Справа № 152/776/18
Провадження1-кп/152/77/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2018 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргород Вінницької області в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000123 від 24.05.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 з жовтня 2017 року по травень 2018 року включно, злісно ухилявся від сплати коштів (аліментів) на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 31.05.2010 року в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2010 року і до досягнення дочкою повноліття.

Знаючи про необхідність сплати аліментів, ОСОБА_3 в період часу з жовтня 2017 року по травень 2018 року, маючи реальну можливість сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, злісно ухилявся від сплати коштів, ніде не працевлаштувався, на облік в центр зайнятості не став, ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, не здійснив жодного платежу і таким чином допустив заборгованість по сплаті аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів на загальну суму 8605,50 грн. та за останніх три місяці 4302,75 грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_3 по сплаті аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 становить 59949,05 грн.

Злісно ухиляючись від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 порушив та продовжує порушувати права дитини на матеріальне утримання з боку батька та права на її повноцінне життя та всебічний розвиток, передбачені ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що по рішенню Шаргородського районного суду Вінницької області від 31.05.2010 року він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 . Аліменти не сплачує через відсутність роботи, яка б його задовольняла. Загальна заборгованість складає 59949,05 грн. Запевняв суд, що найближчим часом працевлаштується і виплатить заборгованість по аліментах.

Визнана органом досудового розслідування законним представником потерпілої ОСОБА_8 на виклик суду не прибула, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчить повідомлення про вручення їй судової повістки. До суду від законного представника потерпілої ОСОБА_8 поступила заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання. При призначенні виду та міри покарання покладається на розсуд суду (а.п.22).

Суд, виконуючи вимоги ст. 325 КПК України, заслухав думку учасників судового засідання щодо проведення судового розгляду без потерпілої та законного представника потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за їх відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_8 з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки законного представника потерпілої щодо покарання обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає. Суд також роз`яснив обвинуваченому, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, форму вини, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину. Ці обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Шаргородським районним сектором з питань пробації філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 23.06.2018 року вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає в селі Слобода-Шаргородська Шаргородського району Вінницької області у будинку, який належить його матері ОСОБА_9 . Після закінчення школи закінчив автошколу, де отримав водійське посвідчення, працював за спеціальністю. З 1993 року проживав у громадянському шлюбі з ОСОБА_8 , від якого у них народилася дочка ОСОБА_6 , 2004 року народження. ОСОБА_3 на даний час офіційно не працює, проживає з матір`ю, яка є пенсіонеркою. Відповідно до вимоги ІЦ ОСОБА_3 раніше був засуджений за ч.1 ст.164 КК України, ч.2 ст.164 України до покарання у виді громадських робіт. Згідно повідомлення Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області та рапорту ДОП СП Шаргородського ВП ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувався. Відповідно до довідки-характеристики виконавчого комітету Слободо-Шаргородської сільської ради Шаргородського району Вінницької області ОСОБА_3 ніде не працює, часто вживає спиртні напої, скарг від сусідів та жителів села на нього не поступало. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження волі на певний строк не можливе, оскільки він неодноразово був засуджений за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, виправлення його в громаді не дало позитивних результатів і він продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів. ОСОБА_3 не виявив бажання працевлаштуватися та звернутися за допомогою до Шаргородського районного центру зайнятості населення, проживає за рахунок пенсії своєї матері, схильний до вживання спиртних напоїв (а.п.25-28).

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 2 статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують покарання, думки представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування покарання у виді обмеження волі, оскільки він двічі засуджувався за ухилення від сплати аліментів на утримання дитини до покарання у виді громадських робіт, але виправлення його в громаді не відбулося і він продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів.
На думку суду, призначення цього покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання його судом.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і засудити до покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1