Справа № 461/2698/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/302/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 16 червня 2018 року включно, без визначення розміру застави.
ОСОБА_6 органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000207 12 квітня 2018 року).

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 покликається на те, що застосований відносно ОСОБА_6 запобіжний захід є незаконним, занадто суворим та таким, що порушує його права та інтереси.
Вважає, що позиція сторони обвинувачення про те, що пред`явлена обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, за яке КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, а також підставою для продовження строків тримання під вартою.
Звертає увагу на неналежне обґрунтування стороною обвинувачення можливості настання ризиків, передбачених ч.2 ст. 177 КПК України, оскільки у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє фактичне та доказове обґрунтування можливості настання згаданих вище ризиків, що є прямими порушеннями процесуального законодавства.
Зазначає, що абстрактним є твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 може ухилитись від слідства чи суду; не виконувати інші процесуальні обов`язки, що, на її думку, свідчить про шаблонний характер обґрунтування неможливості застосування інших більш м`яких заходів забезпечення.
Наголошує, що із точки зору процесуального закону не існує жодних перешкод у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а для досягнення максимального позитивного ефекту від такого, слід покласти процесуальні обов`язки, передбачені ч.4 ст. 176 КПК України.
Акцентує, що підозрюваний ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, дружину та неповнолітню дитину, які знаходяться на його утриманні, а тому вважає доцільним призначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою без визначення розміру застави та обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 та пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали судової справи та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст. 176, ч.1 ст. 183 КПК України, найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язані оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого, його майновий стан, наявність у нього судимостей та інше.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що розглянувши клопотання, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що надані слідчим та прокурором докази з врахуванням особи підозрюваного, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України, санкція якої визначає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а тому є всі підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а відтак, застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти зазначеним вище ризикам.

Отже, на думку колегії суддів, доводи захисника підозрюваного ОСОБА_6 про можливість застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є непереконливими.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.4 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя підставно не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 19 квітня 2018 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4