УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року

м. Київ
справа № 344/1069/18
провадження № 51-6166ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2018 року.
Суть питання
Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 березня 2018 року закрито провадження за скаргою ОСОБА_4 на неправомірні рішення начальника Івано-Франківського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо невнесення відомостей в ЄРДР.
Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати та зобов`язати апеляційний суд розглянути його апеляційну скаргу по суті. При цьому зазначає, що в апеляційній скарзі він вказував на неправомірний та упереджений розгляд його скарги слідчим суддею, що йому не надано підтверджуючого документу про внесення відомостей в ЄРДР. Також вважає, що апеляційним судом не взято до уваги узагальнення ВСУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування, прокурора під час досудового розслідування».
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Пунктом 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України закріплено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
За положеннями п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Разом з тим, наведені вимоги кримінального процесуального закону при подачі касаційної скарги скаржником належним чином не дотримані.
За нормами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому, виходячи з вимог ч. 1 ст. 438 КПК, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 вказує на незаконність ухвали апеляційного суду, разом з тим, відповідних, з огляду на положення ст. 433 КПК, доводів, у чому конкретно, виходячи з вимог ст. 438 КПК, полягає незаконність оскаржуваного судового рішення, скаржник в обґрунтування вимог касаційної скарги не наводить.
Крім того, викладені ОСОБА_4 у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
При цьому вимоги скаржника, згідно з якими суду касаційної інстанції слід зобов`язати апеляційний суд розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_4 по суті, взагалі не ґрунтуються на положеннях ст. 436 КПК.
Також у касаційній скарзі, відповідно до вимог ч. 3 ст. 427 КПК, має бути зазначено, чи бажає скаржник взяти участь у касаційному розгляді. Проте зазначених вимог скаржником, також, не виконано.
Крім того, в порушення вимог ч. 6 ст. 427 КПК, скаржником до касаційної скарги не долучено її копій з відповідними додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.
З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2018 року залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків сім днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3