Ухвала
Іменем України

05 жовтня 2018 р.

м. Київ
Провадження № 51-8406 ск 18
Верховний суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Прокурор звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою про перегляд постановленого щодо ОСОБА_4 зазначеного судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2018 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК України, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги.
У межах цього строку прокурор повторно звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК України у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Відповідно до приписів ст. 433 КПК України цей суд перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Згідно з ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України). Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано, та які в силу ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог.
Проте, усупереч цим положенням процесуального закону, прокурор у повторній скарзі не наводить в аспекті статей 412, 413 КПК України обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду та необхідності її скасування і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 вказаного Кодексу.
При цьому прокурор повторно посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, недостовірність доказів, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Оскільки суд касаційної інстанції згідно ст. 433 КПКУкраїни переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, відсутність у поданій скарзі правового обґрунтування заявлених вимог перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, у наданий строк прокурор недоліки касаційної скарги не усунув, а тому відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України її слід повернути.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Повернути прокурору його касаційну скаргу на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 22 травня 2018 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3