Справа № 496/21/18
Провадження № 1-кп/496/12/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2018 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі Біляївського районного суду Одеської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.
Прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у зв`язку з тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти вказаного клопотання.
Захисник у судовому засіданні заперечувала проти вказаного клопотання.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
При продовженні тримання особи під вартою, як і при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Відповідно до ч. 6 ст. 3 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».
Суд враховує те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, об`єктом якого є посягання на життя та здоров`я громадянина (працівника поліції), що є непорушним принципом національного та міжнародного права. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює на принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме непорушності порушення прав та свобод громадянина, що є найвищими соціальними цінністями в Україні.
Після надходження обвинувального акту до суду, ОСОБА_4 ухилявся від явки до суду, був доставлений в суд приводом за допомогою працівників поліції. В судовому засіданні демонструє поведінку явної неповаги до суду, вселяко намагається затягнути розгляд справи, погрожує негативними наслідками.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, підозра є обґрунтованою, перебував у розшуку, з метою запобігти ухилення його від суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень, наявні правові підстави для продовження строку тримання під вартою.
Отже, тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод. Зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».
Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання ризикам врахованим при обранні запобіжного заходу, які на цей час не відпали.
Таким чином, вислухавши думку учасників процесу та приймаючи до уваги, особу обвинуваченого, який може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість на даний час запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою до 01 грудня 2018 року.
З огляду на вищезазначене керуючись ст. ст. 23, 177, 178, 184, 314, 315,331, 395 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 діб, а саме з 02 жовтня 2018 року до 01 грудня 2018 року, включно.
Утримання обвинуваченого проводити в ОСІ.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

02 жовтня 2018 року