ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2018 року

м. Київ
справа № 623/993/15-к
провадження № 51-3982км18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000202, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не судимого в порядку ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 травня 2017 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Барвінківського районного суду Харківської областівід 12 січня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, а на підставі статей 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Апеляційний суд Харківської області ухвалою від 11 травня 2017 року залишив вирок щодо ОСОБА_7 без зміни.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він на початку вересня 2014 року у м. Ізюмі у лісопосадці виявив кущ дикорослих конопель, з метою особистого споживання шляхом куріння зірвав зі знайденої рослини листя та суцвіття, переніс їх за місцем свого проживання, де висушивши та подрібнивши, виготовив речовину, яка згідно з висновком хімічної експертизи від 17 лютого 2015 року № 218 є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Частину цього засобу вжив шляхом куріння за допомогою пристрою для куріння типу «кальян», а частину, що залишилася, продовжував незаконно зберігати без мети збуту.
12 лютого 2015 року о 15:30 під час обшуку будинку за місцем проживання ОСОБА_7 співробітниками міліції виявлено та вилучено вищевказану речовину, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою 5,85 г в перерахунку на суху речовину, яку ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив і зберігав без мети збуту.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 посилається на неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування своїх доводів зазначає, що:
- суд першої інстанції не взяв до уваги показання лікаря-нарколога ОСОБА_8 , який у судовому засіданні 4 квітня 2016 року підтвердив, що у ОСОБА_7 було встановлено захворювання епізодичне вживання наркотичних засобів (конопель), яка є початковою стадією наркоманії, наявна помірна залежність;
- районний суд безпідставно, всупереч вимогам закону та судової практики не застосував ч. 4 ст. 309 КК, яка підлягала застосуванню;
- апеляційний суд в порушення вимог статей 412, 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) усіх зазначених захисником в апеляційній скарзі доводів ретельно не перевірив і свого рішення про залишення без зміни вироку належним чином не мотивував.

Позиції інших учасників судового провадження

Від учасників процесу заперечень на касаційну скаргу не надходило.
У судовому засіданні:
- захисник підтримав вимоги касаційної скарги і просив їх задовольнити;
- прокурор просив залишити касаційну скаргу без задоволення.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікуватися від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності.
Вирішуючи питання,чи дійсно ОСОБА_7 страждав на наркоманію і потребував лікування, Ізюмський районний суд Харківської областіу судовому засіданні допитав з цього приводу лікаря-нарколога ОСОБА_8
Барвінківський районний суд Харківської області, який продовжив розгляд провадження у зв`язку зі зміною складу суду, лікаря-нарколога ОСОБА_8 не допитав і його пояснення до уваги не взяв.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 звернувся до лікувального закладу 25 лютого 2015 року, тобто після вручення обвинувального акта, як зазначено у судових рішеннях, але до закінчення судового слідства.
За результатами судового розгляду суд першої інстанції ухвалою від 12 січня 2017 року відмовив у задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК, мотивуючи це тим, що ОСОБА_7 не мав будь-якої залежності від вживання конопель та не мав діагнозу «наркоманія» і не потребував лікування від неї, до того ж, звертаючись до лікувального закладу наступного дня після вручення обвинувального акта, діяв з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Зі змісту зазначеної ухвали також вбачається, що на запит суду до Ізюмської центральної міської лікарні надано інформацію про те, що ОСОБА_7 самостійно добровільно звернувся з проханням про надання допомоги у зв`язку з епізодичним вживанням наркотичних засобів (конопель), йому було встановлено діагноз «епізодичне вживання наркотичних засобів (конопель)» та в період з 25 лютого по 12 березня 2015 року він отримав допомогу у вигляді медикаментозної терапії та психотерапії.
Не погоджуючись з вироком, захисник в інтересах обвинуваченого звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Разом з тим, зазначені вимоги закону при розгляді цього провадження апеляційним були виконані не в повній мірі.
Так, захисник в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність, на його думку, судового рішення вимогам закону, судовій практиці, крім іншого, вказував про те, що судом встановлені обставини, з яких вбачається, що ОСОБА_7 в період з вересня до 12 лютого 2015 року придбав та зберігав наркотичні засоби для власних потреб і особисто вживав такі наркотичні засоби, і в період до закінчення судового слідства добровільно пройшов курс лікування від наркоманії.
Однак суд апеляційної інстанції, за встановлених обставин, а саме того, що ОСОБА_7 самостійно, добровільно, до закінчення розгляду кримінального провадження по суті звернуся з проханням про надання допомоги у зв`язку з епізодичним вживанням наркотичних засобів (конопель), йому було встановлено діагноз «епізодичне вживання наркотичних засобів (конопель)» та в період з 25 лютого по 12 березня 2015 року він отримав допомогу у вигляді медикаментозної терапії та психотерапії, належним чином не дослідив зазначені обставини та не мотивував свого рішення (з посиланням на конкретну норму матеріального права) в частині вирішенні питання про те, чи можна вважати, що ОСОБА_7 страждав на наркоманію (початкову стадію), чи потребував лікування, ретельно не перевірив усіх зазначених в апеляційній скарзі доводів та належним чином не мотивував свого рішення про залишення без зміни вироку суду першої інстанції.
Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419 КПК при розгляді апеляційної скарги, що ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для його скасування.
Виходячи з наведеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог КК та КПК та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 369, 412, 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, п. 15 Перехідних положень цього Кодексу, пунктами 4, 6 параграфа 3 розділу 4 Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII, Суд

ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3