Справа № 713/723/18
Провадження №1-м/713/1/18
УХВАЛА
іменем України

17.05.2018 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вижниця клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, -

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2018 року Міністерство юстиції України звернулось з клопотанням про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно засудженого вироком Центрального районного суду м.Тольятті Самарської області від 22.12.2016 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до восьми років позбавлення волі (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі).

Посилаються на те, що 06 квітня 2018 року наказом Міністерства юстиції України №1076/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 26.12.2017 року за №06-162234/17. ОСОБА_4 засуджено вироком Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі). ОСОБА_4 знаходиться в ФКУ «Виправна колонія №26 УФСВП Росії по Самарській області»; кінець відбуття строку покарання 07.08.2024 року. Останнє відоме місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .

Просять визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Центрального районного суду м.Тольятті Самарської області від 22.12.2016 року. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Центрального районного суду м.Тольятті Самарської області від 22.12.2016 року. Визначити початок строку відбування покарання.

В судовому засідання прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання представник Міністерства юстиції України не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Одночасно з клопотанням просять розглядати клопотання без участі представника Міністерства юстиції України.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 25 травня 1970 року, які ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.

Згідно із ст. 9 Конституції України та ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.

Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.

Разом з цим, положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Положеннями ч.1 ст.610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Селятин, Путильського району Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , засудженого вироком Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, для відбуття покарання в Україні погоджено з Міністерством юстиції Російської Федерації.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та додатків до нього, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту на ім`я ОСОБА_4 , Серія НОМЕР_1 , виданого 23.02.2016 року Вижницьким РС УДМС в Чернівецькій області.

З довідки Вижницької міської ради №02-37 від 20.02.2018 року вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_4 в Україні є АДРЕСА_1 .

Відповідно до письмової заяви, ОСОБА_4 має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.

Відповідно до довідки з місця відбування покарання - засуджений ОСОБА_4 відбув строк кримінального покарання 1 рік 2 місяці 3 дні. Не відбута частина покарання складає 6 років 09 місяців 26 днів. Зазначене покарання ОСОБА_4 відбуває в ФКУ «Виправна колонія №26 УФСВП Росії по Самарській області». Початок строку відбування покарання 08.08.2016 року, кінець строку відбуття покарання 07.08.2024 року.

Діяння ОСОБА_4 за вироком Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року кваліфікуються за ч.3 ст.30, п. «г» ч.4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації - (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі), та покарання за вироком йому призначено 8 років позбавлення волі. При розгляді апеляційної скарги судовою колегією по кримінальних справах Самарського обласного суду від 07.03.2017 року вирок Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, залишено без змін.

Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України, як закінчений замах на незаконний збут наркотичних засобів за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі. Санкція частини ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 610 КПК України при визначенні строку покарання у вигляді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.

Аналіз наведених вимог закону дозволяє суду зробити висновок про необхідність призначення ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 307 КК України, покарання у вигляді позбавленні волі із дотриманням тривалості покарання призначеного вироком Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, а саме у вигляді восьми років позбавлення волі.

Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Проте, статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

За таких підстав, враховуючи положення ст.11 Конвенції, при приведенні вироку Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, у відповідність до законодавства України до ОСОБА_4 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, ст.ст. 606-610 КПК України, Суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російського Федерації від 22.12.2016 року у відповідність із законодавством України відносно засудженого ОСОБА_4 , задовольнити.

Вирок Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, яким громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Селятин, Путильського району Чернівецької області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , засуджено за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 КК Російської Федерації до покарання у вигляді восьми років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність із законодавством України.

Визначити положення Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним, а саме: ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст.228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідає ч.2 ст.15 - ч.2 ст. 307 Кримінального кодексу України.

Визначити засудженому ОСОБА_4 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Центрального районного суду міста Тольятті Самарської області від 22 грудня 2016 року, у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 березня 2017 року. В строк відбування покарання зарахувати час перебування під вартою з 08 серпня 2016 по 07 березня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Суддя: ОСОБА_1