ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/54/18 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: обрання запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №002122 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року задоволено клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області та відносно ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.2 ст.185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, терміном до 02 листопада 2018 року.

Одночасно застосовано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави розміром 2 прожиткові мінімуми для працездатних осіб, що складає 3682 грн.

У випадку внесення застави, на підозрюваного покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Не погоджуючись таким судовим рішенням, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу слідчого суді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні його клопотання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник послалася на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину. Крім того матеріалами провадження не підтверджено існування жодного із ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, наведених слідчим у клопотанні та зазначених слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі.

Заслухавши суддю - доповідача, думку захисника, прокурора, у судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2.наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3.недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Колегія суддів вважає, що за результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону при обранні виду запобіжного заходу слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів провадження, 05 вересня 2018 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.п.22-23).

06 вересня 2018 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, не доведена до кінця з причин, що не залежали від його волі, який не виконав усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця. (а.п.32-34)

Із повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_8 05 вересня 2018 року близько 12:00 год, знаходячись в приміщенні торгового залу магазину «Юність», який розташований за адресою: м.Херсон, корабельний спуску, 12, повторно, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на порушення права власності особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрав з полиці магазину продукти харчування, на загальну суму 206, 11 грн., що належить ФОП ОСОБА_9 , не розрахувався на касі за товар, попрямував до виходу з магазину, але не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений охоронцем супермаркету.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами на які послався слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, а саме: протоколом огляду місця події від 05 вересня 2018 року (а.п.9); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05 вересня 2018 року (а.п.13); протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 вересня 2018 року (а.п.14); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 (а.п.15-16); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.п.18).

Розглядаючи клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя оцінивши вагомість вказаних доказів, а також інші, передбачені ст.178 КПК України, обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, прийшов до висновку, що лише застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може запобігти можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів вважає такий висновок слідчого судді обґрунтованим, а доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 про доцільність відмови в задоволенні клопотання слідчого, непереконливими.

Так, матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

При цьому в питанні визначення обґрунтованості підозри, суд апеляційної інстанції виходить із позиції Європейського суду з прав людини відповідно до якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Виходячи із наведеного, на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що слідчим суддею не допитувалися свідки кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними.

Що стосується висновку місцевого суду про наявність ризиків того, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України то слід зазначити наступне.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового слідства і суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до п.п.3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу злочину та особистості підозрюваного (його характеру, маральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального провадження (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань.
Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину середньої тяжкості, а також відомості, що характеризують особу підозрюваного, який є раніше судимим за вчинення корисливого злочину, на даний час також є обвинуваченим в одному кримінальному провадженні та підозрюваним в двох інших провадженнях за вчинення корисливих злочинів, підозрюється у замаху на вчинення корисливого злочину в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, міцних соціальних зв`язків також не має, колегія суддів приходить до висновку про реальне існування ризиків того, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може вчинити одну із дій, передбачених ч.1 ст.177 КК України, зокрема скоїти інший злочин чи переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Таким чином, наведені ризики, а також відомості про особу підозрюваного свідчать про те, що не застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.
Крім того, відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
На думку колегії суддів, обравши підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався принципу співмірності прав підозрюваного та необхідності охорони прав і інтересів суспільства.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, з урахуванням обставин та характеру кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмір двох прожиткових мінімумім для працездатних осіб, у зв`язку із чим твердження апелянта про недоведеність обставин, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та відсутність доказів на підтвердження існування заявлених слідчим ризиків, є непереконливими.
З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Керуючись ч.2 ст.376 ст.ст. 404,405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року, якою відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4