Провадження № 1-в/127/612/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2018 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області 06 вересня 2018 року надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, в якому просить зарахувати у строк покарання (довічне позбавлення волі), призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року, строк попереднього ув`язнення відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 уточнив клопотання, просив зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 29 березня 2007 року по 10 квітня 2008 року у строк покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року, просив уточнене клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 підтримала клопотання ОСОБА_5 , просила застосувати вимоги ч.5 ст.72 КК України до засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_5 та зарахувати строк попереднього ув`язнення за період з 29 березня 2007 року по 10 квітня 2008 року в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що клопотання ОСОБА_5 підлягає до часткового задоволення, а саме зарахуванню підялгає період попереднього ув"язнення саме з 30 травня 2007 року до 10 квітня 2008 року, оскільки згідно довідки ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» №4/10154 від 31 серпня 2018 року ОСОБА_5 перерахований за Ленінським районним судом м. Вінниці з 30 травня 2007 року, тобто перебував в умовах СІЗО саме з цієї дати і до 10 квітня 2008 року.
Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання, матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд встановив наступне.
Судом встановлено, що вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194, ч.4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194, ч.4 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194, ч.4 ст. 296 КК України, та призначено йому покарання за ч.2 ст. 194 КК України у вигляді десяти років позбавлення волі, за ч.4 ст. 296 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів з врахуванням покарання, призначеного вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 23 листопада 2007 року шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та остаточно призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави. Строк відбування ОСОБА_5 вирішено рахувати з 25 серпня 2004 року, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін (а.с.20-21).
Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Вінницької області від 10 квітня 2008 року вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року відносно ОСОБА_5 змінено і відповідно до ч.4 ст.70 КК України призначено йому до відбуття остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, призначеного вироком апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2006 року. В решті вирок залишено без змін (а.с.22-23).
Ухвалою Верховного суду України від 29 березня 2007 року вирок Апеляційного суду Вінницької області від 30 жовтня 2006 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_8 залишено без змін (а.с.25-26).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2018 року клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України «Про внесення змін до КК України від 23.12.2015 року» та зарахування йому строку попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі задоволено, зараховано засудженому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2007 року, строк попереднього ув`язнення з 25 серпня 2004 року по 29 березня 2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.с.28).
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
24 грудня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII.
Згідно вимог п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
Відповідно до вимог п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону цей Закон застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою суду.
Статтею 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, викладеної в новій редакції « Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838-VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В тексті закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі».
Таким чином, суд вважає, що законодавцем не заборонено застосування до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015), оскільки таке зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість на реалізацію певних прав, передбачених Главою 22 Кримінально-виконавчого кодексу України, які виникають після відбуття певного строку покарання.
Суд приходить до висновку, що за відсутністю прямої заборони застосування ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, практика відмови у зарахуванні може свідчити про дискримінацію, яка у будь-яких своїх проявах заборонена як національним законодавством, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2017 року по справі № 5-21кс(15)17.
Колегією суддів об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 06 червня 2018 року (справа № 180/746/16-к). викладено правовий висновок, в якому, зокрема, зазначено, що при зарахуванні попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі або у строк іншого покарання, передбаченого ч. 1 ст. 72 КК у редакції Закону від 26 листопада 2015 року №838-VIII підлягає застосуванню стосовно періодів попереднього ув`язнення, які тривали до 20 червня 2017 року включно, у тому числі до набрання чинності вказаним Законом, а в редакції Закону від 18 травня 2017 року № 2046-VIII до періодів, які мали місце, починаючи з 21 червня 2017 року, незалежно від того, коли було вчинено злочин за фактом якого здійснюється відповідне кримінальне провадження.
Такий підхід узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною врішенні від 12 лютого 2008 року у справі «Кафкаріс (Kafkaris) проти Кіпру», в якій Суд не встановив порушення ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті заборони зворотної дії закону. Як убачається з практики Суду,цей міжнародний судовий орган при визначенні автономного поняття «покарання», яке вживається у п. 1 ст. 7 Конвенції, розрізняє норми власне кримінально-правові, що стосуються визнання певного діяння злочином і встановлення відповідальності, та норми, які стосуються процесуальних питань чи питань виконання покарань, які можуть впливати на обсяг покарання, але вони не є такими, що визначають покарання саме по собі (п. 142 рішення).
Згідно довідки ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» №4/10154 від 31 серпня 2018 року ОСОБА_5 з 30 травня 2007 року перерахований за Ленінським районним судом м. Вінниці по звинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 194 ч.2, 296 ч.4 КК України; засуджений 12 грудня 2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці за ст.ст. 194 ч.2, 296 ч.4, 70 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна; з 22 лютого 2008 року перерахований за Апеляційним судом Вінницької області; ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 квітня 2008 року вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року залишено без змін (ст.35).
Щодо зауваження прокурора стосовного того, що в умовах СІЗО ОСОБА_5 перебував саме з 30 травня 2007 року по 10 квітня 2008 року, суд зауважує, що в судовому засіданні було встановлено, що в умовах СІЗО останній перебував в період з 29 березня 2007 року по 10 квітня 2008 року.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що в зарахування засудженому ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року, підлягає строк попереднього ув`язнення за період з 29 березня 2007 року по 10 квітня 2008 року.
Керуючись ст.ст. 7, 21, 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення з 29 березня 2007 року до 10 квітня 2008 року у строк покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року, задоволити.
Зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 грудня 2007 року, строк попереднього ув`язнення з 29 березня 2007 року по 10 квітня 2008 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя :