Постанова
Іменем України
29 серпня 2018 року

м. Київ
справа № 344/5091/13-к
провадження № 51-464 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000008 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року засуджено:
ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі 3 роки.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому майна;
ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього належного йому майна.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржуються.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 у солідарному порядку: на користь ОСОБА_12 2 358 190 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, а також 11202,48 грн витрат за проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни. Застосовано положення ч. 5 ст. 72 КК України.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він діючи у складі організованої групи з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, і невстановленою досудовим розслідуванням особою, розробивши злочинний план та розподіливши між собою ролі, 26 травня 2012 року приблизно о 06:00 год. на автотрасі «Долина-Хуст» 15 км +600 метрів на околиці с. Шевченкове Долинського району Івано-Франківської області, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, а саме вприскнувши газ із газового балончика в салон автомобіля, витягли із автомобіля «Опель Астра», р.н. НОМЕР_1 , водія ОСОБА_13 та пасажира ОСОБА_14 , відкрито викрали з багажного відділення вищезгаданого автомобіля належні ОСОБА_12 кошти в сумі 1 600 000 грн та 3 000 000 російських рублів, що згідно курсу НБУ становить 758 190 грн, а всього на загальну суму 2 358 190 грн, чим спричинили потерпілому майнову шкоду в особливо великих розмірах.
Також вони відкрито заволоділи майном ОСОБА_13 на загальну суму 4 000 грн та майном ОСОБА_14 на загальну суму 1247 грн.
Крім того, ОСОБА_7 протягом тривалого періоду часу з 12 січня 2008 року за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 зберігав самозарядний карабін АКМС-МФ № НОМЕР_2 , що є мисливською нарізною вогнепальною зброєю та 31 патрон, що є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї калібру 7,62 мм, без передбаченого законом дозволу.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного внаслідок суворості. Захисник зазначає, що суди не звернули уваги на порушення процесуального закону під час досудового розслідування, що призвело, на його думку, до недопустимості ряду доказів, також вказує на невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, що не було перевірено в суді. Крім того, захисник стверджує, що апеляційний суд безпідставно вказав на відсутність нових обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , не взяв їх до уваги та не застосував до засудженого положень ст. 69 КК України.

Також захисник ОСОБА_6 подав до суду касаційної інстанції клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році», в якому просить звільнити засудженого від відбування покарання, оскільки останній має на утриманні двох малолітніх дітей, стосовно яких він не позбавлений батьківських прав та відбув не менше половини призначеного строку основного покарання.

Засуджений ОСОБА_8 також подав до суду касаційну скаргу, в якій просив змінити судові рішення щодо нього та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
До початку розгляду справи в суді касаційної інстанції засуджений ОСОБА_8 у порядку ст. 432 КПК України відмовився від своєї касаційної скарги.

Позиції інших учасників судового провадження

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав свою скаргу та просив її повністю задовольнити.

Прокурор у суді касаційної інстанції просив залишити скаргу захисника без задоволення.

Мотиви суду

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим та апеляційним судами.

Доводи захисника ОСОБА_6 , викладені в його скарзі, не заслуговують на увагу. Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження, а також призначити засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України та застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році». Тобто, позиція сторони захисту є суперечливою, нелогічною, а викладені в касаційній скарзі прохання є непослідовними. У судовому засіданні суду касаційної інстанції захисник підтримав усі три своїх вимоги, які за змістом взаємовиключають одна одну.

Посилання захисника на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та не підписаний прокурором, є безпідставним.

Згідно ч. 1 зазначеної норми закону обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом, яким закінчується досудове розслідування та відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України має містити формулювання обвинувачення в остаточному вигляді. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.

Скріплення печаткою підпису прокурора, що затверджує обвинувальний акт, є одним із реквізитів офіційного документу. Саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає йому статусу офіційного документу і свідчить про належне його затвердження прокурором.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт був складений 27 березня 2013 року слідчим в ОВС відділу розслідування корупційних кримінальних правопорушень прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_15 . Обвинувальний акт містить підпис прокурора ОСОБА_16 , який здійснював процесуальне керівництво досудовим розслідуванням. Цей підпис відповідно до вищенаведених вимог скріплений печаткою. Отже, зазначений офіційний документ містить всі необхідні реквізити.

Твердження захисника про те, що стороною обвинувачення 27 листопада 2014 року до суду було подано новий обвинувальний акт, а отже попередній обвинувальний акт не має юридичної сили так само як і посилання у вироку на досліджені до цього докази, спростовуються матеріалами провадження.

Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Зазначені зміни відбуваються шляхом складання та подання до суду обвинувального акту, в якому формулюється змінене обвинувачення.

Як встановлено з матеріалів провадження, в судовому засіданні виникла необхідність зміни обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_10 . У зв`язку із цим прокурор відповідно до вимог вищезазначеної норми процесуального закону склав новий обвинувальний акт від 27 листопада 2014 року зі зміненим обвинуваченням щодо ОСОБА_10 та подав його до суду, який у свою чергу здійснив усі передбачені законом заходи для дотримання прав обвинувачених у суді.

Посилання захисника на недопустимість покладених в основу вироку доказів зокрема, довідок-аналізів телефонних з`єднань абонентів, без проведення експертизи телекомунікаційних систем є безпідставними.

Матеріали провадження містять рішення судів про надання дозволу на зняття інформації з каналів зв`язку, а саме роздруківок вхідних та вихідних телефонних з`єднань із телефонів підозрюваних з прив`язкою до базових станцій.

На виконання цих рішень ПАТ «Київстар» та оператором мобільного зв`язку ТзОВ «Астеліт» було надано відповідну інформацію на оптичних носіях щодо телефонних з`єднань вказаних абонентів. Зазначена інформація у формі роздруківок була приєднана до матеріалів провадження. Постановою слідчого від 25 грудня 2012 року вказані диски із записами роздруківок телефонних з`єднань були визнані речовими доказами та долучені до матеріалів справи. Ці докази були предметом дослідження в судовому засіданні та відповідно до ст. 86 КПК України визнані судом допустимими.

Слідчим у порядку ст. 40 КПК України було надано доручення заступнику начальника УБОЗ УМВС України в Івано-Франківській області про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме щодо здійснення аналізу речового доказу роздруківок телефонних з`єднань. На виконання цього доручення працівниками зазначеного управління було здійснено аналіз та узагальнення телефонних з`єднань вхідних і вихідних дзвінків з телефонів обвинувачених, який викладено у формі довідки. Зазначений аналіз не суперечить змісту вказаних доказів (роздруківок телефонних з`єднань), і був оцінений судом у комплексі із безпосередніми доказами.

Так само необґрунтованим є й посилання захисника на те, що у даному кримінальному провадженні безпідставно не було призначено судової експертизи телекомунікаційних систем.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Однак, ні під час досудового розслідування, ні під час розгляду справи в суді стороною захисту не було заявлено клопотання про призначення відповідної експертизи.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність порушень вимог кримінального процесуального закону під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді. Вирок місцевого суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, є обґрунтованим та вмотивованим. Суд апеляційної інстанції розглянув кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинувачених та їх захисників і дійшов висновку про безпідставність доводів, викладених в апеляційних скаргах, навівши в ухвалі відповідні мотиви свого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції.

Покарання ОСОБА_7 призначено відповідно до вимог статей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, зокрема й ті, на які посилається захисник у своїй касаційній скарзі, думку потерпілих та роль засудженого при вчиненні злочинів. З урахуванням наведеного суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкцій статей, за які його засуджено.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 липня 2016 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції внаслідок безпідставного застосування до призначеного їм покарання положень ст. 69 КК України та, як наслідок, м`якості такого покарання. Відповідно до ч. 2 ст. 439 КПК України вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді. Отже, прохання захисника про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України суперечить вимогам закону.

Клопотання захисника про застосування до ОСОБА_7 Закону України «Про амністію у 2016 році» не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до п. «е» ст. 9 зазначеного Закону амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за вчинення грабежу при обтяжуючих обставинах (ч.ч. 3, 4, 5 ст. 186 КК України). За наведених обставин касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене і керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII), колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_17