П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" жовтня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 377 КК України,
12.10.2017 в провадження суду надійшла дана кримінальна справа з суду апеляційної інстанції після скасування постанови місцевого суду від 23.05.2014, якою застосовано до підсудної примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, з переданням справи на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.
Відповідно до ст. 16-2 КПК України, автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень ст. ст. 54, 55 КПК України, було визначено головуючого суддю - ОСОБА_1 та передано дані матеріали 17.10.2017.
Суд, дослідивши отримані матеріали, вважає, що справа підлягає прийняттю до провадження та призначенню до розгляду у відкритому судовому засіданні з наступних підстав.
Згідно ст.ст. 15, 16-1 КПК України, правосуддя в кримінальних справах здійснюється тільки судом. Функція розгляду справи покладається на суд.
Відповідно до ст. 17 КПК України, кримінальні справи розглядаються в суді першої інстанції одноособово суддею.
У цій справі судом уже проведено 27.06.2012 її попередній розгляд за результатами якого призначенно судовий розгляд (а.с. 174 том І).
При цьому, судом першої інстанції ураховується те, що Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 29.08.2017 указав на те, що не було забезпечено виконання обов`язкової вказівки апеляційного суду щодо всебічної перевірки психічного стану ОСОБА_2 на час нового розгляду справи судом на виконання вимог ст.ст. 204, 310 КПК України (1960 року) і фактично без належного висновку судово-психіатричної експертизи, який би вказував на наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок якого вона б потребувала застосування примусових заходів медичного характеру, що є необхідним для прийняття рішення, необґрунтовано застосував до неї примусові заходи медичного характеру з порушенням приписів ст. 316 КПК України (1960 року), без прийняття постанови про розгляд справи, що надійшла до суду з обвинувальним висновком, в порядку глави 34 КПК України (1960 року), а відтак, суд першої інстанції і не забезпечив розгляд справи в порядку глав 25-28 КПК України (1960 року), (а.с. 259-266 том № V).
А, в ухвалі від 30.01.2013 суд апеляційної інстанції вказав на те, що питання про призначення додаткової чи повторної експертизи відповідно до вимог ст.ст. 310-312 КПК України може бути поставлено після з`ясування обставин, що мають значення для висновку експерта, в тому числі після допиту підсудного, а також після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли з`ясується, що усунути неповноту або не явність висновку шляхом допиту експерта неможливо (а.с. 137-141 том № ІІ).
Згідно даних обвинувального висновку ОСОБА_2 , з огляду на відомості відображені у акті стаціонарної комісійної комплексної судової психолого психіатричної експертизи № 178 від 15.05.2012, за своїм психічним станом не потребує застосування по відношенню до неї примусових заходів медичного характеру (а.с. 163 том № І).
Також, Апеляційний суд м. Києва в ухвалі від 29.08.2017 зазначив на те, що необхідно врахувати і, отримані вже після прийняття судом рішення 23 травня 2014 року, відповіді заступника директора з наукової роботи і судової психіатрії та експертизи від 08 жовтня 2014 року та ТМО "Психіатрія" у м. Києві від 10 вересня 2014 року, надані на виконання доручення Секретаріату Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та на запит прокуратури м. Києва відповідно, з яких слідує, що підсудна не виявляє ознак тяжкого психічного розладу, який потребує лікування в умовах стаціонару, а виявлений у неї психічний розлад не позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, адже ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 30 січня 2013 року було скасовано постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 18 вересня 2012 року, а справу повернуто на новий судовий розгляд, з огляду на допущені судом першої інстанції при розгляді даної справи істотні порушення кримінально-процесуального закону, в т.ч. і порушення права підсудної на захист, зокрема - при призначенні додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи, внаслідок чого даний висновок додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи №793 від 21 серпня 2012 року був визнаний судом апеляційної інстанції недопустимим доказом.
З урахуванням наведеного, суд уважає, що ця справа, як така, що надійшла до суду з обвинувальним висновком має розглядатися, в порядку Глав 24-28 Розділ 3 КПК України.
У цей період, об`єктивні обставини у справі, які б указували про доцільність її розгляду в порядку глави 34 КПК України відсутні, з вищевказаних передумов.
Керуючись ст.ст. 15, 16-1, 16-2 КПК України, суддя
п о с т а н о в и в :
Прийняти кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 377 КК України до провадження та призначити її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 03 листопада 2017 року о 15 годині 00 хвилин.
Судовий розгляд справи здійснювати в загальному порядку, регламентованому Кримінально-процесуальним Кодексом України, зі стадії підготовчої частини до судового розгляду (Глави 24-28 Розділ 3 КПК України).
У судове засідання викликати учасників процесу (сторін у справі).
Постанова набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню на всій території України.
С у д д я: ОСОБА_1