донькою та матір`ю, спочатку категорично заперечували наявність неприязних відносин та конфліктних ситуацій як з потерпілою, так і з ОСОБА_8 , проте в подальшому визнали їх періодичне виникнення. Окрім того, свідки підтвердивши конфлікт, який мав місце 15.05.2018 року між обвинуваченою та ОСОБА_5 , ствердно заперечували факт нанесення ОСОБА_11 останній будь-яких тілесних ушкоджень.

З безпосередньо дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_5 від 18.05.2018 року вбачається факт звернення потерпілої до правоохоронних органів з приводу нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку експерта від 21.05.2018 року № 184, оголошеному в судовому засіданні, у ОСОБА_5 мають місце наступні тілесні ушкодження: по одному синцю на обох плечових суглобах, на правому передпліччі та на правому стегні. Дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, за механізмом удару по давності можуть відповідати 15.05.2018 року та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 08.06.2018 року та ілюстративної фото таблиці, проведеного за участі потерпілої, а також від 14.06.2018 року за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , учасники ретельно показали розвиток та динаміку скоєння обвинуваченою злочину, деталізуючи характер та спосіб нанесення ударів, місцезнаходження останньої в ході протікання конфлікту. Обвинувачена в судовому засіданні, в ході дослідження вище вказаних письмових доказів, їх жодним чином не спростовувала, обмежившись лише твердженням, що всі вони не відповідають дійсності, не конкретизуючи з яких саме підстав.

Стосовно не запрошення ОСОБА_3 для проведення слідчого експерименту, суд зазначає, що закон не містить імперативної вимоги щодо запрошення підозрюваного для проведення слідчого експерименту за участю потерпілого або свідків, віддаючи слідчому право вирішити це питання на підставі його внутрішнього переконання. Крім того, на час проведення слідчого експерименту ОСОБА_3 не мала статусу підозрюваної.
Під час судового розгляду, з огляду на показання обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 отримані беззаперечні дані щодо наявності неприязних стосунків у обвинуваченої відносно потерпілої, що власне і стали передумовою нанесення останній тілесних ушкоджень.

Суд відхиляє доводи обвинуваченої щодо неналежності та недопустимості як доказу показань свідка ОСОБА_10 . Свідок, будучи попередженим про кримінальну відповідальність, та безпосереднім очевидцем надав послідовні показання, які узгоджуються з показаннями потерпілої та не суперечать змісту досліджених інших письмових доказів. Окрім того, в розпорядження суду не надано доказів в підтвердження будь-якої зацікавленості вище вказаного свідка у вирішенні провадження.
При обґрунтуванні вироку суд не враховує показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_6 як такі, що не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження та показаннями інших допитаних в судовому засіданні свідків. Окрім того, показання останніх не узгоджуються і з результатами судово-медичної експертизи щодо механізму виникнення тілесних ушкоджень в потерпілої ОСОБА_5 , які є об`єктивними даними та не ставились під сумнів обвинуваченою по справі. Показання вище вказаних свідків очевидно зумовлені прагненням близькій їм людині уникнути кримінальної відповідальності.
Оглянутий в судовому засіданні за клопотанням обвинуваченої флеш-носій «Transcend 8Gb» на якому міститься запис фрагменту конфлікту, який мав місце 15.05.2018 року, достовірність якого не заперечувався потерпілою, жодним чином не спростовує винність ОСОБА_3 в пред`явленому обвинуваченні, оскільки судом достеменно встановлено, що на ньому зафіксовано лише перебіг конфлікту вже після нанесення останньою ударів ОСОБА_5 .
Розбіжність в первинних показаннях потерпілої щодо дати нанесення їй обвинуваченою тілесних ушкоджень в один день, з огляду характер та наслідки протиправної поведінки ОСОБА_3 , враховуючи інтенсивність перебігу самого конфлікту, що підтверджується переглянутим відеозаписом, не спростовує достовірність її показань. Наявність причинного зв`язку між заподіяними тілесними ушкодженнями потерпілій ОСОБА_5 та конфліктною ситуацією, що мала місце 15.05.2018 року за участі обвинуваченої ОСОБА_11 об`єктивно підтверджується наданими та ретельно перевіреними в судовому засіданні доказами, достовірність в яких в суду не викликає жодних сумнівів.

Позиція обвинуваченої щодо категоричного заперечення вини та не надання інших доказів з підстав недовіри до органів досудового слідства є непереконливою. Судом було забезпечено можливість реалізації права на захист безпосередньо в судовому засіданні, однак належних та допустимих доказів в розпорядження головуючого по справі надано не було.

Оцінюючи зібрані по справі та перевірені в судовому засіданні докази у їх сукупності, співставленні та взаємозв`язку, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, суд приходить до висновку, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, знайшло своє підтвердження, а дії обвинуваченої органом досудового розслідування кваліфіковані правильно.

Обговорюючи питання про вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, місце скоєння, особу обвинуваченої: вік та задовільний стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище - безробітну, раніше не судимого, відсутність відомостей про перебування обвинуваченої на обліках в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра, а також даних щодо її притягнення до адміністративної відповідальності, формально-позитивну характеристику по місцю проживання, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, фактичні обставини скоєного злочину, досудову доповідь Прилуцького міськрайонного відділу з питань пробації, позицію прокурора, думку потерпілої, і вважає про необхідність призначення покарання в межах санкції статті у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Речові доказ у вказаному кримінальному провадженні флеш-носій «Transcend 8Gb», наданий обвинуваченою під час судового засідання, що містить запис частини конфлікту від 15.05.2018 року, зберігати в матеріалах судової справи.

Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт строком на 200 годин.
Речовий доказ флеш-носій марки «Transcend 8Gb» - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Прилуцького міськрайонного суду ОСОБА_1