В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.08.2018 Справа №607/12718/18

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000287 від 08.06.2018 року про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Діброва Збаразького району Тернопільської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, заміжньої, працюючої комплектувальником проводів у ТОВ «СЕ Борнеце-Україна», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

-- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
-- за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2018 року близько 19:00 год. у ОСОБА_3 , яка знаходилася в приміщенні торгового залу ТЦ «Бери Вези», що за адресою: м. Тернопіль вул. 15 Квітня, 7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, ОСОБА_3 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає та її дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з корисливих мотивів шляхом вільного доступу викрала із торгового стелажа відділу продажів алкогольних напоїв (приміщення торгового залу ТЦ «Бери Вези») мобільний телефон марки «Samsung SM-G36111» чорного кольору, що належить ОСОБА_5 вартістю 1083,33 грн.

Після цього ОСОБА_3 з викраденим мобільним телефоном марки «Samsung SM-G36111» чорного кольору з місця вчинення кримінального правопорушення втекла, чим завдала матеріальної шкоди ОСОБА_5 на суму 1083.33 грн.

Таким чином ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27 червня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_3 укладено угоду про примирення, згідно умов якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених у обвинувальному акті обставин, істотних для даного кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у зазначеному злочинному діянні, відшкодувала завдані збитки.

Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинна понести ОСОБА_3 , а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченої ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_5 , які просять суд затвердити угоду про примирення, позицію прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченої, що вона розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що вона має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують та має права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про примирення від 27 червня 2018 року, укладену між підозрюваною ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 та визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за викладених в угоді обставин та з врахуванням пом`якшуючих обставин, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутності претензій з боку потерпілого,зважаючи на повне відшкодування збитків, суд вважає, що обвинуваченій слід призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 6-490/18 від 27.06.2018 року в сумі 572 грн., які суд вважає стягнути з ОСОБА_3 в користь держави, оскільки вони виникли у зв`язку із проведенням експертизи в межах даного кримінального провадження.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон «Samsung SM-G36Н1», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 необхідно залишити у володінні останнього після набрання вироком законної сили.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 314, 370, 373, 374, 471, 473-475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити укладену 27 червня 2018 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_3 угоду про примирення.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити їй за даними кримінальними правопорушеннями узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцять) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять ) грн. в дохід держави.

Стягнути із ОСОБА_3 вартість проведення судової товарознавчої експертизи № 6-490/18 від 27.06.2018 року в сумі 572 (вісімсот сімдесят дві) грн. в дохід держави.

Речовий доказ, а саме: мобільний телефон «Samsung SM-G36Н1», який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити у володінні останнього після набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1