Справа № 215/5871/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2018 року Тернівський районний суд м.Кривого Рогу

у складі:головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

учасники провадження: прокурор - ОСОБА_3

потерпілий - ОСОБА_4

представник потерпілого - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6

обвинувачений - ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001818 про обвинувачення :

Ш е р е м е ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, громадянина України, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого в ПрАТ «Північний ГЗК» слюсарем, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

ВСТАНОВИВ:

Приблизно о 18.30 годин 07.10.2017, в темний час доби, при штучному освітлені, по мокрому асфальтному покриттю проїзної дороги вул. А. Головка з боку Р-74 в напрямку вул. Маршака в Тернівському районі, міста Кривого Рогу рухався технічно справний автомобіль «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

В цей же час, попереду автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вулиці А. Головка, в районі зупинки громадського транспорту «вул. А. Головка», у невстановленому для переходу місці у алкогольному сп`янінні вийшов пішохід ОСОБА_4 , який почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, зліва на право за напрямком руху автомобіля «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході подальшого руху ОСОБА_7 проявив неуважність до змін дорожньої обстановки, та не застосував вчасно гальмування, таким чином порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно до яких:
«1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;
«2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;
«12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_7 , допустив наїзд керованого ним автомобіля «ВАЗ-2108», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_4 , який був травмований та отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, збій головного мозку 2 ступеня , субарахноїдально паренхвіматозний крововилив, контузивні вогнища з обох сторін, уламковий перелом кісток правої гомілки в верхній третині, відкритий перелом середньої третини великої гомілкової кістки з зміщенням уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи №2159 від 22.12.2017 року, за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, П.2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.

Між порушенням водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України й наслідками, що наступили, - спричиненням потерпілому ОСОБА_4 тяжкого тілесного ушкодження, - є прямий причинний зв`язок.
Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення суд визнає доведеним і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, зокрема за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та визнає ОСОБА_7 винним у вчиненні вказаного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні винним себе у інкримінованому злочині визнав повністю і підтвердив, що дійсно, при зазначених у вироку обставинах керуючи в темну пору доби на мокрому асфальтному покритті дороги керуючи автомобілем ВАЗ, допустив наїзд на пішохода, який раптово вибіг на проїзну частину. Щиpо розкаюється і шкодує про вчинене. Зазначив про часткове відшкодування потерпілому завданої матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що в день ДТП був на святкуванні дня народження своєї матері, де вживав алкогольні напої, після чого ввечері повертався додому та при переході вулиці неподалік пішохідного переходу трапилось ДТП. Внаслідок цього він втратив свідомість на тривалий проміжок часу та не пам`ятає деталі події на цей час. Після ДТП тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні.

Приймаючи до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, погодився з усіма обставинами та кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо всіх встановлених обставин, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Пpи пpизначеннi покаpання суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують покарання.
Вiдповiдно до ст.12 КК Укpаїни, вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до тяжких.
Суд враховує данні щодо особи ОСОБА_7 , який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей 2005 і 2015 р.н., працевлаштований, на момент ДТП в стані алкогольного чи іншого сп`яніння не перебував.
Обставинами, які пом`якшують покаpання, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин, враховуючи висновки досудової доповіді щодо ОСОБА_7 , суд дiйшов висновку про необхідність призначення покарання згідно вимог ст.50 КК України з метою виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами інших правопорушень без ізоляції від суспільства в межах санкції ст. 286 ч. 2 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно до ст.75 КК України. Крім того, з урахуванням вищевказаних пом`якшуючих обставин, особи обвинуваченого, обставин справи, залежності засобів для існування обвинуваченого від наявності в нього права керування транспортними засобами та враховуючи те, що покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, суд вважає недоцільним призначення додаткового покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 100000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
В судовому засіданні потерпілий і представник потерпілого позов підтримали повністю.
Обвинувачений в судовому засіданні позов визнав частково, на суму 50000 грн., зазначаючи, що в ДТП наявна також і вина потерпілого, який переходив проїзну частину у невстановленому місці та перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Представник третьої особи ПрАТ «Київський страховий дім» в судове засідання не з`явився, надав письмові заперечення проти позову, вказує, що підстави для задоволення позову відсутні, так як доказів протиправності дій ОСОБА_7 не надано, причиною ДТП є порушення потерпілим ПДР України, а також потерпілий не звертався до страхової компанії про здійснення страхового відшкодування.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що їхав на своєму автомобілі позаду автомобіля під керуванням обвинуваченого. В цей час бачив, що ОСОБА_4 стояв на бордюрі і зовні проявляв ознаки алкогольного сп`яніння. На відстані приблизно 15 м від нього був пішохідний перехід. Потім ОСОБА_4 раптово вибіг на проїзну частину і відбулось зіткнення, оскільки відстань між ними була невелика приблизно 1,5 м.
Вирішуючи питання про цивільний позов суд прийшов до таких висновків.
Згідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ст.1167 ЦК України).
Згідно до роз`яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Разом з цим, ст.1193 ЦК України встановлено необхідність урахування вини потерпілого і матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди. Так, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено . Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою, у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
На підставі вищевикладеного, враховуючи перебування потерпілого в стані алкогольного сп`яніння і перехід ним вулиці у невстановленому місці, що є порушенням розділу 4 ПДР України, беручи до уваги заподіяння потерпілому душевних страждань внаслідок ДТП і необхідність відшукувати додаткові зусилля в зв`язку з лікуванням, суд вважає, що позов в цій частині необхідно задовольнити частково і, з урахуванням принципу розумності, виваженості, справедливості, стягнути з ОСОБА_7 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що матеріали кримінального провадження дійсно містять договір про надання правової допомоги, укладений між потерпілим та адвокатом ОСОБА_10 , а також зазначений адвокат приймав участь у судових засідання та надавав ОСОБА_4 правову допомогу.
Разом з тим, всупереч вимогам ст.ст.12, 137 ЦПК України, цивільним позивачем не надані належні та допустимі докази, які б підтверджували факт оплати ним на користь адвоката правничої допомоги, наданої йому під час розгляду даної справи, разом з детальним описом робіт чи послуг.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягають.
Крім того, у зв`язку з частковим задоволенням цивільного позову з обвинуваченого та користь держави підлягає також стягненню сума судового збору в розмірі 704,80 гривень, у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір».
Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати, а саме, витрати, пов`язані із залученням експерта в загальному розмірі 1237 грн., які є документально підтвердженими, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст.ст.368-370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України від призначеного покарання ОСОБА_7 звільнити з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, зобов`язавши періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрованого в АДРЕСА_3 , до ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 60000 (шістдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 704,80 гривень.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ-2108» реєстраційний номер НОМЕР_1 , - залишити у розпорядженні власника.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 1237 грн. 00 коп. за проведення судово-автотехнічної екпертизи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, за виключенням підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися відповідно до положень ст.349 ч.3 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: