Справа № 473/1336/18
Номер провадження1-кп/473/196/2018
Категоря: ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України
ВИРОК
іменем України

"16" травня 2018 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Іванівка Кам`янсько Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, освіта базова загальна середня, сімейний стан не одружений, не працює, зареєстрований за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого

1.01.10.1991 року Коломийським міським судом Івано Франкіської області за ч.3 ст.140 КК України 1960 року до 05 років позбавлення волі, з конфіскацією всього його майна, звільненого з місця позбавлення волі за відбуттям строку основного покарання 05 липня 1996 року,

2.12.03.1997 року Приазовським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ст.208, ст.42 КК України 1960 року до 05 років позбавлення волі, з конфіскацією всього його майна, звільненого з місця позбавлення волі за відбуттям строку основного покарання 04 лютого 2001 року, перебіг строку погашення судимості переривався за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 24.09.2004 року, коли він був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 роки, та за вироком Приазовського районного суду Запорізької області від 10.09.2007 року, коли він був засуджений за ч.1 ст.309 КК України до 02 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 01 рік.

3.20.12.2011 року Акимівським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до 04 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 02 роки,

4.19.07.2012 року Акимівським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 04 років 01 місяця позбавлення волі, звільненого від відбування основного покарання 05 січня 2015 року умовно достроково в порядку ст.81 КК України за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року на 01 рік 01 місяць,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

03 квітня 2018 року біля 19 годин 00 хвилин в селі Вільний Яр Вознесенського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_6 , маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою викрадення чужого майна прибув на подвір`я житлового будинку АДРЕСА_3 , де виявив, що мешканці даного житлового будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебувають вдома. Надалі обвинувачений ОСОБА_6 шляхом вільного доступу пройшов до господарського приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння, в якому знаходився на законних підставах, з дозволу потерпілого ОСОБА_5 , де реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що він був помічений власниками та факт вчинення ним дій в умовах очевидності, в присутності мешканців житлового будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_5 і ігноруючи волю останніх, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито заволодів двома поросятами в`єтнамської породи віком по два місяці кожне, вартістю по 800 гривень кожне, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1600 гривень.

Проте, вчинивши всі дії, які обвинувачений ОСОБА_6 вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, не закінчив вчинення даного злочину з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину потерпілим ОСОБА_5 ..

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним закінченого замаху на скоєння даного злочину при викладених вище обставинах. Він погодився з кількістю та вартістю майна, яким він намагався заволодіти, а саме парою в`єтнамських поросят, шляхом їх відкритого викрадення, зазначивши при цьому, що він був виявлений при вчиненні злочину потерпілим ОСОБА_5 , який почав його наздоганяти, коли він тікав із мішком, в якому залишилося тільки одне порося, так як інше втекло від нього, ще в приміщенні господарської будівлі, коли він намагався запхати його в мішок.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 закінченого замаху на відкрите заволодіння із господарського приміщення біля житлового будинку в якому він мешкає по АДРЕСА_2 , двох поросят в`єтнамської породи чорного кольору. Він побачив, як обвинувачений ОСОБА_6 , вибіг із даного господарського приміщення із мішком, в якому знаходилося одне порося. Він почав бігти за обвинуваченим ОСОБА_6 , переслідуючи його, внаслідок чого, обвинувачений ОСОБА_6 кинув мішок із одним поросятком. Інше втекло від обвинуваченого ОСОБА_6 ще в приміщенні господарської будівлі, коли він намагався запхати його в мішок. Дане порося вибігло на подвір`я через залишені обвинуваченим ОСОБА_6 відкриті двері до господарського приміщення та бігало по подвір`ю біля житлового будинку.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить достовірними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, 03 квітня 2018 року в 20 годин 25 хвилин потерпілий ОСОБА_5 звернувся до посадової особи Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій повідомив, що 03 квітня 2018 року біля 19 годин 00 хвилин в селі Вільний Яр Вознесенського району Миколаївської області обвинувачений ОСОБА_6 шляхом вільного доступу пройшов до господарського приміщення, яке розташоване на території біля житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки намагався відкрито викрасти поросят в`єтнамської породи віком по два місяці кожне, але це йому не вдалося, так як він помічений ним, почав тікати, а мішок кинув при його переслідуванні. /а.к.п. 19/.

Протоколом огляду місця події від 03 квітня 2018 року, з фототаблицею до нього, під час якого слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області оглянуто подвір`я та господарське приміщення біля житлового будинку АДРЕСА_3 . При цьому на подвір`ї домоволодіння виявлено кинутий пустий мішок з під борошна, а в приміщенні господарської будівли виявлені поросята чорного кольору в`єтнамської породи. /а.к.п. 20 25/.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 23 квітня 2018 року з фототаблицею до нього з участю обвинуваченого ОСОБА_6 , ним відтворені обставини вчинення ним замаху на скоєння злочину, коли він шляхом вільного доступу пройшов до господарського приміщення, яке розташоване на території біля житлового будинку АДРЕСА_3 , де він був помічений потерпілим ОСОБА_5 , але незважаючи на це він намагався відкрито заволодіти двома поросятами в`єтнамської породи віком по два місяці кожне. /а.к.п. 30 36/.

Аналіз та оцінка приведених достовірних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_6 ..

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст.15 - ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ..
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним закінченого замаху на вчинення злочину, його суспільну небезпеку та дані про його особу.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_6 , його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має чотири непогашені судимості за вчинення злочинів проти власності, із яких три за вчинення тяжких злочинів. /а.к.п. 37 54/.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості закінченого замаху на вчинення злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а також позицію прокурора стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , яка вважала за можливе призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим, при цьому необхідно враховувати не тільки дані про особу обвинуваченого і обставини, які пом`якшують покарання і свідчать про можливість його виправлення без відбування покарання, але й ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи із особливостей і обставин його вчинення.

Вказані вище вимоги кримінального закону прокурором при обґрунтуванні можливості призначення основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , із застосуванням вимог ст.75 КК України, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 міг би бути звільнений від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, не дотримані.

Наявність низки непогашених судимостей за вчинення тяжких злочинів проти власності, за які обвинувачений ОСОБА_6 відбував покрання в місцях позбавлення волі, та знову вчинив закінчений замах на тяжкий злочин проти власності, після відбуття покарання та звільнення з місця позбавлення волі умовно достроково в порядку ст. 81 КК України, на переконання суду, жодним чином не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість закінченого замаху на вчинення злочину, його наслідки та інші обставини, врахувавши думку прокурора, яка просила призначити основне покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з іспитовим строком випробування, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначено основне покарання в виді позбавлення волі, відповідно до мінімальної межі для даного виду покарання, встановленого санкцією ч.2 ст.186 КК України, з врахуванням вимог ч.2 ст.15 КК України та ч.3 ст.68 КК України.

Суд вважає, що даний вид основного покарання в виді позбавлення волі відносно обвинуваченого ОСОБА_6 буде необхідним та достатнім для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд не знаходить підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

До даного висновку при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить також із змісту досудової доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, в тому числі і окремих осіб. /а.к.п. 56 57/, а також із змісту ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання в виді 04 /чотирьох/ років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без зміни тримання під вартою в державній установі «Миколаївський СІЗО», обчислюючи строк відбування покарання з дня його взяття під варту за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 квітня 2018 року, тобто з 20 квітня 2018 року, зарахувавши в строк відбування покарання тримання його під вартою з 20 квітня 2018 року, за правилами ч.5 ст.72 КК України, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1