Провадження № 1-кп/161/49/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 11 жовтня 2018 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002291, що надійшов з Луцької місцевої прокуратури 11.07.2017 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, гр. України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, має на утриманні малолітнього сина, раніше судимого:
1.21.01.2011 Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.185 ч.3, 296 ч.1, 70, 71КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, повторно, 17.05.2017 близько 22.25 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку №25, по вул.Софії Ковалевської м.Луцька, умисно, з корисливих мотивів, керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, яке виразилось у здавлюванні шиї останньої, внаслідок чого ОСОБА_6 відчула фізичний біль, після чого з шиї відкрито викрав срібний ланцюжок, вартістю 400 грн. з срібним хрестиком вартістю 360 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 760 гривень.
Тобто, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 185 ч.3 КК України.

На думку суду, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки стороною обвинувачення не доведено його винуватості поза розумним сумнівом, а можливість здобуття інших доказів вичерпана і не пропонується стороною обвинувачення.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у відкритому викраденні чужого майна, поєднаними з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненими повторно не визнав. Суду дав показання, що 17.05.2017 у вечірню пору перебував на ігрових автоматах по пр.Відродження м.Луцька. Вийшовши на вулицю, він був затриманий працівниками поліції. Ніяких протиправних дій не вчиняв, по вул.С.Ковалевської не був, ланцюжок не викрадав, нікому його не пропонував. Слідчому про це повідомляв, просив, щоб вилучили записи з камери відеоспостереження.

Органом досудового розслідування обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України обґрунтовувалось протоколами огляду місця події від 17.05.2017, 18.05.2017, висновком експерта №447, протоколом пред`явлення для впізнання поза візуальним спостереженням того, кого впізнають від 18.05.2017, протоколом огляду предмету від 14.06.2017, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2017, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_6 .

Однак докази зібрані органом досудового розслідування та які обстоювались стороною обвинувачення на підтвердження винності останнього є суперечливими, частина із них суперечить здобутим під час судового розгляду доказам та свідченням.

Так, потерпіла ОСОБА_6 , в судовому засіданні дала показання про те, що 17.05.2017 близько 22.00 год. вона йшла неподалік вул. С.Ковалевської, 25 м. Луцька, в цей момент до неї ззаду підбіг чоловік, схватив її однією рукою за шию, іншою зірвав срібний ланцюжок, на якому був хрестик і ладанка. Після чого, він зупинився за метрів 200 подивився на викрадений ланцюжок і пішов в невідомому напрямку. В подальшому вона прийшла додому та викликала працівників поліції. Окрім того, вдома вона побачила, що на кофті у неї залишилась частина срібного ланцюжка з ладанкою. Ствердила, що обличчя нападника вона не бачила, його не запам`ятала, пам`ятає лише, що одягнений він був в світло коричневі штани і темній курточці. Оскільки на вулиці було дуже темно, обличчя вона не роздивилась. Після приїзду працівників поліції, її відвезли в міськвідділом, де проводили впізнання особи, яка знаходилась за склом. Під час проведення вказаної слідчої дії вона вказала на особу, який можливо схожий на обвинуваченого, чому на нього вказала не може пояснити. Невпевнена, що саме ОСОБА_4 викрав у неї частинку ланцюжка, тому і не пред`являє цивільний позов про відшкодування завданих збитків. Не знає, чи під час проведення впізнання були присутні поняті.

З протоколу огляду місця події від 18.05.2017 з доданими фото таблицями вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 добровільно надала ладанку з срібла та частину срібного ланцюжка до неї, яка була пошкоджена.

Суд, в порядку ст.23 КПК України, бере до уваги показання, отримані від потерпілої ОСОБА_6 усно, безпосередньо в судовому засіданні. Таким чином, посилання сторони обвинувачення на те, що у потерпілої викрали срібний ланцюжок, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки потерпіла категорично ствердила про факт викрадення частинки срібного ланцюжка. Окрім того, під час проведення слідчої дії пред`явлення для впізнання поза візуальним спостереженням того, кого впізнають, від 18.05.2017 потерпіла ОСОБА_6 вказала на особу під №2, як на особу, яка викрала у неї частину ланцюжка. Однак в судовому засіданні, остання категорично ствердила, що обличчя нападника не бачила, ствердити, що це був саме ОСОБА_4 не може. Взв`язку з чим даний доказ не може бути взятим до уваги судом.

Свідок ОСОБА_8 дав показання, що 17.05.2017 у вечірню пору доби під час чергування надійшов виклик, що по вул.С.Ковалевської м.Луцька вчинено грабіж. Їм надано було приблизні орієнтири темний одяг, коричневі штани, особа худощава. По пр. Відродження м.Луцька, поблизу магазину «Наш Край», був поворот в двір, де відразу вони побачили ОСОБА_4 , який був схожий на особу, описану їм вище. Вони зупинили вказану особу, повідомили, що він підозрюється у вчиненні грабіжу. Затримали його, провели поверхневий огляд, під час якого не було виявлено заборонених предметів, завезли на освідування та доставили вказану особу в міськвідділ.

З протоколу огляду місця події від 17.05.2017 з доданими фото таблицями вбачається, що при поверхневому огляді ОСОБА_4 по сторонніх предметів виявлено не було.

Після чого вказану особу було затримано та доставлено в міськвідділ, де було виявлено та вилучено одяг ОСОБА_4 : куртку темного кольору, футболку світлого кольору, джинси кофейного кольору, кросівки білого кольору.

Показання даного свідка не можуть беззаперечно засвідчити про викрадення срібного ланцюжка.

Згідно ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що в травні 2017 вона працювала адміністратором в «Національна лотерея» по пр.Відродження,18 м.Луцька. Ввечері до неї прийшов її знайомий ОСОБА_4 та запитав, чи не бажає вона придбати срібний ланцюжок, на що вона категорично відмовила. Тому обвинувачений навіть не показував даний ланцюжок, а просто вийшов з приміщення. На наступний день до неї на роботу приходив слідчий, запитував, чи приходив чоловік і пропонував ланцюжок, тиску при цьому не було. В подальшому, ствердила, що в поліцію її не викликали, впізнання проводили на робочому місці, в присутності 2 слідчих та адміністратора. Під час впізнання вона показала на ОСОБА_4 , як на свого знайомого та особу, яка пропонувала їй придбати ланцюжок.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2017 вбачається, що дана слідча дія проводилась в приміщенні Луцького ВП в каб.423, що суперечить показам свідка ОСОБА_7 даними безпосередньо в судовому засіданні, тому суд вважає вказаний доказ недопустимим та не може використати його при постановлені рішення.

Таким чином, суд прийшов до висновку, про недоведеність, поза розумним сумнівом, вини ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого повторно.

Згідно ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею ст.62 Конституції України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, приймаючи рішення про виправдування обвинуваченого ОСОБА_4 за ст.186 ч.2 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, суд виходить із того, що докази сторони обвинувачення є суперечливими, протиречивими, такими, що не підтверджуються належними, допустимими та достовірними письмовими доказами та документам, а тому, згідно Конституції України, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути прийняті судом до уваги.

Речові докази, згідно ч.9 ст.100 КПК України, повернути законному володільцю.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та виправдати, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати.

Речові докази: штани та куртку, що передані на зберігання в камеру схову Луцького ВП ГУНП у Волинській області повернути законному володільцю ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1