АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 644/129/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1516/18 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 644/129/18 за клопотанням в.о. начальника ДУ «Харківська виправна колонія № 43» ОСОБА_7 про вирішення питання щодо доцільності визначення покарання за наявності кількох вироків, стосовно засудженого ОСОБА_8
за апеляційною скаргою в.о. начальника ДУ «Харківська виправна колонія № 43» ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання в.о. начальника державної установи «Харківська виправна колонія № 43» ОСОБА_7 про вирішення питання щодо доцільності визнання покарання за наявності кількох вироків стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Харкова, не одружений, українець, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 19 жовтня 2017 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185,395 ч.1 ст.70 ,72,71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 01 листопада 2017 року за ч.4 ст.70 ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі.
Не погоджуючись з ухвалою, в.о. начальника державної установи «Харківська виправна колонія № 43» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову про застосування покарання при наявності кількох вироків.
Вислухавши доповідь судді, думки прокурора,перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
Як убачається з подання, в ньому містилося прохання визначити, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 року та вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року у відношенні засудженого ОСОБА_8 . Подання мотивоване тим, що згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року, злочин ОСОБА_8 вчинв 13.08.2017 року, тобто до ухвалення попереднього вироку суду. За таких умов остаточне покарання призначено відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України. При ухвалені вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року судом не врахована ця обставина.
Суд, відмовляючи в задоволенні клопотання, послався на вимоги ст. 537 КПК України, згідно якої під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: 1) про відстрочку виконання вироку; 2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; 3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким; 4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років; 5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років; 6) про звільнення від покарання за хворобою; 7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення; 8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком; 9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку; 10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53,частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України; 11) про застосування покарання за наявності кількох вироків; 12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді; 13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України; 14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні) частини першої статті 537 цього Кодексу.
Поряд з цим суд, вважав, що в.о. начальника державної установи «Харківська виправна колонія №43» фактично просить суд внести до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.10.2017 року та вироку Київського районного суду м. Харкова від 01.11.2017 року уточнення та змінити їх суть, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України, відноситься до компетенції суду, що його ухвалив.
З такими висновками суду першої інстанції погодитися неможна. Так, існують два вироки суду, які набули чинності і якими ОСОБА_8 засуджений до відповідних термінів позбавлення волі. Останній відбуває покарання в районі юрисдикції Орджонікідзевського районного суду міста Харкова. А тому обов`язок суду вирішити поставлене в.о. начальника державної установи «Харківська виправна колонія №43» питання витікає з п.11 ст.537 КК України.
Суд першої інстанції взагалі не дослідив вироки від 19.10.2017 року та від 01.11.2017 року, про що свідчить дослівне приведення в оскаржуваній ухвалі резолютивних частин вироків з особливостями, які властиві документам, що розміщуються в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Так, суд послався на призначення покарання не ОСОБА_8 , а «ОСОБІ_2».
Оскільки суд не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню, ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду. У даному випадку постановлення своєї ухвали апеляційним судом, про що просив апелянт, кримінальний процесуальний закон України не передбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу в.о. начальника ДУ «Харківська виправна колонія № 43» ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 15 лютого 2018 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення,оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: