Справа № 346/379/18
Провадження № 11-кп/779/188/2018
Категорія ст.122 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

поетрпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у кримінальному провадженні №0001269 апеляційну скаргу прокурора на вирок Коломийського міськрайонного суду від 2.04.2018 року щодо ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше несудимого

засуджено за ст. 122 ч.1 КК України (далі ККУ) на 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі; за ст. 128 ККУ на 1 (один) рік обмеження волі. На підставі ст.70 ч.1 ККУ шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим йому призначено остаточне покарання - 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 ККУ звільнено ОСОБА_8 від покарання з випробуванням з іспитовим строком - 1 (один) рік з накладенням обов`язків.

Злочини скоєно за таких обставин.

5.11.2017року близько 23 год. обвинувачений ОСОБА_8 біля магазину «Чайна» в с. Голосків Коломийського району на грунті неприязних відносин вчинив словесний конфлікт із потерпілим ОСОБА_10 , в ході якого наніс один удар кулаком правої руки в область щелепи останнього, спричинивши тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості у виді її перелому нижньої щелепи. Від цього удару потерпілий ОСОБА_10 впав на землю, вдарившись головою до бетонного покриття, в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепу.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним внаслідок м`якості покарання та необґрунтованого застосування ст. 75 ККУ і безпідставного посилання на доведеність вини обвинуваченого зібраними доказами при проведенні процесу відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 122 ч.1 ККУ на 2 (два) роки позбавлення волі; за ст. 128 ККУ на 2 (два) роки обмеження волі.На підставі ст.70 ч.1 ККУ призначити остаточне покарання ОСОБА_8 - на 2 роки позбавлення волі. Виключити з вироку посилання на те, що «вина ОСОБА_8 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, котрі ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими». В решті вирок залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_8 в запереченні на апеляційну скаргу прокурора вказує на те, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, а призначене йому покарання відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та його особі. Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити;

- потерпілий ОСОБА_10 визнав апеляційну скаргу прокурора безпідставною, вони з обвинуваченим порозумілися, зараз в добрих стосунках, претензій він не має, просить вирок залишити без змін;

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник заперечили апеляційну скаргу прокурора та просять її відхилити. Наголосили на тому, що покарання визначено так, як просив прокурор в суді першої інстанції.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скаргзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Доводи прокурора про м`якість покарання та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєних злочинів та безпідставне застосування ст. 75 ККУ колегія суддів визнає необґрунтованими.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд в повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 ККУ.

При цьому суд належно врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, помякшуючі обставини та дані про особу винного.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом обгрунтовано визнано, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та судовому розгляду, добровільне відшкодування потерпілому завданої злочином шкоди, що потерпілий жодних претензій до обвинуваченого немає та просить суворо не карати.

Крім того він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в наркологічному кабінеті Коломийської ЦРЛ не числиться, є особою молодого віку.

Колегія суддів вважає, що вказані пом`якшуючі обставини, відсутність обяжуючих обставин, позитивні дані про винного та позиція потерпілого давали суду обгрцнтовані підстави прийти до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання.

Доводи прокурора про м`якість покарання та безпідставне застосування ст. 75 ККУ спростовуються позицією прокурора в суді першої інстанції, який саме так орієнтував суд з покаранням ОСОБА_8 .

Апеляційна позиція прокурора суперечить змісту досудової доповіді Коломийсього міськрайонного відділу з питань пробації (а.с. 23-25), який дійшов висновку, що з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Апеляційні доводи прокурора не узгоджуються з правовим принципом, що покарання відповідно до ст.ст. 50, 65 ККУ має на меті не тільки кару, а й виправлення осіб, які вчинили злочин, а також запобігання вчинення нових злочинів.

Беручи до уваги вищенаведені дані та обставини, які враховувалися при призначенні покарання, суд правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, таке умовне звільнення від покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

За наведених в апеляційній скарзі мотивів та доводів колегія суддів вважає, що немає обґрунтованих підстав для призначення ОСОБА_8 більш тяжкого та реального покарання.

Доводи прокурора на те, що з вироку слід виключити посилання суду виразу «вина у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, котрі ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими», оскільки суд не досліджував докази відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України, колегія суддів відхиляє, оскільки не вважає це істотним процесуальним порушенням.

Вказане посилання суду є узагальнюючим, не конкретним, без розкриття суті і змісту будь-якого доказу і тому не має значного правового значення чи істотних юридичних наслідків, які б були підставою для зміни вироку.

За таких обставин колегія суддів залишає апеляційну скаргу прокурора без задоволення, вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, вирок Коломийського міськрайонного суду від 2.04.2018 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя ОСОБА_3