Справа №630/275/18 Провадження №1-кп/630/29/18
В И Р О К

Іменем України

12 вересня 2018 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000068 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, але має дитину (зі слів) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась поза шлюбом та проживає окремо, не працюючого, ідентифікаційний № НОМЕР_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 27 січня 2018 року завітав в гості до свого знайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , де окрім потерпілого знаходився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_4 сумісно із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 почав вживати алкогольні напої. Вживання спиртних напоїв вказаними особами продовжувалося до 29 січня 2018 року.

29 січня 2018 року близько 15:00-16:00, більш точний час не встановлено у ході досудового розслідування, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. В ході розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої потерпілий образив підозрюваного нецензурною лайкою. ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, сидячи навпроти потерпілого, діючи за раптово виниклим умислом, направленим на нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , встав та наніс 2 удари правою рукою в область обличчя потерпілого, від чого останній впав на підлогу з дивану, на якому сидів. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , знаходячись біля ОСОБА_8 , який у цей момент лежав на підлозі, наніс йому 2-3 удари в область голови та тулуба ногами; і 2 удари рукою в область обличчя. В момент падіння ОСОБА_8 прокинувся свідок ОСОБА_9 , який спав на дивані, на якому сидів ОСОБА_8 . Побачивши, що ОСОБА_4 наносить удари його товаришу, ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_4 з вимогою зупинитися, на що ОСОБА_4 зреагував та припинив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_8 , і ліг спати, таким чином виконавши всі свої злочинні дії, направленні на нанесення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

В той же день, приблизно через 30 хвилин після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 - ОСОБА_9 занервував, що ОСОБА_8 не підводиться з підлоги, нахилившись до нього, попробував руку потерпілого та відчув, що рука ОСОБА_8 стає холодною. ОСОБА_9 звернувся до ОСОБА_13 та повідомив, що ОСОБА_8 помер. ОСОБА_4 також попробував руку ОСОБА_8 переконавшись, що той помер, сказав із агресивною інтонацією ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб вони збиралися та йшли разом до нього додому за адресою: АДРЕСА_3 , на що останні погодилися. По дорозі до свого місця мешкання ОСОБА_4 казав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , щоб вони мовчали, мотивуючи це тим, що якщо усі будуть мовчати, то ніхто нічого не дізнається.

Того ж дня, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , побоюючись, що ОСОБА_4 може вбити або покалічити його, вирішив повідомити поліцію про скоєне кримінальне правопорушення. Дочекавшись, поки ОСОБА_4 засне, ОСОБА_9 прийшов до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області,та повідомив співробітникам поліції про скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження голови, які виразилися у крововиливі в м`яких покровах голови зі сторони внутрішньої поверхні, у правій лобній, скроневій та тім`яній ділянках, у правій виличній ділянці з розповсюдженням на праву щічну ділянку, у ділянці носа; закритий осколковий перелом кісток носу з крововиливами у прилеглі м`які тканини; синців на обличчі; крововиливи у білочну та сполучнотканинну оболонки лівого ока; забиті рани на тлі синців на слизовій оболонці нижньої губи зі сторони рогової порожнини; синець на слизовій оболонці нижньої губи, зі сторони ротової порожнини. Травма голови має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 помер за місцем мешкання. Причиною смерті ОСОБА_8 стала вищевказана травма голови з переломом кісток носу, яка у своєму перебігу супроводжувалася кровотечею з потраплянням крові у дихальні шляхи та обумовила аспірацію крові.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину визнав частково і лише в тому, що 29 січня 2018 року він перебував в будинку потерпілого ОСОБА_8 , з яким у нього виник конфлікт. Під час такого конфлікту він був тверезий і лише один раз рукою вдарив ОСОБА_8 в обличчя. Після завершення конфлікту він, ОСОБА_4 , пішов з будинку ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . З іншими обставинами обвинувачення ОСОБА_4 не погодився та заперечив завдання потерпілому чисельних ударів, які б могли призвести до його загибелі. ОСОБА_4 пояснив, що вперше прийшов до будинку ОСОБА_8 ввечері 27 січня 2018 року та запитав дозволу залишитися на кілька днів. ОСОБА_8 відповів згодою. В його будинку на той час проживали ще й ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Він, ОСОБА_4 , сходив до магазину за пляшкою горілки, яку всі разом і випили. Вночі ОСОБА_8 уві сні хропів, бо в ньому був зламаний ніс. Наступного ранку, 28 січня 2018 року, він, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 пішли з будинку ОСОБА_8 , а коли повернулися, то він побачив у ОСОБА_8 синці на обличчі. На допомогу ОСОБА_8 прийшла його сестра та принесла бинти та ліки. Зі слів ОСОБА_10 він дізнався, що ОСОБА_8 бився головою о стіну. Поки ОСОБА_10 надавала ОСОБА_8 медичну допомогу та готувала їжу, він, ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_9 сходили зі купили 1 літр горілки. Наступного дня, 29 січня 2018 року, о 10-00 год. він, ОСОБА_4 , пішов з будинку ОСОБА_8 до себе додому, аби помитися та поголитися. Потім він пішов по місту у власних справах і знову повернувся до будинку ОСОБА_8 приблизно о 17-00 год. В одній з кімнат він, застосовуючи запальничку для освітлення приміщення, побачив ОСОБА_8 , який сидів за столом, а поруч з ним на дивані лежав ОСОБА_9 , на іншому дивані спала ОСОБА_10 . Він почав з ОСОБА_8 розмову, але той у відповідь лише висловився нецензурною лайкою, вимагав аби усі пішли з його будинку, та навіть кинув у його бік якийсь предмет. Далі, ОСОБА_8 почав вставати на нього, а він, ОСОБА_4 , дав ОСОБА_8 ляпас рукою лише один раз, навіть не впевнений, чи попав по обличчю. Від цього удару ОСОБА_8 впав на підлогу поруч з диваном, але все ж продовжив лаятися нецензурною лайкою. Тому він, ОСОБА_4 , розбудив ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та запропонував полишити ОСОБА_8 самого і піти до його помешкання. По дорозі вони купили пляшку горілки. Прийшовши до його квартири, вони випили трохи горілки, після чого ОСОБА_9 пішов геть, а він з ОСОБА_10 полягали спати. Але вночі, десь о 2-30 чи о 03-00 год. 30 січня 2018 року, до його квартири приїхали працівники поліції та затримали його разом з ОСОБА_10 і доправили до відділення поліції. Досить тривалий час він провів у різних кабінетах в очікуванні невідомого. Потім двоє працівників поліції у цивільному одязі, різного зросту, поставили його навколішки перед письмовим столом і показали на телефоні фотозображення загиблого ОСОБА_8 . Вони почали стверджувати, що він винен у смерті ОСОБА_8 , та почали примушувати до зізнання у вбивстві. Він, ОСОБА_4 , залишаючись стояти на колінах з нахиленою головою, почав заперечувати свою причетність до вбивства, натомість один з працівників поліції побачив бити його ногами по обличчю. З лівого боку обличчя йому нанесли два удари, а з правого боку один удар ногою. Інший працівник поліції зробив зауваження тому працівнику, який наносив удари, аби той зупинився і не бив по обличчю, бо залишаться сліди. Після цього, той самий працівник поліції продовжив наносити йому удари по тулубу приблизно по чотири удари по правому і лівому боках під ребра, примушуючи зізнатися у вбивстві. Подібні дії супроводжувалися ще й психологічним впливом на нього, аби змусити визнати свою провину.

Надалі, протягом 30 січня 2018 року до нього прийшов слідчий та почав переконувати його в тому, що саме він винен у нанесенні чисельних ударів потерпілому ОСОБА_8 , від яких настала смерть. Після того, з`явився захисник, якому він не наважився розповісти про побиття і знущання, побоюючись розправи з боку працівників поліції.

Також ОСОБА_4 пояснив суду, що ввечері 30 січня 2018 року, після завершення допиту в присутності захисника, його доправили до Ізолятора тимчасового тримання № 1 в м. Харків, працівники якого зафіксували наявність у нього тілесних ушкоджень. Побоюючись розправи з боку працівників поліції, він вимушений був дати пояснення, що ушкодження на тілі утворилася внаслідок удару об дверну раму при падінні у власній квартирі.

Наступного дня, 31 січня 2018 року, як пояснив суду ОСОБА_4 , його знову доставили до Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області для проведення слідчого експерименту. В розмові зі слідчим та прокурором, які планувати проводити слідчу дію, він заявив, що не визнає себе винним і відмовляється від показань, наданих напередодні під час допиту в якості підозрюваного. Почувши це, слідчий і прокурор вийшли з кабінету, а замість них зашли оперативні працівники відділу та почали чинити на нього психологічний тиск, висловлюючи погрози застосування насильства та розповідаючи про неприємності, які можуть очікувати його після прибуття до слідчого ізолятору. Сприймаючи такі погрози як реальні, він змушений був погодитись на визнання себе винним під час слідчого експерименту. Після цього ті ж самі працівники поліції почали пояснювати, як треба себе поводити під час слідчого експерименту, як саме розповідати про кількість нанесених ударів та обстановку, в якій були нанесені удари потерпілому.

Не зважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вчиненому злочині підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 30 січня 2018 року вбачається, що слідчий Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 за участі судово-медичного експерта ОСОБА_15 та в присутності двох понятих провела огляд трупа ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлений в кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В протоколі зафіксоване положення трупа на підлозі лежить на спині обличчям до гори вздовж дивану червоного кольору, результати його зовнішнього огляду, та виявлені на голові трупа ушкодження, а саме: в області очей шкіра має синій колір, патологічна рухливість кісток носу, в ротовій порожнині нашарування речовини бурого кольору. Для більш детального огляду труп направлений у судово-медичний морг.

Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що в будинку АДРЕСА_2 був виявлений труп ОСОБА_8 з явними тілесними ушкодженнями на голові. Разом з такою процесуальною дією як огляд трупа, слідчим було проведеного огляд домоволодіння в цілому та кожного приміщення окремо та вилучено під час огляду два змиви речовини бурого кольору, скляну плашку «Первак» об`ємом 0,5 л, полімерний стакан, в`язану шапку чорного кольору, светр білого кольору, дві сім-карти, дев`ять недопалків з-під цигарок, ковдру червоного кольору. Дозвіл слідчому на вчинення таких дій був наданий слідчим суддею Харківського районного суду Харківської області ухвалою від 30 січня 2018 року, постановленою за результатами розгляду клопотання слідчого в справі № 635/581/18.

В ході судового розгляду були допитані свідки обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що вона у складі бригади швидкої медичної допомоги в якості фельдшера працювала у нічну зміну з 29 січня 2018 року по 30 січня 2018 року. До них надійшов виклик про надання медичної допомоги людині за адресою: АДРЕСА_2 . Зайшовши до будинку, вона освітлювала лікарям приміщення ліхтарем та в одній з кімнат знайшли тіло чоловіка. Провівши огляд тіла, лікарі констатували смерть чоловіка, яка за зовнішніми ознаками настала ще до їх приїзду.

Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що потерпілий ОСОБА_8 був її далеким родичем та проживав в разом з нею в одному будинку, але у відокремленій його частині, яка залишалась йому у спадок після смерті матері. Свідок підтвердила, що в літку 2017 року в будинку у ОСОБА_8 почав проживати ОСОБА_9 , а взимку 2017 року у нього оселилася ще й ОСОБА_10 , яка допомагала у приготуванні їжі та у побуті. Так, вранці 28 січня 2018 року вона, ОСОБА_17 проходила по вул. Вільна та побачила молоду людину, яка виходила з подвір`я, де проживав ОСОБА_8 . Вона запитала у цього хлопця як там себе почуває її брат, а той відповів, що ОСОБА_8 помирає. Вона принесла ОСОБА_8 їжу зі свого дому, а ще вату, перекис водню та розчин зеленки. Поки ОСОБА_10 обробляла ОСОБА_8 обличчя, яке було у синцях, в будинку з`явився молодий хлопець, в якому вона впізнала обвинуваченого, та який почав їсти борщ, який вона принесла для брата. Наступного дня, 29 січня 2018 року, вона, ОСОБА_17 , зустріла ОСОБА_8 на вулиці Вільній, обличчя у нього виглядало краще, він сказав, що у нього все добре та його ніхто не ображає.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила суду, що з 26 грудня 2017 року вона почала проживати в будинку ОСОБА_8 , в той час в будинку також проживав ОСОБА_9 . В другій половині січня 2018 року в будинку ОСОБА_8 з`явився ОСОБА_4 , який залишився жити ними. За 1 чи 2 дні до смерті ОСОБА_8 , між ним та ОСОБА_4 відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_8 по обличчю, що призвело до кровотечі з носа. Через деякий час до будинку завітала сестра ОСОБА_8 , яка проживала в іншій половині будинку, та яка, побачивши його побитим, принесла ліки для оброблення пошкоджень. Невдовзі ОСОБА_8 з ОСОБА_4 помирилися. Свідок ОСОБА_10 також пригадала, що в той день, коли ОСОБА_8 помер, вони вчотирьох, тобто ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 , вдень випили 1,5 літри горілки та ввечері полягали спати. Вона з ОСОБА_4 лежали разом на одному ліжку, а ОСОБА_9 з ОСОБА_8 лежали вдвох на дивані, який стояв навпроти. Вночі вона прокинулася від того, що ОСОБА_4 бив ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, по обличчю. Вона зупинила ОСОБА_4 , а той сказав їй, що ОСОБА_8 хропів вночі і це йому не сподобалось. Після цього ОСОБА_9 перевірив у ОСОБА_8 пульс і сказав, що той помер. Почувши це, ОСОБА_4 сказав їй та ОСОБА_9 , аби вони пішли з ним до його квартири. По дорозі вона запропонувала ОСОБА_9 звернутися в поліції та повідомити про те, що сталося. Вже перебуваючи в квартирі у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 дочекався поки той ляже відпочивати та пішов у поліцію.

Свідок ОСОБА_9 підтвердив суду, що наприкінці серпня 2017 року оселився в будинку у ОСОБА_8 та проживає в ньому й досі. Взимку разом з ними почала проживати ще й ОСОБА_10 . Вони майже кожного дня вживали спиртні напої. Наприкінці січня 2018 року до будинку ОСОБА_8 прийшов ОСОБА_4 та запитав дозволу пожити деякий час. Від тоді вони пили спиртні напої вже в чотирьох. Так, в один із днів він, ОСОБА_9 , пішов за горілкою, а коли повернувся, то побачив ОСОБА_8 з розбитим носом. На його запитання ОСОБА_8 пояснив, що він виганяв ОСОБА_4 з будинку, а той вдарив його у відповідь. В якості медичної допомоги сестра ОСОБА_8 принесла вату, перекис водню та розчин зеленки, якими ОСОБА_10 обробляла обличчя ОСОБА_8 . Про причину побиття ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_8 хропів. Але потім вони примирилися один з одним. Свідок ОСОБА_9 також пояснив суду, що вдень 29 січня 2018 року вони вчотирьох випили горілки та полягали спати. Він з ОСОБА_8 лежали вдвох на дивані, а ОСОБА_4 з ОСОБА_10 лежали разом на іншому ліжку, яке стояло навпроти. Але він, ОСОБА_9 прокинувся від звуку ударів та побачив, що ОСОБА_8 лежить на підлозі вздовж дивану, а ОСОБА_4 б`є його ногою по тулубу, а потім, присівши на коліно, ще завдав кілька ударів рукою по обличчю. Після цього ОСОБА_4 сів на ліжко, а ОСОБА_8 залишився лежати на підлозі. Через деякий час він, ОСОБА_9 , вирішив перевірити стан ОСОБА_8 , бо той не вставав з підлоги. Взявши за руку, він зрозумів, що ОСОБА_8 помер, бо у нього не було пульсу. Про це він повідомив ОСОБА_4 , який одразу сказав, аби усі йшли до нього додому. Коли виходили з будинку, ОСОБА_8 залишився лежати на підлозі саме в тому положенні, в якому лежав в момент побиття. По дорозі вони купили ще одну пляшку горілки, яку випили разом в квартирі у ОСОБА_4 . Коли той заснув, він, ОСОБА_9 , пішов у поліції та повідомив про смерть ОСОБА_8 .

Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_9 підтвердив суду, що у відділенні поліції він заявив про вбивство ОСОБА_8 та на пропозиції працівників поліції погодився показати місце, де це сталося. Разом з працівниками поліції вночі він приїхав на АДРЕСА_2 , де в будинку показав тіло ОСОБА_8 . Працівники поліції вкрили труп ковдрою, яка лежала на дивані. Потім вони запитали його, чи може він вказати на підозрюваного у цьому злочині. Він розповів, що це зробив ОСОБА_4 , та вказав, де його можна знайти. Після цього працівники поліції разом з ним приїхала на квартиру до ОСОБА_4 , де й заарештували його. В квартирі також перебувала ОСОБА_10 , тому її разом з ОСОБА_4 доправили до відділення поліції. Все це відбулось в нічний час. Він, ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_10 вийшли з відділення поліції ще до світанку 30 січня 2018 року, а ОСОБА_4 залишався.

Аналізуючи показання свідків, суд вважає їх достовірним та такими, що докладно відтворюють обставини того, що відбувалось в їх присутності протягом 28 і 29 січня 2018 року в будинку, де мешкав ОСОБА_8 .

Показання свідка ОСОБА_9 також підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту від 31 січня 2018 року. Під час цієї слідчої дії, зафіксованого на технічному носії інформації за допомогою відеоапаратури, ОСОБА_9 відтворив обставини та механізм нанесення ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 , який лежав на підлозі поряд з диваном, ударів ногою по тулубу і голові та рукою по обличчю та їх локалізацію.

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 339-ДМ/18 від 26 березня 2018 року та № 28/339-ДМ/18 від 19 квітня 2018 року причиною смерті ОСОБА_8 стала травма голови у вигляді крововиливів у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні у правій лобній, скроневій та тім`яній ділянках, у правій виличній ділянці з розповсюдженням на праву щічну ділянку, у ділянці носа; закритий осколковий перелом кісток носу з крововиливами у прилеглі м`які тканини; синців на обличчі; крововиливи у білочну та сполучнотканинну оболонки лівого ока; забиті рани на тлі синців на слизовій оболонці нижньої губи зі сторони рогової порожнини; синець на слизовій оболонці нижньої губи, зі сторони ротової порожнини, яка у своєму перебігу супроводжувалася кровотечею з потраплянням крові у дихальні шляхи та обумовила аспірацію крові.

Вищевказані ушкодження голови прижиттєвого характеру й утворилися у наслідок неодноразової (не менше п`яти) травматичної дії тупих твердих предметів (предмету), індивідуальні властивості яких (якого) у ушкодженнях не відобразились, за механізмом удару та удару ковзання. Враховуючи морфологічні ознаки встановлених ушкоджень голови, слід вважати, що вони могли бути отримані незадовго до настання смерті (у період часу, що складає не більше декількох десятків хвилин). Травма голови має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як така, що обумовила у своєму перебігу розвиток загрозливого для життя стану. Між виявленою у ОСОБА_8 травмою голови і настанням його смерті вбачається причинний зв`язок.

Крім того, судово-медичним експертом була оцінені показання свідка ОСОБА_9 , надані ним під час проведення слідчого експерименту. За висновком експерта не виключено, що вищевказані ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_8 , могли бути отримані при тому способі і механізмі, на які вказує свідок ОСОБА_9 в ході слідчої дії, проведеної 31 січня 2018 року.

За ініціативою суду під час дослідження висновків судово-медичних експертиз був проведений допит судово-медичного експерта ОСОБА_18 , яка підтвердила суду надані нею висновки та пояснила наступне. Травма голови, яку отримав ОСОБА_8 , була небезпечною у своєму перебігу розвитком кровотечі, викликаної ушкодженням кровоносних судин уламками кісток носу. Про це вказує наявність слідів крові на обличчі ОСОБА_8 . Удари потерпілому були завдані з достатньою силою і прямолінійно, що й призвели до переламу кісток носу і розриву губ. Кров внаслідок кровотечі потрапила у дихальні шляхи потерпілого, від чого той фактично захлинувся нею. Під час обстеження трупа ОСОБА_8 , виходячи зі стану м`яких тканин навколо носу, вона переконалася, що перелам носу був свіжим.

Судово-медичним експертом ОСОБА_18 також були надані роз`яснення схеми тілесних ушкоджень, доданих до висновку № 339-ДМ/18. Так, синці та перелами, які були виявлені на голові ОСОБА_8 , утворилися внаслідок ударів тупим предметом. Кількість таких ушкоджень дає змогу визначити, що потерпілому було завдано не менше п`яти ударів по голові: один по носу, один по губах; один у праву лобну частину; один у скроню, і ще один у виличну частину голови.

Обвинувачений ОСОБА_4 наполягав на тому, що працівники поліції його незаконно затримали вночі 30 січня 2018 року, а також застосовували до нього неправомірні методи досудового розслідування, внаслідок чого він був змушений обмовити себе під час проведення слідчого експерименту 31 січня 2018 року за його участі та визнати себе винним у смерті ОСОБА_8 .

Як зазначено в протоколі проведення слідчого експерименту від 31 січня 2018 року, зафіксованого на технічному носії інформації за допомогою відеоапаратури, ОСОБА_4 відтворив обставини та механізм нанесення потерпілому ОСОБА_8 , який лежав на підлозі поряд з диваном, ударів ногою по тулубу і голові та рукою по обличчю та їх локалізацію.

З метою перевірки повідомлених обвинуваченим обставин, судом були витребувані з Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області копії сторінок книги обліку відвідувачів та осіб, які доставлені чи затримані, в період з 30 січня 2018 року по 31 січня 2018 року, в якій наявні записи про доставляння ОСОБА_4 в приміщення відділення поліції 30 січня 2018 року в період до 10-00 год. Також від начальника Ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Харківській області було отримано повідомлення від 18 червня 2018 року про наявність у ОСОБА_4 в момент доставки його конвоєм 30 січня 2018 року о 22-10 год. тілесних ушкоджень: рани на гомілці лівої ноги, рани на кистях правої та лівої руки, рани на пальцях рух, синець на лівому біцепсі, садна на ребрах з правого боку, синці під лівим та правим оком, рани на правому висі, подряпини на куприку.

За результатами дослідження вказаних документів, ухвалою від 05 липня 2018 року було надано відповідне доручення Слідчому управлінню прокуратури Харківської області. 12 липня 2018 року Другим слідчим відділом Слідчого управління прокуратури Харківської області до ЄРДР були внесені відомості, викладені в ухвалі суду, та розпочато кримінальне провадження № 0000799 за попередньою правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 365 КК України.

Згідно з постановою слідчого в ОВС другого слідчого відділу Слідчого управління прокуратури Харківської області ОСОБА_19 від 10 серпня 2018 року кримінальне провадження № 0000799 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності в діях оперуповноважених СКП Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Дослідивши зміст постанови слідчого від 10 серпня 2018 року про закриття кримінального провадження, суд звертає увагу, що в її тексті відсутня оцінка подій можливого побиття обвинуваченого та застосування до нього заходів психологічного впливу співробітниками карного розшуку саме 30 січня 2018 року.

Виходячи з приписів ст. 206 КПК України, суд здійснив заходи з метою отримання будь-якої медичної документації, яка можливо була створена у медичних чи поліцейських органах щодо фіксації ознак і локалізації тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 станом на 30 січня 2018 року, маючи на меті в подальшому визначити ступень тяжкості таких тілесних ушкоджень та механізм їх утворення. Так, з повідомлення КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мєщанінова» від 17 липня 2018 року випливає, що ОСОБА_4 дійсно було обстежено 30 січня 2018 року о 21-00 год. терапевтом приймального відділення та визначено відсутність підстав для госпіталізації, про що видано працівникам поліції довідку № 10/24532 від 30 січня 2018 року. В цій довідці, яку було передано до Ізолятора тимчасового тримання № 1 ГУНП в Харківській області, відсутній запис про обстеження пацієнта на предмет наявних у нього тілесних ушкоджень. Таким чином, добути достовірні медичні відомості, які б дали змогу провести під час судового розгляду відповідну медичну експертизу обвинуваченого, зусиллями суду не виявилось можливим.

Суд також звертає увагу, що слідчий і процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні під час проведення процесуальних слідчих дій протягом 30 січня 2018 року могли і повинні були з`ясувати природу походження тілесних ушкоджень, які утворилися на тілі обвинуваченого, а не обмежуватись з`ясуванням у обвинуваченого щодо претензій до працівників поліції.

Відповідно до ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння як отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження.

Таким чином, виходячи з відсутності у сторони обвинувачення достовірних доказів того, що ОСОБА_4 міг отримати тілесні ушкодження у іншій час ніж 30 січня 2018 року та неможливості усунення в судовому розгляду будь-яких сумнівів щодо можливого порушення прав ОСОБА_4 на гідне поводження з ним як з затриманою особою під час перебування 30 січня 2018 року у відділенні поліції, суд визнає протокол слідчого експерименту від 31 січня 2018 року, зафіксованого на технічному носії інформації за допомогою відеоапаратури, проведеного за участі ОСОБА_4 недопустимим доказом і відхиляє його.

Крім того, суд звертає увагу на інший недолік, допущений слідчим СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_20 під час складання протоколу затримання ОСОБА_4 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Так, у протоколі від 30 січня 2018 року зазначено час фактичного затримання ОСОБА_4 за місцем мешкання о 08-00 год. Однак, як випливає з показань обвинуваченого ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_9 , який був присутній на місці затримання, ОСОБА_4 в його квартирі фактично затримали в ніч з 29 на 30 січня 2018 року. Виходячи з показань прокурора Харківської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_21 , наданий нею у кримінальному провадженні № 0000799, ОСОБА_4 затримали о 05-00 год. 30 січня 2018 року. Відповідно до ст. 209 КПК України, саме з цього часу слід вважати ОСОБА_4 затриманим, оскільки він змушений був залигати поряд з уповноваженою службовою особою органу поліції.

Але такий недолік у зазначені часу фактичного затримання ОСОБА_4 в протоколі затримання не впливає на правомірність інших процесуальних дій слідчого, які зобов`язаний був здійснити в певні часові проміжки від моменту затримання підозрюваного.

Аналізуючи інші досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що саме в результаті нанесення обвинуваченим ОСОБА_4 ударів потерпілому ОСОБА_8 по голові та в обличчя на ґрунті неприязні, яка виникла до потерпілого через його певні фізіологічні особливості організму, які проявилися уві сні, останньому було нанесено тяжке тілесне ушкодження, небезпеки для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть.

За таких обставин суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке спричинило смерть потерпілого.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 судом з`ясовано, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого злочину, але судимість погашені, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації проживає не постійно, де характеризується негативно, так як зловживав спиртними напоями. На обліку у лікаря-нарколога ОСОБА_4 не перебуває, але перебуває на обліку у лікаря-психиатра. Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 310 від 02 квітня 2018 року ОСОБА_4 на час вчинення злочину перебував поза хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності або іншого хворобливого стану психіки та міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідного до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які пом`якшують покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає. Слова обвинуваченого про каяття у вчиненому, промовлені в судових дебатах, не були щирими, бо він так і не збагнув наслідків своєї поведінки та не надав їй критичної оцінки, оскільки визнав певні обставини обвинувачення, що не є визнанням вини у вчиненому злочині. Від так, суд сприймає слова обвинуваченого лише як спробу домогтися призначення мінімального строку покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів, обставину, яка обтяжує покарання, а також відомості про особу обвинуваченого, з дотриманням вимог ст. 65 КК України призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в розмірі, яке буде відповідати вчиненому, а також з огляду на принципи законності, справедливості, індивідуалізації та достатності покарання для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В ході досудового розслідування до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до набрання вироком законної сили. Враховуючи тяжкість покарання, яке суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого, та відомості про його особу, який на момент вчинення тривалий час не проживав за місцем реєстрації, не має міцних соціальних зв`язків та намагався приховати свою присутність в будинку потерпілого, аби уникнути відповідальності за вчинене діяння, суд вважає за необхідне залишити запобіжний захід без змін до набрання вироком законної сили, що сприятиме виконанню вироку та досягнення мети покарання.

Питання щодо подальшого зберігання речових доказів суд вирішує у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України. В ході досудового розслідування ухвалами слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2018 року та від 09 лютого 2018 року в справі № 635/581/18 накладено арешт на майно, яке було визнано речовими доказами. З огляду на завершення судового розгляду необхідність в подальшому збереженні речових доказів, відсутня, тому застосований арешт слід скасувати.

Процесуальні витрати на залучення експертів, які документально підтверджені стороною обвинувачення, підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 рахувати з 30 січня 2018 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Речові докази скляну плашку «Первак» об`ємом 0,5 л, полімерний стакан білого кольору, в`язану шапку чорного кольору, светр білого кольору, дві сім-карти, дев`ять недопалків з-під цигарок, ковдру червоного кольору, три фрагменти ватних тампонів з речовиною бурого кольору, куртку з нашаруванням речовини бурого кольору, зрізи нігтьових пластин, змиви з рук ОСОБА_4 , які перебувають на зберіганні у камері схову СУ ГУНП в Харківській області знищити.

Скасувати арешт майна - скляної плашки «Первак» об`ємом 0,5 л, полімерного стакану білого кольору, в`язану шапку чорного кольору, светра білого кольору, дві сім-карти, дев`ятьох недопалків з-під цигарок, ковдри червоного кольору, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2018 року в справі № 635/581/18.

Скасувати арешт майна - трьох фрагментів ватних тампонів з речовиною бурого кольору, куртки з нашаруванням речовини бурого кольору, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року в справі № 635/581/18.

Речові докази штани спортивні чорного кольору із написом «Коламбія», двостороння куртка із написом на змійці «ZIPPO», чоловічі шкіряні черевики 41-42 розміру, які перебувають на зберіганні у камері схову СУ ГУНП в Харківській області повернути обвинуваченому ОСОБА_4 .

Скасувати арешт майна - штанів спортивних чорного кольору із написом «Коламбія», двосторонньої куртки із написом на змійці «ZIPPO», чоловічих шкіряних черевиків 41-42 розміру, накладений на підставі ухвали слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 09 лютого 2018 року в справі № 635/581/18.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 3772 від 18 квітня 2018 року в сумі 3718,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи № 3773 від 18 квітня 2018 року в сумі 2860,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Люботинський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1