Справа № 495/720/18
Номер провадження 1-кп/495/195/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2018 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0004223 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Молога Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянина України, з середньо освітою, не одруженого, працюючого за наймом, раніше судимого:

- 24.09.2010 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом в Одеській області за ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2, 70 ч. 1 КК України, до 2 років позбавлення волі;
- 17.01.2014 року Теплодарським міськрайонним судом в Одеській обл.. за ст. 15 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;
- 04.10.2012 року, Білгород-Дністровським міськрайонним судом в Одеській області за ст. 395 КК України, до 1 місяця арешту;
- 28.01.2015 року перегляд справи Білгород-Дністровським міськрайонним судом в Одеській області на підставі ст. 78 ч. 2 КК України змінено іспитовий строк на позбавлення волі строком на 3 роки. 13.02.2015 року відбув до Ізмаїльського СІЗО Одеської області. 14.02.2015 року прибув до Виправної колонії № 14. Звільнився за ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 19.10.2017 року, на підставі ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року;
до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурори Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисник ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_3
потерпілий ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 13.12.2017 року, о 19 годині 40 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з обвинуваченим ОСОБА_8 (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), навмисно, з прямим умислом та корисливими мотивами направленими на таємне викрадення чужого майна, через паркан проникли на подвір`я будинку АДРЕСА_1 , звідки з господарських приміщень намагалися скоїти крадіжку майна потерпілого ОСОБА_7 , а саме: жіночий велосипед «Україна», б/в 500.00 гривень; полімерна бочка об`ємом 150 літрів, б/в 300.00 гривень; червоне вино, домашнього виробництва об`ємом 150 літрів, вартістю за 1 літр - 20.00 гривень, усього 3000 гривень; дві 3-х літрові скляні банки зі смальцем, вартістю за 1 банку - 80.00 гривень, усього 160.00 гривень; три 5-ти літрові пляшки з соняшниковою олією, вартістю за 1 пляшку 150.00 гривень, усього 450.00 гривень; побутовий центробіжний насос БЦ, б/в 600.00 гривень; 6-ти літровий алюмінієвий казан, б/в - 100.00 гривень; три 5-ти літрові алюмінієві каструлі, б/в, вартістю за одну каструлю 80.00 гривень, усього 240.00 гривень; 8-ми літрова алюмінієва миска, б/в 80.00 гривень; два алюмінієвих ковша-сита, б/в, вартістю за один ківш 50.00 гривень, усього 100.00 гривень.
Усього сукупною вартістю 5530.00 гривень. Однак виконавши всі необхідні дії направлені на таємне викрадення майна, обвинувачений ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (матеріали у відношенні якого виділені у окреме провадження) не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які від них не залежали оскільки під час вчинення злочину їхні дії були помічені потерпілим ОСОБА_7 , який покликав на допомогу сусідів, та останні затримали обвинуваченого ОСОБА_3 на місці скоєння злочину, а обвинувачений ОСОБА_9 з місця скоєння злочину зник, покинувши викрадене.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, не визнав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що 13.12.2017 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_8 вживав спиртні напої. Як він потрапив до подвір`я будинку АДРЕСА_1 де мешкає потерпілий ОСОБА_7 він не пам`ятає, так як його на подвір`ї вдарили лапатою по голові і він був у стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись на подвір`ї будинку потерпілого ОСОБА_7 він не крав майно останнього яке перераховане в обвинувальному акті. Наполягав на тому, що випадково потрапив до подвір`ї будинку потерпілого ОСОБА_7 , оскільки був стані алкогольного сп`яніння. Пояснив, що винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України. Цивільний позов потерпілого не визнав. Також просив, якщо судом буде постановлений вирок за ст. 15 ч. 3 ст. 186 ч. 3 КК України, то застосувати йому ст. 75 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- свідченнями допитаного у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що він проживає в будинку АДРЕСА_1 . 13.12.2017 року, о 19 годині 40 хвилин він був вдома та почув як його собака гавкає. Через хвилин двадцять його собака замовкла і він почув звук нібито, щось бахнуло. Через деякий час у вікно його будинку постукали. Далі почали стукати у вхідні двері будинку, при цьому обвинувачений ОСОБА_3 кричав йому, щоб він вийшов, так як треба поговорити. Він відмовився виходити з будинку та попросив, щоб обвинувачений ОСОБА_3 пішов по хорошому, однак останній почав палицею розбивати скло на вхідній двері а хтось другий багато разів кліпав світлом на лічильнику і потім щось вибило. Далі він побіг до вікна на кухню і почав кликати на допомогу. Його почув сусід ОСОБА_10 та прибіг на допомогу та зловив обвинуваченого ОСОБА_3 , а другий крадій втік. Коли він вийшов з будинку то побачив, що горить його сарай і недалеко від нього лежала його мертва собака. Також пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 він впізнав через вхідні двері, так як там горіло світло. Обвинувачений ОСОБА_3 намагався викрасти його майно яке перераховане в обвинувальному акті, оскільки воно було все складено на дворі. Зазаначив, що це майно він на вулицю не виносив. Цивільний позов підтримав у повному обсязі. Просив обвинуваченого покарати суворо.

- свідченнями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що він проживає з потерпілим ОСОБА_7 по сусідству. 13.12.2017 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин він з дружиною ОСОБА_12 та дітьми приїхали додому на автомобілі. Коли заганяв свій автомобіль то почув сильний стук у вікно зі сторони будинку потерпілого. Він разом з дружиною перелізли через паркан, підійшли до вікна будинку потерпілого ОСОБА_7 де останній повідомив, що у нього хтось виламує двері та б`ють скло. Він з дружиною відразу повернувся до свого двору де він взяв лопату та побіг до будинку потерпілого ОСОБА_7 . Підходячи до будинку потерпілого він побачив як частина воріт потерпілого впала на землю і звідти вибіг чоловік якому він гукнув «стій», однак той почав тікати, так як він зрозумів, що не здожене то пішов до двору потерпілого ОСОБА_7 . Зайшовши в двір потерпілого при вході у ворота він побачив збоку тінь. Він сказав щоб той лягав на землю інакше він вдарить лопатою. Тінь ні поворушилась, тоді він махнув туди лопатою, після чого тінь впала на землю. Це був обвинувачений ОСОБА_3 . Після чого прийшла його дружина ОСОБА_12 яку він попросив викликати поліцію. Далі прийшли сусіди і вони запитали обвинуваченого ОСОБА_3 хто був другий на, що обвинувачений повідомив, що це був ОСОБА_8 . По приїзду працівників поліції він з сусідами побіг тушити від полум`я сарай потерпілого. Також пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 лопатою він не бив;

- свідченнями допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що вона проживає з потерпілим ОСОБА_7 по сусідству. 13.12.2017 року, приблизно о 19 годині 50 хвилин вона з чоловіком ОСОБА_11 та дітьми приїхали додому на автомобілі. Коли її чоловік заганяв автомобіль то вони почули сильний стук у вікно зі сторони будинку потерпілого. Вона разом з чоловіком перелізли через паркан, підійшли до вікна будинку потерпілого ОСОБА_7 де останній повідомив, що у нього хтось виламує двері та б`ють скло. Вона з чоловіком відразу повернувся до свого двору де її чоловік взяв лопату та побіг до будинку потерпілого ОСОБА_7 , а вона завела дітей до будинку. Після чого вийшла на двір і побачила як від її чоловіка тікає невідома особа. Далі її чоловік зайшов через повалені ворота в двір до потерпілого. Підійшовши до воріт вона почула як її чоловік крикнув їй викликати поліцію. Коли вона викликала поліцію то прийшли сусіди. Обвинувачений ОСОБА_3 поясняв, що другий чоловік який втік це був ОСОБА_8 . Чоловіка який втік вона не бачила. По приїзду працівників поліції вона з сусідами побігла тушити від полум`я сарай потерпілого. Також пояснила, що бачила речі які намагалися викрасти у потерпілого ОСОБА_7 . У дворі потерпілого ОСОБА_7 вони також знайшли його мертву собаку, яка була вбита.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- витягами з кримінального провадження № 0004223 від 14.12.2017 року про те, що 13.12.2017 до ЧЧ частини Білгород-Дністровського ВП надійшло телефонне повідомлення гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невстановлена особа таємно проникла до жилого будинку АДРЕСА_2 , звідки намагалась таємно викрасти майно, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежить від її волі;

- протоколом прийняття усної заяви від потерпілого ОСОБА_13 від 13.12.2017 року, про те, що 13.12.2017 року приблизно о 19.00 год. по адресу АДРЕСА_1 невстановлені особи намагались викрасти майно;

- протоколом огляду місця події від 13.12.2017 року та фото таблицею до нього, на який зображено загальний вигляд домоволодіння прилеглої території домоволодіння АДРЕСА_1 ; загальний вигляд велосипеда, пластикової діжки, пляшок з олією та двох скляних банок з рідиною виявлених біля паркану на прилеглій території; загальний вигляд території двору домоволодіння; загальний вигляд двох підсобних приміщень до яких проникли; загальний вигляд підсобного приміщення №1 №2; зображення фрагментарного сліду низу підошви взуття виявлений на поверхні підлоги у підсобному приміщенні № 2; загальний вигляд продуктів горіння, металевих каструль та електродвигуна виявлених у дворі біля підсобному приміщенні АДРЕСА_3 ; загальний вигляд вхідних дверей до приміщення кімнат будинку; загальний вигляд пошкодженої дверної ручки та вікна вхідних дверей будинку.

Досліджені під час судового розгляду докази суд вважає належними та допустимими, та такими, що отримані у порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, вивчивши письмові докази, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України.

Висновок суду ґрунтується на висновках з пояснень обвинуваченого, який не заперечував, що дійсно він перебував у дворі потерпілого, пояснень потерпілого, який чітко його впізнав у отвір дверей, як особу, яка намагалась вибити його двері, та свідків, щодо того, як, коли та за яких обставин обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення. Суд бере до уваги, що пояснення цих осіб є тотожними по суті та не суперечать один одному.

Суд критично відноситься до свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він не намагався скоїти крадіжку майна потерпілого, оскільки його провина повністю підтверджується доказами добутими як на досудовому так і при судовому розгляді кримінального провадження. При цьому суд враховує репутацію обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався за аналогічні злочини проти власності, має не зняту та не погашену судимість.

Невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 т. 15, ч. 3 ст. 186 КК України суд розцінює як бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його за ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, негативну характеристику за місцем мешкання, його вік, стан здоров`я те, те що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняту та не погашену судимість, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, те що він не одружений, на утримані осіб не має.
Враховуючи викладене та те, обвинувачений ОСОБА_3 раніше притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічні злочини проти власності, проте належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та не погашену судимість знов скоїв кримінальне правопорушення, його відношення до скоєного, а саме те, що він щиро не розкаявся, не зробив ніяких дій, направлених на повне, або часткове погашення матеріальної шкоди потерпілому, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, достатній для досягнення цілей покарання.

Суд приходить до переконання, що ізоляція обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі на певний строк відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_7 заявив уточнений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 на його користь моральну шкоду у розмірі 60 000грн. та витрати на послугу захисника у розмірі 4000грн.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичної білі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Таким чином, суд вважає, що потерпілий ОСОБА_7 має право на відшкодування моральної шкоди, оскільки судом встановлено, що йому в наслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 було заподіяно моральну шкоду.

Між тим, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, згідно яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З урахуванням викладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 компенсацію моральної шкоди в сумі 15 000 грн.

Також суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 витрат, пов`язаних з наданням юридичної допомоги у сумі 4 000грн.

Речові докази: жіночий велосипед «Україна» зеленого кольору; полімерну бочку синього кольору об`ємом 150 літрів наповнену червоним вином, домашнього виробництва; 2-ві 3-х літрові скляні банки зі смальцем; 3 п`яти літрові пляшки з соняшниковою олією; побутовий центробіжний насос БЦ; 6-ти літровий алюмінієвий казан; 3 п`яти літрові алюмінієві каструлі; 8-ми літрову алюмінієву миску; 2 алюмінієвих ковша-сита, які переданні на зберігання потерпілому ОСОБА_13 залишити потерпілому.

Запобіжний захід обраний по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Керуючись ст.ст. 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.3, ст.186 ч.3 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний по відношенню до засудженого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14.12.2017 року.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 заподіяну моральну шкоду у сумі 15 000грн., та витрати за надання юридичних послуг у сумі 4 000грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази: жіночий велосипед «Україна» зеленого кольору; полімерну бочку синього кольору об`ємом 150 літрів наповнену червоним вином, домашнього виробництва; 2-ві 3-х літрові скляні банки зі смальцем; 3 п`яти літрові пляшки з соняшниковою олією; побутовий центробіжний насос БЦ; 6-ти літровий алюмінієвий казан; 3 п`яти літрові алюмінієві каструлі; 8-ми літрову алюмінієву миску; 2 алюмінієвих ковша-сита, які переданні на зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1