Постанова
Іменем України

12 липня 2018 року

м. Київ
справа № 263/472/15-к
провадження № 51-3126 км 18
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000159, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 367 КК України та виправдано.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у тому, що він як службова особа, будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, який має спеціальне звання капітана міліції, неналежно виконував свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило істотну шкоду державним та громадським інтересам. Так, наказом т.в.о. начальника ГУМВС України в Донецькій області № 383о/с від 27 серпня 2013 року ОСОБА_6 призначено на посаду заступника начальника штабу Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області. Наказом начальника Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області № 54 від 03 січня 2014 року ОСОБА_6 призначено відповідальним за облік озброєння, закріплення, закріплення на постійне носіння й зберігання озброєння і спецзасобів та на нього покладено контроль за наявністю та дотриманням порядку зберігання, обліку озброєння та спецзасобів.
ОСОБА_6 , будучи відповідальним за облік озброєння, закріплення на постійне носіння й зберігання озброєння та спецзасобів, перебуваючи у приміщенні Жовтневого PB Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, розташованому за адресою: вул. Фонтанна, 87 в Жовтневому районі міста Маріуполя, у період з 28 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 pоку, діючи в порушення п.п. 2.3, 9.3., 9.4, 9.6 Інструкції із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею і прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС № 141 від 27 березня 2008 pоку, п. 1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 pоку, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них не проконтролював дії оперативних чергових чергової частини штабу райвідділу щодо встановленого порядку видачі вогнепальної зброї та боєприпасів, допустив неодноразове вивезення зброї і боєприпасів за межі райвідділу не уповноваженими на те особами та без отримання на це письмового наказу або розпорядження керівника підрозділу, не оформив належним чином прийом-передачу зброї та боєприпасів зазначеним особам, чим скоїв службову недбалість.

Неналежне виконання ОСОБА_6 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них у період з 28 лютого 2014 року по 20 серпня 2014 року призвело до втрати вогнепальної зброї та боєприпасів, які перебували на озброєнні Жовтневого PB Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області, що завдало істотної шкоди державним і громадським інтересам.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_6 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх вимог наводить доводи, якими не погоджується з оцінкою судом доказів та вважає, що вони не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Вказує, що апеляційний суд, всупереч вимогам ч. 2 ст. 439 КПК України, під час нового апеляційного розгляду, в повному обсязі не виконав вказівки касаційного суду, які містяться в ухвалі від 11 лютого 2016 року та необґрунтовано залишив виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 без зміни.
Під час касаційного розгляду прокурор підтримав подану касаційну скаргу в частині порушення апеляційним судом вимог ст. 439 КПК України та просив її задовольнити частково, скасувати ухвалу Апеляційного суду від 14 вересня 2016 року та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Позиції інших учасників судового провадження
В запереченні на касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадження в суді апеляційної інстанції, виправданий ОСОБА_6 зазначає про її необґрунтованість, просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а судові рішення щодо нього без зміни.

Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч.1 ст. 284 цього Кодексу.
В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд у судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому слідстві докази винуватості виправданого, на які посилалися органи досудового розслідування та, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.
Відповідно до змістуст. 92 КПК Україниобов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Колегія суддів вважає, що ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_6 , суд дотримався зазначених вимог закону.
Як убачається зі змісту вироку суду першої інстанції, у ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 , визнаного судом недоведеним, підстави виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено: інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної та охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС № 622 від 21 серпня 1998 pоку; інструкцію із забезпечення контролю за обліком, зберіганням, видачею і прийманням вогнепальної зброї, боєприпасів до неї та спеціальних засобів у чергових частинах органів та підрозділів внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС № 141 від 27 березня 2008 pоку; журнал обліку наказів, розпоряджень, вказівок, рішень колегії начальника Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області за 2014 рік; висновки службового розслідування за фактом недостачі табельної зброї та набоїв у кімнаті зберігання зброї Жовтневого РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області від 11 вересня 2014 року та від 09 жовтня 2014 року; показання свідків.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей368,370,374 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
При ухваленні судового рішення апеляційний суд цих вимог закону дотримався.
Посилання прокурора на невідповідність змісту ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ч. 2 ст. 439 КПК України, оскільки при новому розгляді не виконано вказівки касаційного суду, які є обов`язковими для апеляційного суду, колегія суддів вважає безпідставними. Суд апеляційної інстанції, розглянувши апеляційну скаргу прокурора належним чином перевірив всі її доводи, дослідив докази, на які було вказано в ухвалі суду касаційної інстанції та прийняв правильне рішення про обґрунтованість вироку суду першої інстанції та виправдання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 367 КК України. З наведеними у ній висновками погоджується і суд касаційної інстанції. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, її законність сумнівів у колегії суддів не викликає.
При перевірці матеріалів кримінального провадження істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би ставили під сумнів законність і обґрунтованість судових рішень, , колегія суддів не вбачає.
За таких обставин касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_6 без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, пунктом 4 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 вересня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3