Справа №621/1768/18
Провадження №1-кс/621/925/18
УХВАЛА

Іменем України

29 жовтня 2018 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - адвоката ОСОБА_3 прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про скасування арешту майна,
ВСТАНОВИВ:
25.10.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з клопотанням про скасування арешту, в якому просить скасувати арешт нерухомого майна із забороною відчуження та розпорядження квартири №3, що складається з двох кімнат, загальною площею 46,2 м.кв., житловою площею 30,7 м.кв., яка знаходиться по бульвару Б.Хмельницького, будинок 14 в м. Харкові, яка належить ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», який накладений в рамках кримінального провадження №000289 від 13.04.2018 за ч.1 ст.367 КК України. В обґрунтування клопотання вказано, що 06 серпня 2018 року Апеляційним судом Харківської області скасовано ухвалу слідчого судді від 20.07.2018 року про відмову в задоволені клопотання про накладення арешту на вказану квартиру, а клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нерухоме майно шляхом позбавлення права та заборони його відчуження та розпорядження ним, без заборони користуватися майном.На теперішній час суттєво обмежені права ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», внаслідок застосування у кримінальному провадженні № 000289 від 13.04.2018 за ч.1 ст.367 КК України заходу забезпечення кримінального провадження без нагальної на то потреби, оскільки на даний час об`єктивно відпала така потреба, виходячи із наступного. 06 серпня 2018 року Апеляційним судом Харківської області скасовано ухвалу слідчого судді від 20.07.2018 року про відмову в задоволені клопотання про накладення арешту на вказану квартиру, а клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нерухоме майно шляхом позбавлення права та заборони його відчуження та розпорядження ним, без заборони користуватися майном. Під час ухвалення рішення про застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів визнано доводи сторони обвинувачення переконливими в тому, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , набуто внаслідок можливого вчинення державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 367 Кримінального кодексу України, тобто службової недбалості, оскільки державна реєстрація права власності на зазначену квартиру державним реєстратором ОСОБА_5 була проведена із порушенням Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" надало державному реєстратору Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_5 , усі необхідні документи для здійснення реєстрації права власності на вищевказані квартири. Слідчим та прокурором при розслідуванні вказаного кримінального провадження не звернута увага на той факт, що неналежне повідомлення про вартість набуття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність за оцінкою, визначеною на момент такого набуття на підставі проведення оцінки предмету іпотеки суб`єктом оціночної діяльності взагалі не є підставою для скасування вищевказаної реєстрації, а отже не є обставинами, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність обґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення.Підставою для внесення до ЄРДР кримінального провадження №000289 від 13.04.2018 за ч. 1 ст.367 КК України стало звернення ОСОБА_6 із заявою зі змісту якої вбачається, що остання висловила фактичну незгоду з вчиненою державним реєстратором відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради ОСОБА_5 реєстрацією права власності на майно, а саме - квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та гарантія", яка виступала іпотекою, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_6 цивільно-правових угод, а фактично полягало у припиненні повернення ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" кредитних коштів.Також вищевказана квартира не може відноситися до предмету, що ніби-то є об`єктом кримінально-протиправних дій з огляду на те, що безпосереднім об`єктом злочину ст. 367 КК України виступає встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, які жодним чином не порушені. Тому проведення експертизи для визначення вартості квартири, що не є безпосереднім об`єктом злочину для встановлення розміру істотної шкоди у кримінальному провадженні є безпідставним, та не може бути фактом для кваліфікації злочину взагалі. Тобто, вищевказане майно-квартира, на яку накладені арешти не може бути використаний як доказ за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України, так як не відповідає критеріям, встановленим статтею 98 КПК України.Так, згідно з ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому слід враховувати, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що майно є безпосереднім об`єктом злочину ст. 367 КК України, де об`єктом злочину виступає встановлений порядок службової діяльності в органах державної влади, а не вищевказана квартира.Оскільки санкція статті не передбачає конфіскацію майна; із вищевказаного вбачається, що квартира не є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не відповідає вимогам статті 98 КПК України; квартира не підлягає спеціальній конфіскації; цивільний позов «потерпілим» не подано, а тому відсутні підстави для арешту майна, який накладений необгрунтовано.Крім того, одночасно із зверненням до правоохоронних органів ОСОБА_6 дії державного реєстратора відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради ОСОБА_5 оскаржувала в порядку КАС України, як того вимагає закон, але станом на сьогоднішній день позовні вимоги ОСОБА_6 залишені без задоволення, що свідчить про законність та обгрунтаовність дій і рішень державного реєстратора.Тобто на теперішній час у зв`язку із неможливістю довести неправомірність дій державного реєстратора прав на нерухоме майно Зміївської міської ради Харківської області ОСОБА_5 , розгляд справ по вищевказаному спору - відсутній. КПК України забороняє накладення арештів на майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.Таким чином, із раніше спірних на думку ОСОБА_6 питань, причиною виникнення яких стало саме невиконання нею зобов`язань перед ТОВ "Фінансова компанія " Довіра та Гарантія" на підставі укладених цивільно- правових угод, на теперішній час не існує.Щодо зазначення прокурором про відкрите виконавче провадження №49561965 та накладених арештів зазначив, відповідно до п. б ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно" у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.Відповідно до ч. 4 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав; - державної реєстрації речових прав на нерухоме майно за наявності згоди іпотекодержателя або контролюючого органу на відчуження або передачу на іншому речовому праві такого майна - у разі якщо обтяженням є заборона відчуження нерухомого майна, що виникла на підставі договору, або податкова застава;Відповідно до п. 20 абз. 2 Постанови № 1127 Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за наявності зареєстрованих речових прав на такий об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному , реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб`єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.Отже, відповідно до вищевказаних норм, вбачається, що відмова державного реєстратора передбачена ст. 24 ЗУ «Про ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно» є незаконною. Також, під час внесення змін до Державного реєстру прав на нерухоме майно реєстратор відкриває новий розділ до якого переносить усі відомстві про речові права на таке майно та їх обтяжень, про суб`єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.Відповідно до ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.Відповідно до постанови Пленуму ВАСУ "Про огляд практики розгляду справ, які виникають зі спорів у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 18 вересня 2015 року N20, в якій зазначено, що системний аналіз положень статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дозволяє дійти висновку, що законодавець визначив перелік підстав, за яких державний реєстратор, встановивши їх наявність, може прийняти рішення про відмову в державній реєстрації прав. При цьому вказані норми визначають вичерпний перелік підстав для відмови у реєстрації прав. Також ця позиція дублюється у постанові Київського апеляційного суду по справі № 826/991/17 у складі головуючого судді ОСОБА_7 від 26 квітня 2018 року.Таким чином, вбачається,що при розслідуванні яке здійснюється у досудовому слідстві кримінального провадження за № 000289 від 13.04.2018 року за частиною першою статті 367 КК України до прийняття остаточного процесуального рішення з урахуванням вшцевикладеного є очевидним та неспростованим, що на теперішній час, як саме і в подальшому, у застосуванні зазначеного заходу забезпечення досудового слідства по кримінальному провадженні у вигляді накладених арешту на квартиру із забороною відчуження - законна потреба відсутня, а тому арешт накладено необгрунтовано. Та навпаки, наявність заборон тільки ускладнює та суттєво обмежує законні права юридичної особи щодо розпорядження майном, набутим у законний спосіб, при цьому здійснений ступінь втручання у права юридичної особи не може бути визнаний вже виправданим, у відповідності до приписів ст.ст. 132, 170 чинного КПК України, суперечать загальним засадам кримінального провадження, завданням застосованого арешту майна та кримінального провадження, а саме завдання, для виконання якого сторона обвинувачення зверталася із клопотанням про арешт квартири, може бути виконане без здійснення цього заходу забезпечення кримінального провадження.
У диспозиції ч.І ст.367 КК України, передбачено настання кримінальної відповідальності за здійснення службової недбалості особою у разі завдання істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, а у зв`язку із вищевикладеними обставинами на теперішній час взагалі відсутні суспільно небезпечні наслідки зазначеного суспільно-небезпечного діяння, оскільки на виконання умов укладених цивільно-правових угод ОСОБА_6 право власності на іпотечне майно Товариством набуто у законний спосіб, матеріальних збитків ОСОБА_6 не заподіяно та не могло бути заподіяно, а у застосуванні в подальшому арештів квартири з метою забезпечення збереження майна, нібито, як речового доказу, у відповідність до приписів п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не відповідає законодавству та грубо порушує права Товариства.
Безпідставне знаходження майна під арештом порушує права власності ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та гарантія», а саме - право розпорядження своїм майном.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - адвокат ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав наведених у ньому.

Прокурор ОСОБА_4 проти клопотання заперечувала мотивуючи тим, що квартира, щодо якої застосовано арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні і вимагає відповідних заходів щодо його збереження. На даний час у кримінальному провадження проводиться судова експертиза і матеріали досудового розслідування направлені до експертної установи.

Суд, вислухавши представника заявника, прокурора, приходить до наступного висновку.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Майно, яке відповідає визначеним у ч. ч. 2, 3 ст.170 КПК України критеріям та має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2018 року у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме квартири АДРЕСА_2 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 06 серпня 2018 року скасовано ухвалу слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2018 року, клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на нерухоме майно шляхом позбавлення права та заборони його відчуження та розпорядження ним, без заборони користуватися майном.

Під час розгляду Апеляційним судом Харківської області апеляційної скарги Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 20.07.2018 року було встановлено, що зазначена квартира є речовим доказом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, арешт вказаного майна, у даному випадку, необхідний для забезпечення прав потерпілої та надання їй можливості, у випадку наявності обвинувального вироку суду щодо державного реєстратора, скасувати незаконні реєстраційні дії державного реєстратора, пред`являючи цивільний позов та повернути собі у власність квартиру, яка, можливо, через службову недбалість державного реєстратора перейшла у власність ТОВ ФК «Довіра та Гарантія».

Отже, власник або володілець майна під час розгляду клопотання про скасування арешту майна повинен довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зі змісту клопотання вбачається, що на думку ТОВ ФК «Довіра та Гарантія», арешт квартири застосовано без нагальної на то потреби.

Проте з такими доводами клопотання не можна погодитись, оскільки доводи щодо необґрунтованості застосування арешту квартири були предметом апеляційного розгляду.

Отже, заявником будь-яких доказів на підтвердження того, що з часу постановлення ухвали Апеляційним судом Харківської області про накладення арешту на нерухоме майно, яке має значення речового доказу у кримінальному провадженні, до часу розгляду клопотання про скасування арешту змінилися обставини кримінального провадження, в наслідок чого, відпала потреба в арешті квартири не надано.

Доводи клопотання про безпідставність застосування арешту на квартиру, а також про те, що відпала необхідність у подальшому застосуванні такого арешту, не ґрунтуються на відповідних доказах.

Враховуючи викладене, розглядаючи клопотання в межах заявлених вимог, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав до задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 132, 170, 174, 309 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :
Відмовити у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про скасування арешту майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя