АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/817/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №639/6347/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: застосування амністії
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 листопада 2017 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2016 році» відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що згідно ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а відповідно до п. «в» даної статті амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/ або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 має дві не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, до яких відповідно до ст.12 КК України віднесено злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого Закону України «Про амністію у 2016 році».
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 висловив свою незгоду з ухвалою районного суду, вважає, що до нього може бути застосований акт амністії. Зазначив, що відбув половину строку покарання, має неповнолітню дитину, судимість від 07.07.2003 року є погашеною, штраф за вироком від 07.07.2006 року сплачений, до закінчення іспитового строку тяжких злочинів не вчиняв.
Заслухавши доповідь головуючого судді; з`ясувавши думку прокурора, яка заперечувала проти апеляції; засудженого, який підтримав скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Дослідженням матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 засуджений:
1) 04.10.2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
2) 01.04.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
3) 22.06.2015 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;
4) 05.08.2015 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
В даний час відбуває покарання в Холодногірській виправній колонії відповідно до вироку Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.08.2015 року.
Перевіряючи обґрунтованість відмови районного суду в застосуванні амністії до засудженого через наявність у останнього 2 непогашених судимостей за вчинення тяжких умисних злочинів, слід зазначити наступне.
ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочини, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за який був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.04.2015 р., а також за ч. 3 ст. 185 КК України, за скоєння якого засуджений вироком того ж суду від 22.06.2015 року із застосуванням ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України засудженому призначено остаточне покарання.
Таким чином стосовно ОСОБА_7 було постановлено два вироки за скоєння тяжких злочинів, проте, він не може вважатися особою, яка має дві судимості за тяжкі злочини, бо остаточне покарання за вироком суду від 22.06.2015 року було призначено із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, в тому числі й тяжких (ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України).
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.
Враховуючи наведені положення закону України про кримінальну відповідальність та те, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 22.06.2015 року ОСОБА_7 було призначено покарання за сукупністю злочинів, в тому числі тяжких за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185 КК України, ця особа є такою, що має одну судимість за вчинення тяжких злочинів.
Зазначені обставини не були враховані судом першої інстанції при розгляді провадження у зв`язку з чим зроблений неправильний висновок про наявність у Шарапіна двох судимостей за скоєння тяжких злочинів, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вирішуючи питання про необхідність застосування до засудженого акту амністії, колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.
Вказаний закон про амністію набув чинності 07 вересня 2017 року та станом на цей час засуджений ОСОБА_7 відбув більше половини строку покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.08.2015 року.
Згідно повідомлення начальника Служби у справах дітей по Московському району м. Харкова № 06-24/3529-17 від 17.10.2017 року, ОСОБА_7 , 1988 р.н. має малолітню дитину ОСОБА_8 , 2012 р.н., відносно якого батьківських прав не позбавлений.
Відповідно до п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», з урахуванням положень ст.4 даного закону, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, засуджені за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання та, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Враховуючи зазначені положення Закону та конкретні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що до засудженого ОСОБА_7 необхідно застосувати ст. 4 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання.
Таким чином, апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, ухвала районного суду скасуванню, а до засудженого має бути застосовано акт амністії.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 27 листопада 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування амністії скасувати.
Клопотання засудженого ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 положення ст.4 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05 серпня 2015 року.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя

Судді -