Справа № 539/2575/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 12.10.2016 року близько 19 год. 20 хвилин, керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем Опель Віваро державний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині проспекту Володимирівський в м. Лубни Полтавської області. Проїжджаючи повз будинок № 41 та рухаючись в напрямку до площі Ярмаркової в м. Лубни, водій ОСОБА_8 в районі нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками та розміткою, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який знаходився на пішохідному переході, перетинаючи проїзну частину, в напрямку з лівого боку, праворуч відносно руху автомобіля Опель Віваро.

Вказаними діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2011 (надалі Правила дорожнього рух) України), хоча мав можливість та повинен був їх виконувати.

Вказаний пункт Правил дорожнього руху України зазначає:

п. 18.1.Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді кровопідтічності м`яких тканин голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в правій лобно-скроневій ділянці та в лівій лівій лобно-скроневій ділянці, крововилив під м`яку мозкову оболонку: в лобно-скроневих долях правої півкулі з переходом на базальну поверхню, в лобно-скроневих долях лівої півкулі з переходом на базальну поверхню, крововилив у речовину мозку з розчавленням речовини в правій лобно-скроневій ділянці, в шлуночках мозку рідка кров; стан після трепанації черепа, стан після лапаратомії: ушивання сальника; обширний крововилив у заочеревну клітковину справа, крововилив в корінь брижі справа; забита рана в області правої вушної раковини, садно з забитою раною в області лобу зліва, над лівою бровою, забита рана в лівій виличній ділянці, переривчасте полосчате осадження в правій лобно-скроневій ділянці голови, синці: навколо правого ока, навколо лівого ока, по розгинаючій поверхні лівого передпліччя в середній третині синець, садна: в області спинки носу, більше справа по тильній поверхні правої кисті в проекції п`ясних кісток два поруч розташованих садна, по тильній поверхні 1-го пальця правої кисті садно, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу синець із садном, по тильній поверхні лівої кисті в проекції п`ясних кісток 4 садна, по передній поверхні лівого стегна в нижній третині садно, по передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглобу садно; крововилив у м`які тканини по внутрішній поверхні лівої гомілки на висоті з умовним центром 35 см. від підошвенної поверхні ступні так по зовнішній поверхні правої гомілки у верхній-середній третині на висоті з умовним центром 38 см. від підошвенної поверхні ступні, які, згідно висновку експерта № 285 від 17.11.2016 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх спричинення, а вданому випадку призвели до смерті потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_6 явилась закрита черепно-мозкова травма, шо супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку.

Згідно висновку експерта № 463 від 26.09.2017, за результатами проведеної автотехнічної експертизи в описаній вище дорожній обстановці в діях водія автомобіля Опель Віваро державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками.

В умовах даної пригоди водій автомобіля Опель Віваро державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

Суд, реалізуючи своє право, передбачене частиною 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасники судового розгляду проти цього не заперечують.

З`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши, що 12 жовтня 2016 року він повертався з м. Києва. На автостанції "Лубни" до нього в автомобіль підсів його знайомий ОСОБА_9 , який попросив його підвезти в центр міста. Проїжджаючи магазин "Гарячий хліб" в м.Лубни, перехрестя вул. Садова проспект Володимирський, на пішохідному переході, він не помітив пішохода, який переходив проїзну частину дороги по пішохідному переходу, внаслідок чого, посередині дороги, на пішохідному переході, відбулося зіткнення його автомобіля з пішоходом. Швидкість під час зіткнення була близько 40 км/год. Загальмував він лише тоді, коли збив потерпілого. Вказана подія відбувалась близько 20 години, в темну пору доби. Траса була суха.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , щодо вчинення ДТП 12.10.2016 року в м.Лубни, в результаті якого загинув потерпілий ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_8 відноситься до тяжкого злочину, який вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого: позитивна характеристика за місцем роботи та проживаня, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України, суд визнає, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, - судом не встановлено.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд виходячи з вимог ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його вину, особу, конкретні обставини та наслідки цього злочину, думку прокурора, потерпілих і тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286 КК України.

З огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Крім того, в ході розгляду справи обвинуваченим було подано заяву про його звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Як встановлено ст.85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акту амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016р. №1810-VІІІ.

Згідно п."в"ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, підлягають особи, які на момент вчинення злочину не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 31 березня 2009 року, обвинувачений ОСОБА_8 на момент вчинення злочину мав і має на утриманні неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення з необережності, яке не є особливо тяжким, відповідно до ст. 12 КК України, свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро кається у вчиненому.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_8 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_8 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії не звільняє його від обов`язку відшкодувати потерпілому заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду, а також те, що у разі застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди завданої злочином, яку вони оцінюють відповідно у 50 000 грн. та 100 000 грн.

Відповідно до положень ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно вимог ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна (немайновий) шкода, заподіяна громадянинові діями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода причинна не з його вини. Моральна шкода відшкодовується, у тому числі і в грошовій формі. Розмір відшкодування визначається судом з врахуванням вмісту позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних і моральних стражданнях потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд, у відповідності з вимогами статті 23 ЦК України, враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивачів (потерпілих), вимоги розумності і справедливості, і вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, визначивши розмір моральної шкоди, завданий ОСОБА_6 в розмірі - 30 000 грн., ОСОБА_7 в розмірі - 100 000 гривень.

Речові докази по справі вирішити на підставі ст.100 КПК України.

По справі маються витрати за проведення автотехнічної експертизи в розмірі 790 грн. 96 коп., які підлягають стягненню з ОСОБА_8 на користь держави .

На підставі викладеного, керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, 85, 86 КК України, ст.3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі п. "в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_8 звільнити від відбування призначених основного та додаткового покарань за ч.2 ст.286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 , виданий 19 листопада 1997 року Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрованого АДРЕСА_3 - моральну шкоду в розмірі 30 000 ( тридцять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - НОМЕР_5 , паспорт громадянки України серія НОМЕР_6 , виданий 06 травня 2001 року Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрованої АДРЕСА_3 - моральну шкоду в розмірі 100 000 ( сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 на користь держави 780 гривень 96 копійок витрат за проведення автотехнічної експертизи .

Речовий доказ по справі, а саме : автомобіль "Опель Віваро" днз НОМЕР_1 , який зберігається під зберігальною розпискою у ОСОБА_8 - залишити останньому, як власнику рухомого майна .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1