Справа № 755/3228/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001439, від 07 лютого 2018 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, не працює, з повною середньою освітою, не одружений, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-20.02.2018 року Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. (штраф не сплачений)
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 06 лютого 2018 року приблизно о 13:20 ОСОБА_5 перебував за адресою: м. Київ, пр. Миру 2, де побачив гр. ОСОБА_6 , у якої в руках був мобільний телефон та в нього виник злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 , ззаду підбіг до ОСОБА_6 , яка проходила біля будинку №2 по пр. Миру в м. Києві та вихопив у останньої з рук мобільний телефон Lenovo A7010, вартістю 7000 грн, в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора Лайф з номером НОМЕР_1 , вартістю 30 гривень та на якій були грошові кошти у розмірі 10 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 7040 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе визнав повністю та показав суду, що 06 лютого 2018 року, побачивши потерпілу вирішив заволодіти її телефоном, задля чого підбіг до ОСОБА_6 та вихопив їз її рук мобільний телефон. Вказаний телефон він продав десь за 1500 грн. В скоєному щиро розкаюється та просив не позбавляти його свободи.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_5 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не працює.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає його щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Враховуючи конкретні обставини справи, суспільну небезпеку посягань на чуже майно, їх відкритий характер, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі. При цьому суд враховує позицію прокурора, той факт, що шкода потерпілій не відшкодована, про що свідчить її цивільний позов, щоправда поданий після початку судового розгляду, те що він засуджується за сукупністю злочинів, оскільки притягується до кримінальної відповідальності за злочин, який вчинено до винесення попереднього вироку за правилами ч. 4 ст. 70 КК України та ст. 72 КК України.
Суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових злочинів. Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно ч.4 ст.70 КК України, ч. 3 ст. 72 КК України вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 , виконувати самостійно.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» залишити без зміни до набрання вироком законної сили та вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту затримання, тобто з 21 лютого 2018 року.
Згідно ст.100 КПК України: речові докази - флеш карту, об`ємом 8 ГБ які передано для зберігання потерпілому - залишити у володінні ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: