Справа № 303/3809/18
Провадження № 1-кп/303/480/18
Номер рядка стат. звіту - 37
В И Р О К
26 липня 2018 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Мукачево кримінальне провадження, внесене 15 січня 2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.296 Кримінального кодексу України, -

з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

14 січня 2018 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи на пішохідній доріжці набережної річки Латориця в м.Мукачево, по вул. І. Парканія, поблизу кафе «Фрегат», ОСОБА_3 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, безпричинно почали чіплятися до неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висловлюючись у їх бік нецензурними словами та в подальшому спровокували конфлікт. У ході згаданого конфлікту ОСОБА_3 , діючи умисно наніс потерпілому ОСОБА_10 удар лівою рукою, зжатою в кулак, у праву частину обличчя від якого ОСОБА_10 впав на землю, а в подальшому ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний умисел наніс удар правою рукою, зжатою у кулак, у ліву частину обличчя ОСОБА_8 , який після отриманого удару почав тікати, на що ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_7 діючи із особливою зухвалістю наздогнали ОСОБА_8 та повалили його на землю, при цьому спричинивши йому ще по два удари ногами в корпус тіла, після чого ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та наніс йому удар рукою, зжатою в кулак, у праву частину обличчя від якого останній впав на землю. ОСОБА_6 наніс удар ногою в ліву частину щелепи лежачому на землі потерпілому ОСОБА_9 . Не зупиняючись на цьому, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 прагнучи показати свою неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, грубо порушуючи громадський порядок, демонструючи присутнім грубу силу, почали погрожувати застосуванням фізичної сили іншим присутнім, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , однак будучи помічені сторонніми особами відреагували на крики про припинення протиправних дій та, з метою уникнення відповідальності за свої дії, покинули місце вчинення кримінального правопорушення. У результаті хуліганських дій, які відбувалися в громадському місці - в пішохідній частині набережної річки Латориця міста Мукачево, у денний час, на очах у сторонніх осіб, упродовж тривалого часу був порушений нормальний спокій та відпочинок мешканців вулиці І. Парканія та відвідувачів парку. Дані хуліганські дії ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були поєднані із застосуванням фізичного насильства щодо неповнолітніх потерпілих, зокрема ОСОБА_3 із особливою зухвалістю наніс потерпілому ОСОБА_10 один удар лівою рукою, зжатою у кулак у праву частину обличчя, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: тотального синця на червоній каймі верхньої губи з права, крововиливу в його проекції на слизовій оболонці та забійної рани на фоні крововиливу в проекції 1-2 зубів з права, які згідно висновку експерта Мукачівського районного бюро СМЕ № 52/2018 від 06 лютого 2018 року відносяться до групи легких тілесних ушкоджень. Крім того, ОСОБА_3 наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар правою рукою зжатою у кулак в область обличчя зліва, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді: тотального синця у лівій орбітальній області з набряком м`яких тканин, які згідно висновку експерта Мукачівського районного бюро СМЕ №54/2018 від 06.02.2018 р. відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.
Суд вважає, що діяння обвинуваченого ОСОБА_3 містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, оскільки він вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю при викладених вище обставинах, у вчиненому щиро розкаявся та погодився з позицією прокурора щодо міри покарання.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_13 , ствердили, що претензій до обвинуваченого не мають, просили призначити обвинуваченому не сувору міру покарання.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , та його законний представник ОСОБА_14 ствердили, що претензій до обвинуваченого не мають, просили призначити обвинуваченому не сувору міру покарання.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_15 , ствердили, що претензій до обвинуваченого не мають, просили призначити обвинуваченому міру покарання на розсуд суду.
Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що обвинувачений не піддавав сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. Враховуючи наведене, за згодою учасників судового розгляду, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив визначити наступний обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, а саме: допитати обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідити докази, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснено правові наслідки такого розгляду, а також те, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно положень ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За змістом ч. 1 ст. 337 та ч. 3 ст. 374 КПК України, суд при вмотивуванні своїх висновків не може вживати формулювання, які б указували на винуватість осіб прізвище, ім`я та по- батькові, яким не висунуто обвинувачення в конкретному кримінальному провадженні, щодо яких рішення по суті пред`явленого обвинувачення не приймає.
Проте, у обвинувальному акті зазначено формулювання обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинив хуліганство. Такий висновок у обвинувальному акту щодо ОСОБА_3 про його співучасть у вчиненні кримінального правопорушення в групі осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є констатацією винуватості останніх у цьому кримінальному правопорушенні, що є порушенням вищевказаних норм і є неприпустимим.
Враховуючи викладене та з урахуванням правової позиції Верховного суду України, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 03.03.2016, у справі №5-347кс15, положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини та загальних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зазначення цих обставин у вироці, порушуватиме вимоги ч.3 ст.374 КПК України, відповідно до якої мотивувальна частина вироку має містити формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчинені якого обвинувачується особа та не повинна порушувати права, свободи інших осіб.
Вимоги ст. ст.. 2, 7 КПК України, передбачають завдання кримінального провадження та загальні засади кримінального провадження, зокрема забезпечення до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
При цьому суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до положень кримінального процесуального закону підлягає обов`язковому застосуванню та виходить з того, що презумпція невинуватості порушується, якщо судове рішення щодо особи, яка обвинувачується у вчинені кримінального злочину, відображає думку про його винність до того, як його вина була доведена відповідно до закону. Досить навіть за відсутності офіційних висновків того, що є деяке припущення, що суд розглядає обвинуваченого в якості винного (справа Мінеллі проти Швейцарії від 25.03.1983).
Таким чином, міжнародні стандарти в галузі судочинства послідовно стверджують про неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд. Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
При цьому, суд також враховує позицію колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 06.03.2018 у справі № 173/123/17 щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Враховуючи вищевказане, суд вважає, що з формулювання обвинувачення слід виключити обвинувачення ОСОБА_3 у тому, що він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинив інкримінований злочин, а тому слід вважати вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, групою осіб, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження.
При визначенні виду та строку покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, відповідно до якої ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення є середнім, рівень небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб) є середнім.
Обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий; по місцю проживання характеризується позитивно; на обліку у психіатра, нарколога та фтизіатра Мукачівської ЦРЛ не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлено.
Враховуючи загальні засади призначення покарання у відповідності до ст.65 КК України, суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді обмеження волі у межах, установлених санкцією ч.2 ст.296 КК України, та приймає рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано 29 травня 2018 року у вигляді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строком до 25 липня 2018 року включно. Станом на 26 липня 2018 року ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припинила свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу не встановлено.
Керуючись ст.ст. 94, 100, 349, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначити йому іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік.
На підставі ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1