ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/4661/18
провадження №1-кс/201/3568/2018
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого слідчого відділу Соборного відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000818,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2018 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_3 , з заявою про відвід слідчого Слідчого відділу Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000818. Просить його відвести.

В обґрунтування заяви про відвід слідчого, посилається на те, що в провадженні вищенаведеного слідчого знаходиться вказане вище кримінальне провадження, підставою порушення якого було нанесення ОСОБА_6 ножового поранення, яке мале місце 01.04.2018р. близько 18 годин 50 хвилин в коридорі одинадцятого поверху будинку АДРЕСА_1 .

13.04.2018р. ОСОБА_3 як потерпілий в кримінальному провадженні № 0000818, заявив слідчому ОСОБА_5 клопотання про повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у вчиненні ним хуліганства за обтяжуючих обставин.

Але слідчий фактично не розглянув це клопотання до цього часу. Тільки 02 травня 2018р. він, після неодноразових вимог та після звернення до слідчого судді зі скаргою на не розгляд мого клопотання у визначений законом триденний строк, вручив копію постанови «про часткове задоволення в заявленому клопотанні» Але при цьому слідчий навмисно викривив суть клопотання, вказавши, що воно було про пред`явлення ОСОБА_6 «підозри у вчиненні злочину», не зрозуміло - якого, в той час, як клопотання було саме про пред`явлення йому підозри саме в особливо злісному хуліганстві, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 296 КК України.

Більше того, вказавши у вищенаведеній постанові про часткове задоволення клопотання, слідчий не зазначив, в якій частині його відмовлено

Таким чином, слідчий виніс постанову, з якого не зрозуміла ані суть клопотання, а не результат його розгляду. Отже - він не є документом, який відображає рішення слідчого щодо заявленого клопотання, тобто не є процесуальнім документом, який свідчить про його розгляд та є доказом того, що слідчий ОСОБА_5 , в порушення ст. 220 КПК України, не розглянув згадане вище клопотання, намагаючись за допомогою цього фіктивного документу створити хибну уяву, що клопотання розглянуто.

Згадана вище постанова також безумовно свідчить про те, що слідчий ОСОБА_5 , зухвало порушуючи кримінальний процесуальний закон, зокрема - ст. 9 КПК України, яка зобов`язує його забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, та ст. 220 КПК України, зобов`язує його винести вмотивовану ухвалу в разі відмови в клопотанні потерпілого, обізнано саботує слідство в інтересах ОСОБА_6 , який вчинив тяжкий злочин, з метою надати йому можливість уникнути відповідальності за нього.

Вказані вище факти є обставиною, яка викликає обґрунтовані сумніви в неупередженості, оскільки безспірно свідчить саме про упередженість слідчого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні, заявник ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 , підтримали доводи заяви, та просили відвести слідчого у зв`язку з його упередженістю.

Слідчий ОСОБА_5 вважав за можливе вирішити заяву на розсуд суду.

Слідчий суддя заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши письмові докази, надані на підтвердження вказаної заяви та дослідивши матеріали кримінального провадження, виходить з наступного.

Положення ст. 77 КПК України зазначають підстави для відводу слідчого, в тому числі у разі якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Згідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 КПК України, слідчому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному проваджені.

При цьому слід зазначити, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч.2 ст.55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КПК України, зокрема відводи слідчому, під час досудового розслідування, розглядає слідчий суддя.

В судовому засіданні встановлено, що 13.04.2018р. ОСОБА_3 як потерпілий в кримінальному провадженні № 0000818, заявив слідчому ОСОБА_5 клопотання про повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у вчиненні ним хуліганства за обтяжуючих обставин.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів зазначеного кримінального провадження встановлено, що постановою старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , було винесено постанову про часткове задоволення в заявленому клопотанні.

З резолютивної частини постанови вбачається, що слідчим в резолютивній частині зазначеного, що клопотання заявлене потерпілим ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 000818 від 02.04.2018 року задоволено частково. При цьому будь якого обґрунтування та мотивування причин часткового задоволення слідчим у вказаній постанові не зазначено. Більш того із вказаної постанови не вбачається що саме із заявленого клопотання було задоволено та в якій частині його відмовлено.

Аналізуючи доводи заявника у їх співставленні із обставинами розслідування зазначеного кримінального провадження, слідчий суддя доходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

З положень ст. 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «ОСОБА_6 проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до рішення у справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, слід дійти висновку, що досудове слідство у даному кримінальному провадженні є неефективним та слідчим не у повній мірі забезпечено заявнику гарантованого державою права на належне розслідування та дійовий засіб юридичного захисту в національному органі, а саме - права на повне, справедливе, публічне, безстороннє дослідження повідомлених ним обставин.

З огляду на викладене, заява про відвід слідчого підлягаю задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 80, 81, 83 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Відвести старшого слідчого Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000818 від 22.03.2018.

Копію ухвали для організації виконання та призначення іншого слідчого надіслати керівнику органу досудового розслідування СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1