печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2018 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
08.06.2018 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0001319 від 29.08.2017.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
У судове засідання прокурор не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги підтримує та просить задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України передбачено окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не з`явившихся осіб, оскільки їх не прибуття не перешкоджає розгляду клопотання на підставі наданих доказів.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, надходжу до наступних висновків.
З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001319 від 29.08.2017 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами у вчиненні в складі організованої групи кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 362, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з іншими невстановленими під час досудового розслідування особами в період часу з грудня 2015 року по жовтень 2017 року, перебуваючи в місті Бровари Київської області, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою одержання неправомірної вигоди, створили організовану групу з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів до складу якої увійшли ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та інші невстановлені на даний особи, а також здійснювали керівництво зазначеною групою та брали участь у вчинюваних нею злочинах в ролі організаторів злочинів, вчинюваних такою групою.
З метою реалізації злочинних намірів групи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , розробили план злочинної діяльності, який полягав у заволодінні земельними ділянками громадян житлових квартир на території міста Києва, міста Бровари та Броварського району Київської області шляхом використання підроблених документів та внесення несанкціонованих змін у автоматизовані системи якими є Державна кадастрова карта та реєстр прав на нерухоме майно, після чого довели його до відома всіх учасників організованої групи, які після ознайомлення з ним, надали згоду на участь в організованій групі.
В результаті злочинної діяльності організованої групи у період з 11.01.2016 по 08.11.2017, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та інші її члени завдали матеріальної шкоди громадянам на загальну суму 4 677 400 грн.
Під час досудового розслідування було встановлено причетність ОСОБА_10 , яка супроводжувала незаконний продаж земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому 28.11.2017 за місцем проживання ОСОБА_10 було проведено обшук в ході якого було виявлено та вилучено документи на житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 124162250 від 16.05.2018 право власності на житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 змінювалось у такій послідовності :
- 21.11.2016 на підставі спадщини власником стала ОСОБА_11 , що зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_12 ;
- 14.06.2017 на підставі договору купівлі-продажу власником стала ОСОБА_13 , що зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_14 ;
- 09.11.2017 на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна укладеного між ОСОБА_13 та ТОВ «СІТІ-РІЕЛТІ ГРУП», власником став ТОВ «СІТІ-РІЕЛТІ ГРУП», що зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_15 ;
- 14.11.2017 на підставі договору купівлі-продажу власником став ОСОБА_16 , що зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва ОСОБА_15 .
Окрім іншого досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_11 , яка являлась власником житлової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що дана житлова квартира надійшла до неї 21.11.2016 на підставі спадщини від рідної сестри ОСОБА_17 . Після чого будь яких дій по її відчуженню вона не вчиняла та будь-яких документів не підписувала.
21.05.2018 вказана житлова квартира визнана речовим доказом в кримінальному провадженні.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Так, слідчим суддею встановлено, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, тобто вказане нерухоме майно є доказом злочину матеріальним об`єктом, яке було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на його сліди та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, а відтак з метою запобігання можливості його подальшої передачі та відчуження, а також незаконного використання та перетворення зважаючи на характер вчинення протягом тривалого часу тотожних злочинів членами злочинного угрупування, а також з метою забезпечення його збереження наявні достатні підстави та мета для арешту цього майна.
За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, приходжу до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
Приходячи до такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на житлову квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом застосування заборони на відчуження та розпорядження власнику ОСОБА_16

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.
Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1