Справа № 515/1223/17
Провадження № 1-кп/515/7/18
Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

05 жовтня 2018 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білолісся Татарбунарського району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, розведеного, військовозобов`язаного, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно рішення Малиновського районного суду м. Одеси, ОСОБА_6 було встановлено обов`язок виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26.12.2012 року, до набуття дитиною повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно виконавчого листа Малиновського районного суду м. Одеси №1519/23730/12 від 29.08.2013 року Татарбунарським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження №43104704 від 25.04.2014 року відносно ОСОБА_6 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7

28.07.2015 року державним виконавцем Татарбунарського районного відділу юстиції було здійснено попередження ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7

04.11.2015 року державним виконавцем Татарбунарського районного відділу юстиції було повторно здійснено попередження ОСОБА_6 про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_6 будучи працездатним, умисно, систематично з 26.12.2012 року по 30.06.2017 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та не вжив заходів для працевлаштування на постійну роботу.

В результаті цього, згідно розрахунку відділу виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції, заборгованість ОСОБА_6 з виплати аліментів на утримання малолітньої дитини за період з 26.12.2012 року по 30.06.2017 року складає 29342.91 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в ухиленні від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини не визнав та пояснив суду, що з 2003 року перебував у шлюбі з ОСОБА_8 , яка по справі є потерпілою. Від даного шлюбу у них народилась донька ОСОБА_9 , 2003 року народження. З 2009 року вони з потерпілою припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Офіційно працевлаштуватись на роботу він не в змозі, оскільки є інвалідом за станом здоров`я, підтверджень цього не має. Крім того, він звертався до Центру зайнятості з заявою про взяття його на облік, але йому відмовили у зв`язку з тим, що має у власності земельну ділянку, з якої отримує орендну плату. Про наявність у нього заборгованості зі сплати аліментів він знає, попереджався державним виконавцем про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Також пояснив, що він згоден сплачувати аліменти на дитину, але до теперішнього часу джерела доходу у нього не має, тому вину свою не визнає. Разом з тим, вважає, що державний виконавець не належно виконував свою роботу, оскільки не виявив ніяких джерел його доходу.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні, незважаючи на її невизнання останнім, повністю підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які узгоджуються між собою, а саме:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що на підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси з обвинуваченого з ОСОБА_6 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 , 2006 року народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_6 аліменти не сплачував, згодом на її адресу надійшов пакет з документами з виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції щодо виникнення у обвинуваченого заборгованості по аліментам. Після цього вона написала заяву до органів поліції щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Вона підтвердила, що обвинувачений до доньки приїздив кілька разів, останній раз кілька місяців потому, та дав дочці 100 гривень, вона їхньому спілкуванню, як батька з донькою, не перешкоджає, однак донька сама не бажає цього. Потерпіла не наполягає на суровій мірі покарання для обвинуваченого, головне для неї, щоб ОСОБА_6 сплатив їй заборгованість по аліментам.

Свідок ОСОБА_10 , пояснила суду, що в 2015 році вона працювала на державній службі, а саме у виконавчій службі Татарбунарського районного управління юстиції. В цьому ж році, їй було передане відкрите виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітньої дитини. Боржник ОСОБА_6 майже завжди з`являвся на виклики до ДВС та неодноразово був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Свідок, виїзджала до місця проживання боржника в с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, з метою накладення арешту на майно та попередження боржника в черговий раз про відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Згідно відповіді Білоліської сільської ради у обвинуваченого є земельна ділянка, від якої він отримує прибуток, тому був накладений арешт на все майно боржника. Нею надсилались запити до всіх реєстраційних установ з метою виявлення майна у боржника, в останнє влітку 2017 року. На теперішній час вона не працює в ДВС, але за період її роботи, боржником ні однією виплати по сплаті аліментів не було здійснено, про наявність та суму заборгованості він був повідомлений неодноразово. Несплату аліментів пояснював відсутністю джерела доходу.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_4 щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів її колишнього чоловіка ОСОБА_4 (а.с.60);

- виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеса по справі №1519/23730/12 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , 2006 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2012 року до набуття дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.64);

- постановою про відкриття виконавчого провадження, старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області ОСОБА_11 за виконавчим листом №1519/23730 від 29.08.2013 року, виданого Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , 2006 року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.12.2012 року до набуття дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.65);

- розрахунком заборгованості по аліментам, виданим державним виконавцем Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_10 (а.с.66-68), яким підтверджується, що станом на 30.06.2017 року заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_6 становить 29342, 91 грн.;

- попередженнями про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини від 28.07.2015 року та 04.11.2015 року, які підписано власноручно ОСОБА_6 (а.с.69-70);

- -довідкою №585/17/05, виданою Татарбунарським районним центром зайнятості 04.08.2017 року, якою повідомляється, що ОСОБА_6 , 1972 року народження, у період з грудня 2012 року по теперішній час в Татарбунарському районному центрі зайнятості на обліку, як безробітній не перебуває, допомогу по безробіттю не отримує (а.с.71).

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, суд керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», згідно з яким доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Застосування зазначеного критерію при оцінці доказів узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини, висловленій у п.78 рішення ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» від 18.06.2015 року.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , це діяння містить склад злочину, яке підлягає кваліфікації за ч.1 ст.164 КК України, за ознакою злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання дитини, обвинувачений винний у скоєнні цього злочину, і тому підлягає покаранню за його вчинення.

Суд критично відноситься до пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 та доводів його захисника адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності у обвинуваченого роботи, а відповідно, й доходів, що спростовує, на їх думку злісне ухилення останнього від сплати аліментів та не приймає до уваги вказані доводи, оскільки вони заперечуються дослідженими судом доказами щодо неодноразових попереджень ОСОБА_6 , як боржника, про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів. Однак, ОСОБА_6 , будучи працездатним, умисно, систематично, незважаючи на не значні періодичні заробітки, що не заперечував в судовому засіданні, з 26.12.12 року по 30.06.2017 року включно, ухилявся від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини та не вживав жодних заходів для працевлаштування на постійну роботу для отримання гарантованого заробітку, допустивши заборгованість зі сплати аліментів за вказаний період в сумі 29342.91 грн.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України, слід визнати позитивну характеристику за місцем мешкання.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, ступеня тяжкості вчиненого злочину, який за ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений в ст. 65 КК України, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності (а.с.74), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.75 ), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 78), за наявності обставини, що пом`якшує покарання, та відсутності обставин, що його обтяжують, беручи до уваги висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства (а.с.а.с. 21-25 ), суд доходить висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення йому покарання у виді громадських робіт, в межах санкції інкримінуємої йому статті. При цьому, судом враховуються відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідки вчиненого ним кримінального правопорушення, а також мотив та спосіб вчинення злочинного діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 100 (ста) годин громадських робіт.

Строк покарання відраховувати з дати початку виконання вироку органами, яким підвідомчі виконання громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський районний сектор філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Апеляційна скарга на вирок подається Апеляційному суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1