Справа № 724/1058/17
Провадження № 1-в/724/39/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 жовтня 2018 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
секретаря: ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин заяву ОСОБА_4 , засудженого вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України про зарахування йому в строк відбуття покарання перебування його під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В:
До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла заява ОСОБА_4 , засудженого вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, в якому він просить зарахувати йому в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 21.06.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, дотримуючись «Закону Савченко».
Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення вказаної заяви просив відмовити у його задоволенні.
Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи.
Засуджений ОСОБА_4 про день час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про його доставку в судове засідання чи про проведення судового розгляду в режимі відеоконференції від нього клопотань не надходило.
Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Так, судом встановлено, що вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. Крім того, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці.
На підставі ч. 1, ч. 5 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до даного покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, у вигляді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, невідбутої частини покарання, за вироком Хотинського районного суду від 25.02.2016 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, у вигляді 1 року 2 місяців 20 днів позбавлення волі, призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 23.05.2017 року.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбування покарання період затримання особи без ухвали слідчого судді, суду та тримання особи під вартою як запобіжний захід з 23.05.2017р. по 20.06.2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається із висновку викладеного в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року, положення ч. 5 ст. 72 КК щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК, не можна вважати такими, що визначають «караність» або «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК.
У зв`язку із цим положенням указаної правової норми в редакції Закону від 26 листопада 2015 року № 838-VIII не може надаватися ультраактивна дія, яка би забезпечила можливість їх застосування після набрання 21 червня 2017 року чинності новою редакцією цієї норми відповідно до Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII.
Водночас, оскільки зазначене вище зарахування не є передбачуваним кримінально-правовим наслідком злочину самого по собі, а безпосередньо обумовлене фактом застосування кримінально-процесуальних заходів (без якого таке зарахування неможливе), то застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII з дати набрання ним чинності щодо періодів попереднього ув`язнення, що мали місце в період дії цієї норми, означає пряму, а не зворотну дію, а тому не порушуватиме положення ст. 58 Конституції України та ч. 2 ст. 5 КК. І лише застосування ч. 5 ст. 72 КК у редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів попереднього ув`язнення, що тривали до набрання цим Законом чинності, становило би заборонену ч. 2 ст. 5 КК зворотну дію закону.
Таким чином, при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року 838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII - до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішенні від 12 лютого 2008 року у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру», в якій Суд не встановив порушення ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як убачається з практики Суду, цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття «покарання», яке вживається у п. 1 ст. 7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п. 142 рішення).
Таким чином, суд вважає, що оскільки правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, хоча і містяться у нормі КК (ч. 5 ст. 72), за своєю суттю та цілями фактично виконують функцію вирішення процесуальних питань, то суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 про зарахування йому в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 21.06.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 537, ч. 5 ст. 539 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_4 , засудженого вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 жовтня 2017 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України про зарахування йому в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 21.06.2017 року по 18.10.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Чернівецької області може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення через Хотинський районний суд Чернівецької області.

Суддя: ОСОБА_1