Номер провадження: 11-кп/785/882/18
Номер справи місцевого суду: 521/2837/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах засудженої ОСОБА_8 , на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 07 травня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Нетребівка Томашпільського району Вінницької області, українки, громадянки України, до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_1

засудженої вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, до остаточного покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженої ОСОБА_8 .

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що засуджена ОСОБА_8 не довела своє виправлення та не підтвердила можливість застосування до неї положень ст.81 КК України, оскільки за час відбування покарання в установі має 11 стягнень при відсутності заохочень.
Не погодившись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання та звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки судом не з`ясовано обставини справи, не надано належної оцінки доказам. Захисник зазначає, що засуджена ОСОБА_8 на даний час працевлаштована, всі стягнення вже погашені та зняті в установленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_8 приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», має неповнолітніх дітей та хронічні захворювання.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 який заперечували проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження за клопотанням захисника, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що засуджена ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення, оскільки остання хоча і відбула більш ніж дві треті покарання призначеного їй вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 19 серпня 2013 року, однак за період відбування покарання порушувала режимні вимоги, за що має 11 стягнень, останнє з яких на теперішній час непогашене.

При цьому за період відбування покарання ОСОБА_8 не має жодного заохочення.

Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_8 сумлінно працює та своїм відношення до праці заслуговує на умовно-дострокове звільнення апеляційний суд вважає безпідставними. Сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженої, яка відповідно до характеристики адміністрації колонії за період відбування покарання характеризується посередньо. Крім того, з вказаної характеристики вбачається, що ОСОБА_8 до роботи ставиться не сумлінно, норми виробітку має нижчі за бригадні, до представників адміністрації колонії ставиться не завжди коректно.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що засуджена не довела своє виправлення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що засуджена ОСОБА_8 чотири рази була судима, при цьому кожного наступного разу притягалась до кримінальної відповідальності за більш тяжкий злочин.

Викладені обставини свідчать, що засуджена не стала і не бажає ставати шлях виправлення, не робить для себе належних висновків.

Також апеляційний суд враховує, що засуджена не визнає своє вини у вчиненому тяжкому злочині.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що на даний час призначене ОСОБА_8 покарання не повною мірою досягло мети його призначення та не призвело до достатніх позитивних змін в особистості засудженої, а тому не вбачає підстав для її умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 07 травня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3