Справа № 182/2178/18
Провадження № 1-кп/0182/544/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.01.2018 за № 0000191 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Червоногригорівка, Нікопольського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, із середньо-спеціальною освітою, раніше судимий:
- 17.10.2011 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки;
- 13.02.2012 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл. за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 24.12.2013 умовно-достроково на 11 міс. 22 дні,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 07.01.2018 приблизно о 02.00 год. знаходився поблизу квартири АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири, яка на праві власності належить ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_3 в цей же час в порушення ст. 30 Конституції України, (згідно якої кожному гарантується право на недоторканість житла), з метою подальшого вторгнення до зазначеного житла за допомогою відкрутки, яку він приніс з собою, відчинив вікно і через нього незаконно, за відсутності законних підстав, проник до квартири АДРЕСА_2 та продовжував там перебувати до тих пір, поки його злочинні дії не були викриті потерпілою - ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Крім того, ОСОБА_3 22.01.2018 приблизно о 01.30 год. знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підійшов до квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_7 та за допомогою відкрутки, яку він приніс з собою, відчинив вікно та проник до квартири, де в кімнаті - спальні з дивану таємно умисно повторно із корисливих мотивів викрав мобільний телефон «ЕRGO» модель В500 First, вартість якого згідно висновку експерта № 18/12.1/58 від 28.10.2017 складає 1 466,67 грн., який належать ОСОБА_7 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілій на вказану суму. З місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що не може пояснити чому проник до квартири. Просто вночі 07.01.2018 проходив мимо, побачив, що у квартирі немає світла. За допомогою викрутки відкрив металопластикове вікно на кухні. Через кухню вийшов у коридор і в цей час з кімнати вийшла дівчина. Вона закричала. Він злякався і втік через теж вікно. З потерпілою раніше знайомий не був. Через кілька днів також у нічний час за допомогою викрутки знову відкрив вікно на кухні у іншій квартирі і через нього проник до приміщення. Пройшов по коридору, відкрив двері в кімнату, побачив мобільний телефон, який стояв на зарядці, світився. Хтось лежав на дивані поруч, вкритий ковдрою. Він забрав телефон і зарядний пристрій і тим же самим способом залишив квартиру. Його ніхто не побачив. Телефон заклав до ломбарду на документи свого знайомого, за телефон отримав приблизно 700 грн. Зарядний пристрій пізніше видав співробітникам поліції. У вчиненому він розкаюється. Просить не позбавляти його свободи, врахувати, що він проживає з матір`ю та братом інвалідами, які потребують сторонньої допомоги. Крім нього надати допомогу матері та брату нікому. Мати перенесла інсульт та погано пересувається, брат є інвалідом по психічному захворюванню. Він також потребує лікування, але на даний час у нього немає медичних довідок.
Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно поданих заяв просять проводити судовий розгляд справи без їх участі. Цивільний позов заявляти не будуть. Покарання просять призначити на розсуд суду.
У зв`язку з визнанням вини, оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, інші докази у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. При цьому судом було роз`яснено, що в цьому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини, які не досліджувалися, в апеляційному порядку.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло та за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 3 ст. 185 КК України) та злочином невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 162 КК України).
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який не працює, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки проживає з матір`ю, 1953 р.н., яка є інвалідом 3-ї групи (загальне захворювання, безстрокове) та братом, 1974 р.н., який є інвалідом 2-ї групи (інвалідність з дитинства по психічному захворюванню, безстрокове, не може бути придатним ні до якої праці), і потребують сторонньої допомоги, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає визнання вини, щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання - судом не встановлені.
Враховуючи всі зазначені обставини, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у межах санкції частини статті, за якої кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання засудженого - щире каяття та сприяння слідству, відсутність жодних претензій до засудженого з боку потерпілих, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Строк дії запобіжного заходу домашнього арешту скінчився Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: зарядний пристрій від мобільного телефону, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити потерпілій.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, на суму 572 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов не заявлявся.
Речовий доказ: зарядний пристрій від мобільного телефону, переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити потерпілій.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 572 (п`ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1