Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-5777ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК та відповідно до статей 70, 71 цього Кодексу призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 січня 2016 року по 31 березня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат і речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 05 липня 2016 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни, а апеляційні скарги прокурора, захисника і обвинуваченого без задоволення. На підставі ч. 5 ст. 72 КК зараховано ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 01 квітня 2016 року по 05 липня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року залишено без зміни вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 05 липня 2016 року, а касаційну скаргу з доповненням засудженого без задоволення.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК ОСОБА_4 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року, оскільки це судове рішення вже переглядалося в апеляційному порядку.
22 травня 2018 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із заявою, яка за змістом є касаційною скаргою, на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року, в якій просить переглянути це судове рішення з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Крім того, засуджений порушує питання про перевірку в касаційному порядку вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року.
Заслухавши доповідь судді та ознайомившись із копіями наданих судових рішень, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Вимоги засудженого про скасування вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 31 березня 2016 року щодо нього, не ґрунтуються на положеннях статей 424, 425 КПК, оскільки за касаційною скаргою засудженого це судове рішення вже було предметом перегляду касаційним судом (див. ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 лютого 2017 року).
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Положеннями статей 392 і 393 КПК визначено переліки судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, а також осіб, які мають право на апеляційне оскарження. Рішення судів першої інстанції, залишеними без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, не входять до цього переліку, тобто чинним кримінальним процесуальним законом їх повторна перевірка в порядку глави 31 КПК не передбачена.
Встановивши, що апеляційну скаргу подано на вирок місцевого суду, який був із ініціативи засудженого предметом перегляду судами апеляційної (ухвала від

05 липня 2016 року) та касаційної (ухвала від 28 лютого 2017 року) інстанцій, апеляційний суд обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до положень ст. 433 КПК суд касаційної інстанції є судом права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, а з наведеного вбачається, що підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 немає.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Оскільки з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, засудженому ОСОБА_4 слід відмовити у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Сумської області

від 03 квітня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3