Провадження № 1-кс/344/6520/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2018 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000733 від 06.09.2018, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обгрунтування якого посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що працівниками СУ ГУНП в Івано-Франкіській області було отримано ухвалу Івано-Франківського міського суду, щодо надання дозволу на проведення санкціонованого обшуку у помешканні ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Для забезпечення виконання даної ухвали було залучено працівників Надвірнянського ВП ГУНП в Івано-Франківській області спільно із працівниками ГУНП в Івано-Франкіській області, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

06.09.2018 близько 08:00 год. вищезазначені працівники поліції прибули до помешкання ОСОБА_4 . Знаходячись на території господарства ОСОБА_4 , останній вийшовши із свого помешкання одразу розпочав поводити себе неадекватно та виражатися у сторону працівників поліції нецензурною лайкою. У свою чергу працівники поліції намагалися заспокоїти ОСОБА_4 . Через деякий час працівниками Надвірнянського СРПП було забезпечено двох незалежних осіб у якості понятих для проведення санкціонованого обшуку. Надалі коли поняті прибули до господарства ОСОБА_4 , останній розпочав нецензурно виражатися у їхню сторону та погрожувати їм фізичною розправою та знищенням майна шляхом підпалу, дані погрози поняті сприйняли, як реальні. У зв`язку із цим один із понятих побоюючись за своє життя та майно покинув територію господарства ОСОБА_4 . Надалі коли працівники Надвірнянського СРПП були вимушені знайти іншого понятого, ОСОБА_4 розпочав погрожувати фізичною розправою та знищенням майна шляхом підпалу працівникам поліції, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , при цьому виражаючись нецензурною лайкою та шарпаючи одного із них за одяг. У свою чергу ОСОБА_7 та ОСОБА_9 разом із іншими присутніми намагалися зупинити протиправні дії ОСОБА_4 , однак останній не реагував на їхні зауваження та продовжував виражатися у їхню сторону нецензурною лайкою. Надалі після прибуття другого понятого до господарства ОСОБА_4 , останній одразу ж розпочав погрожувати даній особі. Після чого продовжуючи свої протиправні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, що супроводжувалось винятковим цинізмом оголив свій статевий член та розпочав привселюдно демонструвати його присутнім під час проведення слідчої дії при цьому виражаючись нецензурною лайкою та не реагуючи на зауваження працівників поліції. Тим самим своїми діями ОСОБА_4 перешкоджав проведенню санкціоніонованого обшуку, змушуючи працівників правоохоронних органів здійснити явно незаконні дії, а саме не виконання рішення Івано-Франківського міського суду, щодо проведення слідчої дії у його помешканні.

06.09.2018, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 342 КК України та відповідно складено протокол про затримання

07.09.2018 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 342 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, раніше судимий.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який згідно ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, за який відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років позбавлення волі, однак останній на даний час випущений під заставу згідно ухвали Богородчанського районного суду Івано-Франківської області.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого злочину підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

? п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює неминучість призначення покарання, пов`язаного з позбавленням волі, за вчинений ним злочину середньої тяжкості та являється раніше судимим.

? п. 3 - незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки після вручення копій матеріалів кримінального провадження йому стануть відомі їхні адреси проживання;

? п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований, та будучи раніше судимим вчинив нове кримінальне правопорушення..

В той же час, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому обставин, просив задоволити.

В судовому засіданні захисник підозрюваного щодо задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак, якщо суд прийде до висновку про неможливість застосування такого запобіжного заходу, то визначити посильний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 06.09.2018, в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 затримано, за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 342 КК України та відповідно складено протокол про затримання.

07.09.2018 підозрюваному ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 342 КК України, санкція статті якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ч. 3 ст. 342 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання відсутність роботи, а також наявність судимості.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, крім наведеного вище, враховую практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінований злочин, характер та обставини його вчинення.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задоволити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 06 листопада 2018 року включно.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_11 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1