ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/0430/89/18 Справа № 207/2728/18 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000807 за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, громадянина України, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 20.09.2018 року про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному суд не в повній мірі врахував тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.
Твердження слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не надано обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України є безпідставними, оскільки ОСОБА_7 лише висунуто обвинувачення за цією статтею та обвинувальний акт відносно нього направлено до Криничанського районного суду Дніпропетровської області для розгляду по суті. Крім того, ОСОБА_7 ухиляється від суду, про що свідчить ухвала Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року про оголошення ОСОБА_7 у розшук, що унеможливлює розгляд вказаної справи.
Зазначає, що слідчим суддею не вказано причин, чому він не взяв до уваги ухвалу Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року, як один із доказів наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, переховування від органів досудового слідства та суду.
Вказує на те, слідчий суддя при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту послався на довідку, яка була надана від ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , однак вказана довідка не є офіційним документом та не може враховуватися як доказ чи підтвердження того факту, що ОСОБА_7 проживає саме за цією адресою.
Підтвердження того, що ОСОБА_7 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є допити свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проживають: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , які вказують, що вони ніколи не бачили та не знають хлопця на ім`я ОСОБА_11 , та де він може проживати вони не знають.
Також відповідно до копії побутової характеристики на ОСОБА_7 , останній за місцем реєстрації не проживає близько 3 місяців, кімната опечатана.
Зазначає, що стороною захисту не надано документів, які підтверджують те, що підозрюваний дійсно працює за договором найму чи трудовим договором у ОСОБА_12 , чи зареєстрований ОСОБА_12 як фізична особа-підприємець та чи має він право на працевлаштування осіб.
Вказує на те, що судом не враховано того, що ОСОБА_7 обвинувачується ще у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив нове тяжке кримінальне правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 рокубуло частково задоволено клопотання слідчого слідчого Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 18 листопада 2018 року, що полягає у забороні залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 на період часу з 21-00 годин вечора до 06-00 годин ранку, крім того на підозрюваного ОСОБА_7 на вказаний строк покладено наступні обов`язки: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що прокурором в суді не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, приймаючи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, роботу, раніше не судимий, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями частини 1 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29 вересня 2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинно мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

На думку колегії суддів, при обрані ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ці вимоги закону були дотримані.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.

При цьому, доводи прокурора щодо неврахування судом тяжкості вчиненого злочину ОСОБА_7 є безпідставними, оскільки сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що із наведених стороною обвинувачення ризиків не знайшли свого підтвердження докази переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду.

Будь-яких даних про те, що підозрюваний ухиляється від органу досудового розслідування апеляційному суду також надано не було.

Слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_7 звинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює по найму без укладення трудового договору, має місце реєстрації та постійного проживання, самостійно з`явився до суду 20.09.2018 року для розгляду стосовно нього клопотання про обрання запобіжного заходу, оскільки розгляд клопотання було відкладено з 19.09.2018 року на 20.09.2018 року.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає доводи прокурора про те, що підозрюваний не проживає за місцем реєстрації - необгрунтованими, оскільки ці обставини не перешкоджають підозрюваному з`являтися до суду, так як підозрюваний має фактичне місце проживання та з`являється за першим викликом до суду.

Також, твердження прокурора щодо неофіційного працевлаштування ОСОБА_7 не є підставою для застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ці обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_12 , наданими ним суду першої інстанції в судовому засіданні.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 обвинувачується ще у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.185 КК України хоч і має місце, однак не є обов`язковою підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні за ч.2 ст.307 КК України з урахуванням принципу презумпції невинуватості.
Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 в іншому кримінальному провадженні оголошено у розшук, також не заслуговують на увагу, оскільки за вказаним в ухвалі Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 22.08.2018 року місцем проживання підозрюваний, відповідно до побутової характеристики наданої до суду апеляційної інстанції прокурором, не проживає.
Колегія суддів вважає, що наявність щодо підозрюваного інших ризиків з числа, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначених слідчим у своєму клопотанні, не є достатньою вагомістю для застосування до цього підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу - тримання під вартою, у зв`язку з чим доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

Також, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, запобіжний захід застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням існуючим ризикам. Запобіжний захід має відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого особа підозрюється, а також бути співмірним з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду першої інстанції про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.

При цьому також приймається до уваги, що на протязі часу з дня обрання запобіжного заходу та до дня апеляційного розгляду не виникло будь-яких підстав для висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту не є дієвим та достатнім для усунення наявних щодо ОСОБА_7 ризиків.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 181 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги прокурора слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 року - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 вересня 2018 рокущодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ _________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3