У Х В А Л А

Справа № 184/2055/18
Номер провадження 1-в/184/106/18

02 листопада 2018 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженої: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Стара Маячка Цюрупинського району Херсонської області, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, до засудження не працюючої, мешкала: АДРЕСА_1 , засудженої 21.12.1012р. Гомельським обласним судом Республіки Білорусь за ч. 1 ст. 13, п. 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь до 10 років позбавлення волі; ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016 року вирок Гомельського обласного суду Республіки Білорусь від 21.12.2012р. приведено у відповідність із законодавством України, відповідно якої ОСОБА_4 слід вважати засудженою за ч. 1 ст. 14. п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі; ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016 року ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016 року в частині визначення строку позбавлення волі скасовано та постановлено нову ухвалу, відповідно до якої вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_5 ,

представника ДУ «ПВЦ (№79)» ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника засудженої - ОСОБА_3 -

ВСТАНОВИВ:

05.10.2018 року до Орджонікідзевського міського суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та засуджена ОСОБА_4 клопотання про умовно-дострокове звільнення підтримали та просили його задовольнити.
Представник ДУ «ПВЦ (№79) при вирішення вказаного клопотання зазначила, що засуджена надто короткий термін перебуває в установі, а відтак особа останньої ще не вивчена, тому немає можливості надати повну характеристику на останню.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки засуджена ОСОБА_4 надто короткий термін перебуває в установі, ще не пройшов рік, коли до неї була застосована ст. 82 КК України.
Розглянувши клопотання адвоката, заслухавши пояснення адвоката та засудженої, доводи представника ДУ «ПВЦ (№79) та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджена 21.12.2012 року Гомельським обласним судом Республіки Білорусь за ч. 1 ст. 13, п. 12 ч. 2 ст. 139 КК Республіки Білорусь до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016 року вирок Гомельського обласного суду Республіки Білорусь від 21.12.2012р., відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину , передбаченого ч.1 ст.13, п.12 ч.2 ст.139 КК Республіки Білорусь та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі у виправній колоній в умовах загального режиму, без конфіскації майна, приведено у відповідність із законодавством України та постановлено вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 1 ст. 14. п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Зарахувано ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.05.2012 року по 14.02.2013 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Однак, ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18.05.2016 року ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 24.03.2016 року в частині визначення строку позбавлені волі скасовано та постановлено нову ухвалу, відповідно до якої вважати ОСОБА_4 засудженою за ч. 1 ст. 14, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі.

Ухвалою Уманського міського районного суду Черкаської області від 08.11.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 23.10.2015 року по 04.11.2015 року та з 26.01.2016 року по 18.05.2016 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, згідно ст.ст. 537, 539 КПК України. Згідно ухвали Уманського міського районного суду Черкаської області від 17.01.2018 року замінено засудженій ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, яка становить 3 роки 02 місяці 26 днів на обмеження волі, згідно ст.ст. 61, 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України.

Також у судовому засіданні встановлено, що згідно наявної в матеріалах справи характеристики, засуджена ОСОБА_4 відбуває покарання з 15.05.2012 року. До Державної установи «ПВЦ (№79)» прибула 04.04.2018 року із державної установи «Уманська виправна колонія (№129)». По прибуттю до установи була працевлаштована до бригади №12, швачкою. За період відбуття покарання в установі ДУ «ПВЦ (№79)» характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, утримує в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. 30.07.2018р. розглядалось питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відповідно до ст..81 КК України та рішенням комісії ОСОБА_4 відмовлено з висновком «не довела своє виправлення».

У відповідності до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Як вбачається із матеріалів справи станом на час звернення із клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання, засуджена відбула передбачений ч.3 ст.81 КК України строк покарання. Не відбутий строк покарання станом на 02.11.2018р. становить 02 р. 08 міс. та 24 дн.

Разом з тим, суд зауважує, що однією із найосновніших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є наявність даних, які свідчать про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).
Так, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, Пленум ВСУ у п.17 Постанови від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Так, у судовому засіданні представник ПВЦ 79 вказала на те, що засуджена надто короткий час перебуває в установі, а відтак не можливо охарактеризувати останню, у тому числі і щодо того чи досягла засуджена стану виправлення, з огляду на що комісією було відмовлено в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_4 . Також представник зазначила, що за час перебування засудженої у ПВЦ 79, остання не має жодного заохочення. При цьому зауважила, що належна поведінка засудженої в установі виконання покарань, виконання нею вимог адміністрації установи та суспільно-корисна праця належить до обов`язків засудженої, а тому не може свідчити про безумовне виправлення засудженої.

Вирішуючи питання щодо можливого умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_4 , суд враховує характеристики на засуджену за весь період відбування нею покарання, а саме те, що засуджена у виправній колонії №4 м.Гомель Республіки Білорусь характеризувалась задовільно, мала одне заохочення, стягнень не мала; в СІЗО м.Миколаєва характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала; в «Уманській виправній колонії №129 характеризувалась задовільно, мала чотири заохочення та стягнень не мала; в СІЗО м.Києва характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала; в СІЗО м.Херсон характеризувалась посередньо, заохочень та стягнень не мала; в державній установі виконання покарань «Покровський виправний центр №79» характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має.

Крім того, судом враховуються норми виробітку засудженої ОСОБА_4 за період з 01.04.2018р. по 30.09.2018р., які на середньому рівні (а.с.39) та позицію представника установи, відповідно до якої остання вважає, що засуджена на даний час свого виправлення не довела.

Разом з тим, суд враховує, що Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання від виправлення засуджених.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення.
За таких обставин, зважаючи на те, що засуджена за весь період відбування покарання характеризується посередньо, за час перебування в ПВЦ 79 заохочень не мала, норми виробітку останньої на середньому рівні, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених ст..81 КК України, а відтак неможливість умовно-дострокового звільнення засудженої ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до вимог ст. 154 ч. 8 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

Як свідчать матеріали справи, ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17.01.2018 року засудженій ОСОБА_4 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі, яка становить 3 роки 02 місяці 26 днів на обмеження волі та остання була направлена до ДУ «ПВЦ №79» для подальшого відбування покарання, куди прибула 04.04.2018р.

З огляду на наведене, застосування відносно засудженої ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, до спливу, передбаченого ст.154 КВК України, однорічного строку не допускається.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 537539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені клопотання адвоката ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_4 на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1