Справа № 428/4734/18
Провадження № 11-кп/782/244/18
УХВАЛА
іменем України

20 липня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

потерпілої - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку

апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_6

на ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.06.2018 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків,

В С Т А Н О В И Л А:

В ухвалі суду зазначено, що відповідно до вимог ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст.291 КПК України, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження.

Частина 2 статті 291 КПК України встановлює перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, в тому числі п.5 виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як зазначено в клопотанні, «є підстави вважати, що ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачене покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого злочину».
Зазначене не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки в даному випадку вказано тільки частину та статтю закону України про кримінальну відповідальність, тоді як правова кваліфікація кримінального правопорушення відсутня.
Як вбачається з клопотання, відповідно до висновку стаціонарної судової психіатричної експертизи № 73 від 19.04.2018 року, ОСОБА_10 в даний час виявляє ознаки тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності у формі гострого поліморфного психотичного розладу. Зазначений тимчасовий розлад душевної діяльності в даний момент виражений настільки значно, що не дозволяє в даний час визначити психічний стан випробовуваного в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння і вирішити експертні питання.
Прокурор в своєму клопотанні просив про застосування відносно ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру в вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом до виходу зі стану гострого поліморфного психотичного розладу.
Тобто, відомості, в якому стані особа вчинила діяння або злочин (згідно клопотання), відповідно до обставин, вказаних в клопотанні, не зазначено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та повернути клопотання до суду першої інстанції для проведення підготовчого судового засідання.
В Постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року проаналізовано зміст положень пункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у вітчизняному кримінальному процесі. Згідно з зазначеною нормою закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

В доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально- правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Таким чином, правова кваліфікація кримінального правопорушення - це вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Крім того, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 03.10.2012 № 223-1430/0/4-12 звернув увагу суддів на те, що під час проведення підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України: зокрема, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

Відповідно до вимог ст.291 КПК України, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у вказаному кримінальному провадженні, містить усі необхідні відомості, у тому числі виклад фактичних обставин справи і правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність.

Судом першої інстанції не врахована думка всіх учасників засідання, які вважали за можливе призначити судовий розгляд, та знайдено формальні приводи для повернення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, що не сприяє виконанню завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду.

Відповідно до ст.503 КПК України під час досудового розслідування встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, після чого слідчим винесена постанова про зміну порядку досудового розслідування і продовження розслідування згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

Вважає, що суд вдався до аналізу правильності формулювання клопотання, що, відповідно до глави 27 КПК України, не є предметом підготовчого судового засідання.

Крім того, в резолютивній частині ухвали судом не визначено, які саме недоліки необхідно усунути та у який термін, що є порушенням такої засади кримінального провадження як розумні строки.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та потерпілої ОСОБА_9 , які підтримали доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , який просив прийняти по справі законне та обґрунтоване рішення, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо вого не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Як слідує із п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру відповідає вимогам ст.ст.291, 292 КПК України, зокрема в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими із зазначенням місця, часу та способу вчинення кримінального правопорушення, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому висновок суду про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неприпустимості з`ясування судом у підготовчому судовому засіданні питань, які явно виходять за межі його повноважень на цій стадії, зокрема, в якому стані особа вчинила діяння або злочин.
З урахуванням викладеного, ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п.2 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, в ході якого необхідно врахувати наведене та прийняти рішення, яке б відповідало вимогам кримінального та кримінального процесуального законів.
Доводи апеляційної скарги, що в резолютивній частині ухвали не визначено, які саме недоліки необхідно усунути та у який термін, що є порушенням такої засади кримінального провадження як розумні строки, є безпідставними, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Рубіжанського міського суду Луганської області від 14.06.2018 року, якою клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_10 за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повернуто прокурору для усунення недоліків, скасувати.

Призначити новий розгляд клопотання про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000386 від 03.02.2018 року, у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: