Номер провадження: 11-сс/785/1097/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення відділу забезпечення досудового слідства Служби Безпеки України апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08 червня 2018 року про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000024 від 16 травня 2017 року, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 08 червня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 06 серпня 2018 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження та ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_7 зазначає, що копію повного оскаржуваної ухвали слідчого судді вона отримала 13 червня 2018 року, а підозрюваному ОСОБА_8 ухвала взагалі не вручалась.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України;

- під час розгляду клопотання слідчого, слідчим суддею не розглянуто можливість застосування до ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу, не враховано особу підозрюваного, його матеріальний стан та соціальні зв`язки;

- прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

- слідчий суддя застосував запобіжний захід у виді тримання під вартою до раніше не судимої особи, чим порушив вимоги частин 2, 4 ст.183 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

В матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про те коли саме ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 отримали копію повного тексту оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Як зазначає захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, копію повного тексту ухвали вона отримала 13 червня 2018 року. При цьому її підзахисний взагалі не отримував повного тексту ухвали. Вказані доводи не спростовуються жодними доказами, які містяться в матеріалах справи, а тому в апеляційного суду відсутні підстави вважати їх недостовірними.

15 червня 2018 року, тобто у передбачений п.3 ч.2 ст.395 КПК України 5-ти денний строк, захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку.

З цих підстав апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08 червня 2018 року пропущений не був.

Розглядаючи апеляційну скаргу по суті суд апеляційної інстанції дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зі змісту ст.199 КПК України вбачається, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявні обставини, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частиною 4 ст.199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання

під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , слідчий суддя в цілому дотримався вимог ст.199 КПК України, взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, врахував їх при постановленні оскарженої ухвали та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення.

Органом досудового розслідування, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, вчинили дії, направлені на переробку та виготовлення зброї шляхом протиправної заміни деталей та механізмів, що дає згоду використовувати вироби, як бойову зброю з відповідним боєприпасам встановленого зразка, а також збут вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухонебезпечних речовин.

13 квітня 2018 року відносно ОСОБА_8 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст. 263,ч.2 ст.263-1 КК України, яка 19.04.2018 року вручена останньому.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаних злочинів, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які були долучені до матеріалів клопотання та досліджені в судовому засіданні, а саме:

- висновком експерта № 283-284/6 від 31.12.2017 року відповідно до якого надана на дослідження речовина в брусках, зовні схожа на тротил, вагою 1 кг є стандартними тротиловими шашками 400 (дві шт.) та 200 гр. (одна шт.), які містить в собі бризантну вибухову речовину нормальної потужності литий тротил (ТНТ (тринітротолуол)). Тротил вагою 1 (один) кг придатний для проведення вибуху при поєднанні з засобами ініціювання, наприклад ЕДП, ЕДПр, ЗТП-50, ЗТП-150,ЗТП-300;

- висновком експерта № 270-271/6 від 04.12.2017, відповідно до якого предмети, зовні схожі на «Пістолет Макарова» серійні номерні знаки: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 є мало габаритними макетами самозарядних пістолетів системи «Макарова», які внаслідок внесення змін в їх конструкцію (встановлення ствола з нарізами) набули властивостей коротко ствольної нарізної самозарядної вогнепальної зброї. Надані на дослідження пістолети належать до вогнепальної зброї калібру 9 мм та призначені для стрільби набоями калібру 9х18 мм, виготовлені промисловим способом з подальшим внесенням конструктивних змін;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , який діяв на підставі постанови прокурора «про контроль за вчиненням злочину» (у формі контрольованої оперативної закупки) та якому вручались грошові кошти для проведення вищевказаної негласної слідчої (розшукової) дії;

- протоколом добровільної видачі та огляду речових доказів або документів від 15.11.2017, згідно якого ОСОБА_12 добровільно видав два пістолети «Пістолет Макарова» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які він придбав у співучасника організованої злочинної групи ОСОБА_11 ;

- протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 16.11.2017 року;

- протоколом огляду від 16.11.2017 року, згідно якого ОСОБА_12 добровільно надав планшет марки SamsungGalaxy, в ході огляду якого було оглянуто Інтернет-меседжер «Телеграм», зокрема переписку з абонентом « ОСОБА_13 » ( НОМЕР_3 ), в переписці крім текстового діалогу було виявлено фотознімки різноманітної вогнепальної зброї, рекомендованої ОСОБА_12 для придбання;

- протоколом обшуку від 19.04.2018 в приміщеннях орендованих ОСОБА_10 , розташованих на території ТОВ «КЗ «АНАЛІТПРИЛАД», за адресою: м.Київ, вул.Полковника Шутова, 16;

- протоколами проведення негласних слідчих розшукових дій відносно підозрюваних;

- іншими доказами та матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів. При цьому, доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено та в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і орган досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави. До того ж, такі підстави мають бути чітко вказані.

Апеляційний суд вважає, що слідчий в клопотанні та наданих матеріалах, а також прокурор в судовому засіданні апеляційного суду довели, що ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які обґрунтовують необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 не зменшились і продовжують існувати.

Диспозиція ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України передбачає кримінальну відповідальність за носіння, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, а ч.2 ст.263-1 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виготовлення, переробку, чи ремонт вогнепальної зброї або фальсифікація, незаконне видалення чи зміна її маркування, або незаконне виготовлення бойових припасів, вибухових речовин чи вибухових пристроїв, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

При цьому, долучені до клопотання матеріали беззаперечно вказують на причетність підозрюваного ОСОБА_8 до дій, які містяться в диспозиції зазначених вище статей кримінального закону, вчинених за попередньою змовою з іншими особами.

Враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що з метою ухилитись від кримінальної відповідальності ризик того, що ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду реально існує, є цілком обґрунтованим і на теперішній час не зменшився.

Апеляційний суд враховує особу ОСОБА_8 , який ніде не працює, постійного джерела прибутку не має, на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності ГУНП в Київській області, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України, тобто за вчинення аналогічного злочину.

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що знаходячись на свободі ОСОБА_8 може продовжувати свою злочинну діяльність та вчиняти інші злочини.

Крім того, апеляційний суд вважає, що не зменшився і продовжує існувати ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, в ході проведення досудового розслідування в якості свідків було допитано осіб, які в повному обсязі викривають підозрюваного у вчиненні ним інкримінованих злочинів. З метою встановлення істини у кримінальному провадженні слідству необхідно ще допитати значну кількість свідків, а тому, перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може впливати на них з метою зміни, або викривлення їх показів, що в свою чергу буде перешкоджати повному і об`єктивному досудовому розслідуванню.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та дозволить органу досудового розслідування контролювати його місце перебування.

При цьому обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом не встановлені.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 197, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 08 червня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГУНП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263-1 КК України продовжений строк тримання під вартою на 60 днів до 06 серпня 2018 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3