Єдиний унікальний номер 243/15/18
Номер провадження 11-кп/775/533/2018

УХВАЛА

Іменем України

17 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі: ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області матеріали кримінального провадження № 0003013 відносно ОСОБА_6 за його апеляційною скаргою на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, в силу ст.89 КК України не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання у виді 1 місяця арешту.

Відповідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року, 29 листопада 2017 року приблизно о 16 годині 40 хвилини, ОСОБА_6 , зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Світлодарська, 28«а», де у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій.

Реалізуючи свій протиправний умисел, на вчинення хуліганських дій, ОСОБА_6 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, достовірно знаючи, що перебуває у громадському місці, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, що виражалась в очевидному для працівників магазину, ігноруванні елементарних правил поведінки, добропорядності, нормального спілкування, використовуючи незначний привід, голосно виражаючись нецензурною лайкою спілкувався з покупцями вищезазначеного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Вказані хуліганські дії ОСОБА_6 помітили продавці магазину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , і з метою припинення хуліганських дій зробили йому зауваження, яке виразилось у вимозі припинити хуліганські дії. На вказані зауваження ОСОБА_6 не відреагував, а навпаки продовжуючи діяти умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, розуміючи протиправний характер своїх дій, із хуліганських переконань, грубо порушуючи суспільний порядок, ігноруючи неодноразові зауваження, явно та безсумнівно показуючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самостверджуючись за рахунок приниження інших осіб, тобто намагаючись протиставити себе іншим, висловлюючись нецензурними словами та діючи з особливою зухвалістю, навмисно почав руками та ногами наносити удари по прилавкам магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в результаті удару ногою була повалена на підлогу полиця, на якій знаходилась мікрохвильова піч LG та термінал «Приватбанку». Продовжуючи свої дії, схопивши металеву стійку, на якій знаходились чіпси, ОСОБА_6 , почав кидати її в бік продавців ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які злякавшись, сховались в підсобне приміщення. Після чого, ОСОБА_6 , почувши, що одна з продавців викликала співробітників поліції, з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

Внаслідок вказаних хуліганських дій ОСОБА_6 , було порушено нормальну роботу магазину, спокій продавців, поєднанні із пошкодженням чужого майна, а саме пошкодження мікрохвильової печі LG MS2021С, тим самим завдавши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 у розмірі 443,75 гривень.

На вказаний вирок суду обвинуваченим ОСОБА_6 було подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити вирок в частині призначеного покарання, застосувавши до нього покарання у виді штрафу. Вважає, що оскільки він вину визнав, щиро розкаявся, частково компенсував магазину витрати за пошкоджений товар, просив прощення у працівників магазину, знаходиться в зареєстрованому шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, то покарання у виді 1 місяця арешту є занадто суворим.

В запереченнях на апеляційну скаргу, прокурор ОСОБА_11 зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_5 ,, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_12 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, в тому числі обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише в разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування більш м`якого покарання.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_6 суд першої інстанції не дотримався загальних засад призначення покарання.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, при призначенні покарання у виді 1 місяця арешту, тобто, яке слід відбувати в умовах ізоляції від суспільства, не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого: щиро розкаявся, сприяв досудовому слідству та суду своїми показами, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, має постійне місце проживання, дружину, має на утриманні неповнолітню дитину, а такою є єдиним добувачем у родині, а також просив вибачення у працівників магазину та частково компенсував магазину витрати за пошкоджений товар та його бажання стати на шлях виправлення, а також відсутність тяжких наслідків для потерпілого, колегія суддів вказані обставини визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до вимог ст. 66 КК України.

Разом з тим, колегією встановлена обставина, передбачена ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченого, а саме те, що він вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, як вбачається з вироку суду, при наявності передбачених в санкції ч. 1 ст. 296 КК України менш суворих, ніж арешт, основних видів покарання, призначаючи покарання в виді арешту, суд непереконливо мотивував свої висновки з приводу неможливості призначення обвинуваченому інших видів покарання та що інші, менш суворі види покарання, будуть недостатніми для виправлення особи та попередження вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів.

З урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник в судове засідання апеляційного суду надали дані про те, що з квітня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 працевлаштувався експедитором ПП «Істочник», де отримує постійну заробітну платню. Зазначене свідчить про те, що він намагається стати на шлях виправлення.

Враховуючи встановлене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому покарання в виді арешту є таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в виді штрафу в межах мінімального розміру, визначеного в санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

При визначенні розміру штрафу колегія суддів враховує фактичні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність тяжких наслідків, бажання обвинуваченого стати на шлях виправлення, його матеріальний стан, те, що тяжких наслідків не настало.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде відповідати загальним засадам кримінального закону, та таким, що є необхідним та достатнім за скоєний ним злочин.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 409, ст. 414 КПК України, підставами для зміни вироку є невідповідність призначеного обвинуваченому покарання особі обвинуваченого тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим, апеляційний суд вважає можливим задовольнити апеляційну скаргу, змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому покарання, призначивши йому менш суворе покарання.

Інші підстави для скасування чи зміни вироку суду відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши призначене покарання: призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 гривень.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді