Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа 511/2645/17
Номер провадження: 1-кп/511/59/18

24 травня 2018 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000747 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Бесарбка, р. Молдова, молодованин, громадянин Молдови, не працюючий, одружений, діти на утриманні відсутні, освіта - середня, який зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України
В С Т А Н О В И В:
15 червня 2017 року приблизно з 8 години 30 хвилин до 9 години 30 хвилин ОСОБА_8 за викликом пастуха отари овець прибув на пасовище недалеко від домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та громадянином ОСОБА_6 виникла сварка на ґрунті неприязних відносин. У ході сварки ОСОБА_8 з метою спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень умисно руками та ногами, а також із застосуванням власної ваги тіла по відношенню до лежачого потерпілого, наніс багаточисельні удари в область обличчя та тулуба ОСОБА_6 , спричинивши потерпілому, згідно висновку експерта №85 Роздільнянського районного відділення ОБСМЕ від 14.07.2017, наступні тілесні ушкодження: закритий перелом бічного відділу 10-го правого ребра з наявністю синця відповідної локалізації на грудної стінці; забита рана нижньої губи праворуч; синці /4/ правої половини обличчя; смугасті садна з локалізацією на спині ліворуч /2/, на тильній поверхні лівого зап`ястка /1/ і на зовнішній поверхні у верхній третині правого передпліччя /1/; синець у нижній третині правого плеча. Усі наявні у ОСОБА_6 ушкодження не відносяться до небезпечних для життя. Перелом 10-го правого ребра спричинив тривалий розлад здоров`я /строком більш як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 p.). Забита рана нижньої губи, садна і синці обличчя, верхніх кінцівок і на спині зліва самі по собі мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1., п.2.3.3., п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.»).
Умисними діями ОСОБА_8 завдав фізичну шкоду потерпілому ОСОБА_6 та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив , знає ОСОБА_9 більше 10 років, з ним і раніше були конфлікти. Близько 8 годин 30-40 хвилин йому на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_10 ( який пас його отару овець) і попросив його захистити від ОСОБА_11 . Він під.їхав до ОСОБА_9 на тракторі і хотів поговорити , але той ударив його першим, у відповідь ОСОБА_12 почав наносити удари в різні частни тіла ОСОБА_13 . Ударив не менше 4 раз в лице та по тілу. Після першого удару ОСОБА_14 упав на землю та стояв на колінах, він взяв ОСОБА_6 за одяг і знову наніс удар , потім наніс не менше 3 ударів руками і ногами. Після цього ОСОБА_14 залишився лежати на землі . Він після цього інцинденту заявив у поліцію та пройшов медичний огляд. Крім нього , тобто ОСОБА_8 , при ньому ніхто ОСОБА_9 не бив. Другий пастух ОСОБА_15 уїхав до себе додому в ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив , 15.06.2017 року він біля 8 години ранку вигнав корову на випас , прив.язав корову на привязь на випасі , взяв мотокосу та й пішов косити сіно.Сіно косив на відстані 400 метрів від своєї хати. Рядом з ним пішла отара овець , яка належить ОСОБА_8 . Собаки ( без намордників) , які охороняють отару накинулися на його корів. Він кинувся обороняти їх від собак. Він почав кричати пастуху , щоб він забрав собак . Пастух його послав.Тобто нічого не робив , аби забрати собак від корів. Коли відганяв собак то не нароком зацепив пастуха по імені ОСОБА_15 . . ОСОБА_17 у відповідь ударив його палицею по спині , по лівому плечі , відходячи назад він упав. Собаки накинулися на нього і почали кусати. Пастух ОСОБА_18 наніс йому всього один удар палицею по лівому плечі. Пастух відігнав собак. А другий пастух ОСОБА_10 подзвонив ОСОБА_8 і сказав , що на собак напав ОСОБА_19 . Він після цього інциденту пішов до мотокосілки. , але не дійшов так , як до нього на тракторі марки МТЗ -80 під,їхав ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 вискочив з кабіни трактора і почав його бити, збив його з ніг на зеимлю. Бив по різних частинах тіла і руками , і ногами , поки він не втратив свідомість.. При цьому говорив про якісь кошти, ніби він ( ОСОБА_20 ) захватив якусь землю. Після того , як ОСОБА_12 перестав бити , то під.їхав до пастухів поговорив з ними .Після побиття обливав ОСОБА_9 водою. Собаки були без намордників. Із за собак часто виникали скандали. Подзвонив жінці. Жінка викликала скору , його повезли в Роздільнянську ЦРЛ, де надали необхідну медичну допомогу. Перед поїздкою в ЦРЛ він ( після наданої медичної допомоги зробили укол) сам самостійно завів мотоблок та під,їхав до свого будинку.

Свідок ОСОБА_21 дружина потерпілого в судовому засіданні пояснила ,що 15.06.2017 року в ранковий час подзвонив її чоловік ( ОСОБА_6 ) і сказав викликай «Швидку допомогу « так , як його покусали собаки та його побив ОСОБА_8 . Вона викликала «Швидку допомогу « та поліцію. Коли вона йшла до чоловіка то побачила що від того місця де був її чоловік на землі , від,їхав трактор в якому за кермом був ОСОБА_8 , подалі було 2 отари овець і бігали великі собаки ( алабаї та кавказькі вівчарки) . Через 15-20 хвилин приїхала «Швидка допомога « , собаки бігли за автомобілем , їх було 4 штуки. «Швидка допомога « надала медичну допомогу та забрала ОСОБА_9 в лікарню. Лікувався чоловік близько місяця. Косив чоловік сіно на їх ділянці, за яку вона платить в с/Раду.

Свідок ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні , що 15.06.2017 року він пас одну отару овець, яка належить ОСОБА_8 . Це було близько 8годин 10 хвилин. ОСОБА_6 йшов косити сіно. Одна із їх собак побігла до коров ОСОБА_22 . ОСОБА_14 побіг відганяти собак , почав махати вилами та кричав , що він їх повбиває. Собаки накинулися на ОСОБА_9 і почали його кусати. ОСОБА_6 затіяв сварку з пастухом ОСОБА_23 ( який після бійки виїхав у ОСОБА_16 ) , який пас іншу отару з маленькими ягнятами та вівцями молодняком. Коли ОСОБА_6 відбивася від собак , то ненароком зацепив пастуха Василя , який в свою чергу вдарив ОСОБА_6 по лівому плечі палицею всього оджин раз. Руками і ногами не бив. . Нацьому вони розійшлися. Я подзвонив ОСОБА_24 і попоросив його розібратися в обстановці і ситуації. ОСОБА_12 приїхав на тракторі МТЗ -80, вийшов з кабіни трактора і його хотів вдарити ОСОБА_14 , а у відповідь ОСОБА_25 ударив ОСОБА_20 . ОСОБА_14 хотів ударити ОСОБА_26 , але від удару ОСОБА_26 зігнувся і вдарити вже не зміг. ОСОБА_12 ударив ОСОБА_6 ще декілька раз , не менше - 4 раз. Крім ОСОБА_26 потерпілого ОСОБА_9 а ні руками ( кулаками) , а ні ногами ніхто не бив. ОСОБА_12 бив ОСОБА_9 в лице , в туловище, в груди. Я був від них близько 10 метрів і все бачив. ОСОБА_12 бив ОСОБА_9 лежачого , після його ударів ОСОБА_14 залишився лежати , а ОСОБА_12 уїхав.

Судмедексперт ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив , що він проводив експертизи як обвинуваченого , так і потерпілого на підставі наданих в його розпорядження медичних документів. Документи мали відповідну маркіровку. Висновки експертизи підтверджує, додатково пояснює , що з такими травмами потерпілий ОСОБА_14 міг самостійно пересуватися . Потерпілий ОСОБА_6 не міг ударити ріжками вил обвинуваченого ОСОБА_8 в область голови ( обличчя) так , як в такому разі повинен був би бути кровоподтьок не тої форми , про що вказано у висновку СудМедЕкспертизи. Експерт заперечив , що синець у обвинуваченого ОСОБА_28 міг бути отриманий від удару вилами , зокрема ріжком вил. В такому разі синець мав би іншу конфігурацію та форму.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні повідомив , що він 15.06.2017 року працював водієм « Швидкої допомоги» . Невідома жінка викликала по телефону « Швидку допомогу « в село Гетьманці Роздільнянського району Одеської області .Жінка зустріла їх на асфальті біля села та супроводила до чоловіка , якому була потрібна медична допомога. Недалеко бігали собаки( які пасли отару овець та були без намордників ) , вели себе агресивно і фельдшер попросив пастуха забрати собак. Коли під.їхали до чоловіка , якому потрібно надати допомогу , то побачив , що чоловік , як вияснилося це був ОСОБА_6 спирався на мотоблок. Візуально було видно , що у чоловіка є на тілі рани , ніяких пошкоджень на обличчі не було , лікар оглянув і прийняв рішення його госпіталізувати. ОСОБА_6 жалівся лікарю на болі в животі , говорив , що його побив якийсь чоловік. ОСОБА_6 зробили обезболюючий укол , після цього ОСОБА_6 завів мотоблок , сів на нього і під,їхав до себе , до свого будинку. Переодягнувся і вони поїхали в Роздільну в ЦРБ. Коли приїхала « Швидка допомога « то отара була метрів 200 від собак , які бігли до автомобіля « Швидкої допомоги».

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_8 не повністю відповідають фактичним обставинам справи, про які він дав пояснення.

Суд вважає , що вина обвинуваченого підтверджується дослідженими в судовому засіданні допустимими доказами , а саме .

- витягом з кримінального провадження №0000747(а.к.п.41 ), відповідно до якого 15.06.2017 року о 09 годині 30 хвилин на полі, біля села Гетманці Роздільнянського району, чоловік на ім`я ОСОБА_30 наніс тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_6 15.06.2017 року внесено до ЄРДР за прововою кваліфікацією ч.1 ст. 122 КК України;
- заявою ОСОБА_6 від 15.06.2017 року про притягнення до кримінальної відповідальності саме ОСОБА_8 за вчинення тілесних ушкоджень, які спричинили шкоду його здоров`ю.(а.к.п.42);
- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицями від 22.09.2017 року (а.к.п.43-50), який проводився у присутності понятих: ОСОБА_31 . Та ОСОБА_32 за участю потерпілого ОСОБА_6 , згідно якого потерпілий ОСОБА_6 розповів, що 15.06.2017 року о 09 годині 30 хвилин в селі Гетманці Роздільнянського району Одеської області, а саме на полі де він косив траву він побачив, як собаки напали на корів. Він почав відганяти собак, та в цей час на тракторі приїхав ОСОБА_8 , який є власником цих собак та зі стрибнув з нього та почав наносити йому, внаслідок чого ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_8 тримав його та наносив удари коліном в ребра;
- висновком судово-медичного експерта відділення судово-медичної імунології Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи Роздільнянського районного відділення № 85 від 14.07.2017 року, (а.к.п. 51-52), згідно якого:
1. У ОСОБА_6 були виявлені наступні ушкодження: закритий перелом бічного відділу 10-го ребра з наявністю синця відповідної локалізації на грудної стінці; забита рана нижньої губи праворуч; синці /4/ правої половини обличчя; смугасті садна з локалізації на спині ліворуч /2/, на тильній поверхні лівого зап`ястка /1/ і на зовнішній поверхні у верхній третині правого передпліччя /1/; синець у нижній третині правого плеча; численні /більше 15/ глибокі садна у ділянках сідниць і на задньому півколі лівої гомілки;
2. Усі перечисленні ушкодження заподіянні, можливо у зазначений вище період часу 15 червня 2017 внаслідок багаторазових дій тупими предметами. Не виключається можливість спричинення ушкоджень у ділянках голови і тулуба, а також верхніх кінцівок внаслідок ударів руками і ногами.
Окремо слід зазначити, що смугасті садна у лівій підлопатковій ділянці, зважаючи на їхню форму, могли бути спричиненні предметом видовженої форми, зокрема, палкою.
Численні відносно дрібні смугасті та дугоподібні глибокі садна на сідницях і лівій гомілці могли утворитись від зубів при укусах собаки, на що і вказує постраждалий.
3. У розпорядженні експерта не має будь-якої об`єктивної медичної інформації стосовно можливості утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння потерпілого з висоти «власного зросту»;
4. Усі наявні у ОСОБА_6 ушкодження не відносяться до небезпечних для життя.
Перелом 10-го ребра спричиняє тривалий розлад здоров`я /строком більше, як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості (п.2.2.2. та п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 рік);
Забита рана нижньої губи, а також численні глибокі садна на сідницях і лівій гомілці самі по собі обумовлюють короткочасний розлад здоров`я /тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні/ і за вказаним критерієм відноситься до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я /п.2.3.1., п.2.3.5 «Правил…).
Саме перелом 10-го правого ребра спричинив тривалий розлад здоров`я /строком більш як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 p.).
Забита рана нижньої губи, садна і синці обличчя, верхніх кінцівок і на спині зліва самі по собі мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (п.2.3.1., п.2.3.3., п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.»). А.к.п..51,52 .
Відповідно вказаного висновку усі перелічені ушкодження заподіяні 15 червня 2017 року внаслідок багаторазових дій тупими предметами . Не виключається можливість спричинення ушкоджень у ділянках голови і тулуба , а також верхніх кінцівок внаслідок ударів руками і ногами.
Суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вище зазначеного злочину, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Висновок суду ґрунтується як на поясненнях самого обвинуваченого , який фактично підтвердив висновок експерта № 85 від 16.06.2017 року в тому , що тілесні ушкодження ОСОБА_6 були нанесені тупими предметами , якими могли бути його руки ( кулаки) та ноги .Вказане підтверджується і поясненнями самого потерпілого і свідка ОСОБА_10 ,( які суд оцінює критично , зважаючи на дружні відносини ОСОБА_10 і обвинуваченого ОСОБА_8 ) які підтвердили , що тілесні ушкодження, які були нанесені ОСОБА_33 спричинив саме тільки ОСОБА_34 . Крім ОСОБА_8 з пояснень свідка ОСОБА_10 ніхто ОСОБА_9 в той день не чіпав , тим більше ніхто не бив ногами і руками. Вказані тілесні ушкодження були спричинені ОСОБА_33 саме 15.06.2017 року і саме ОСОБА_8 .
Крім цього судмедексперт виключає можливість утворення наявних ушкоджень внаслідок падіння потерпілого з висоти «Власного зросту». Наслідком незаконних дій обвинуваченого є отримання потерпілим тілесних ушкоджень .
Суд зазначає, що численні відносно дрібні смугасті та дугоподібні глибокі ссадна на сідницях і лівій гомілці могли утворитись від зубів при укусах собак на що і вказує потерпілий.
Перелом 10-го правого ребра спричинив тривалий розлад здоров`я /строком більш як 21 день/ і за вказаною кваліфікаційною ознакою відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості (п.2.2.2. та п.4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 p.). Експерт вказує , що саме таке ушкодження було отримано потерпілим 15.06.2017 року внаслідок ударів руками та ногами( тупими предметами) . Цей факт є доведеним і сумнівів у суду не виникає.
Суд не бере до уваги позицію захисту щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_8 до вчиненого правопорушення, а саме що правопорушення було вчинено в стані необхідної оборони. Суд не погоджується з таким висновком , мотивуючи своє рішення тим , що вина встановлена на підставі досліджених доказів, які суд визнав допустимими та посилається на них при обґрунтуванні вини ОСОБА_8 , встановивши , що саме ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_33 , були нанесені тупими предметами , якими могли бути його руки ( кулаки) та ноги , в наслідок чого наступили вказані негативні наслідки для потерпілого.
Суд бере до уваги фізичну перевагу обвинуваченого ОСОБА_8 над потерпілим ОСОБА_6 і механізм нанесення ударів , а також вік потерпілого 59 років та обвинуваченого 42 роки. Положення ОСОБА_6 ( лежав на землі ) в момент коли йому наносив удари ОСОБА_8 .
Необхідну оборону та свою поведінку обвинувачений та його захисник обґрунтувати не змогли.. Обвинувачений ОСОБА_8 не припинив свої протиправні дії, будучи фізично сильнішим від ОСОБА_6 внаслідок великої різниці у віці та свого стану здоров`я і мав можливість захистити своє життя та здоров`я іншим способом , поїхавши на тракторі з місця пригоди ,( міг навіть не вихрдити з кабіни трактора) , уникнувши бійки. Мав змогу , але навмисно не зробив. Доводи обвинуваченого ,що його ОСОБА_6 вдарив вилами суд не бере до уваги посилаючись на пояснення експерта, які спростовують доводи обвинуваченого. « Судмедексперт заперечив , що синець у обвинуваченого ОСОБА_28 міг бути отриманий від удару вилами , зокрема ріжком вил. В такому разі синець мав би іншу конфігурацію та форму. «

Умисел обвинуваченого ( зважаючи на їх неприятельські напружені недружні відносини ) з самого початку конфлікту був направлений на нанесення тілесних ушкоджень та фактичне приниження таким чином людської гідності .
В обстановці, що відбувалась в селі Гетьманці на пасовищі дії ОСОБА_8 були абсолютно не співмірні насильству( яке не найшло підтвердження в судовому засіданні ) , яке ніби здійснювалось щодо нього, а тому його дії були не правомірними і злочинними..
За таких обставин , суд не бере до уваги пояснення обвинуваченого в частині того , що він захищався . Його доводи спростовуються поясненнями експерта та потерпілого , свідка ОСОБА_10 - « ОСОБА_12 приїхав на тракторі МТЗ -80, вийшов з кабіни трактора і його хотів вдарити ОСОБА_14 , а у відповідь ОСОБА_12 ударив ОСОБА_6 . ОСОБА_14 хотів ударити ОСОБА_26 , але від удару ОСОБА_35 . ОСОБА_6 зігнувся , впав на землю і вдарити уже не зміг. ОСОБА_12 ударив ОСОБА_6 ще декілька раз , не менше - 4 раз. Крім ОСОБА_26 потерпілого ОСОБА_9 а ні руками ( кулаками) , а ні ногами в той день ніхто не бив. ОСОБА_12 бив ОСОБА_9 в лице , в туловище, в груди. Я був від них близько 10 метрів і все бачив. ОСОБА_12 бив ОСОБА_9 лежачого , після його ударів ОСОБА_14 залишився лежати , а ОСОБА_12 уїхав. «
Необхідності наносити удари лежачому на траві потерпілому ОСОБА_6 та ще й ногами не було ніякої необхідності і сенсу. Потерпілий опору нечинив і ніякої загрози ОСОБА_8 не було. Дії обвинуваченого не має необхідності та і не можна кваліфікувати за ст. 36-39 КК України, так , як не встановлено законних підстав для перекваліфікації.. Не було а ні необхідної оборони , а ні уявної оборони , а ні крайньої необхідності.
Висновок суду грунтується на досліджених в судовому засіданні доказах , які узгоджуються між собою та матеріалами провадження , ніким не спростовані та визнані судом допустимими..
Позиція обвинуваченого та його захисника направлена на те , щоб ввести суд в оману та уникнути відповідальності.
Судмедексперт ОСОБА_27 повністю спростував доводи обвинуваченого ОСОБА_28 , що ОСОБА_36 міг отримати удар вилами ( частиною ріжка) вскользь в область голови або тіла. Вказане свідчить про те , що обвинувачений бажає спотворити дійсні факти , яких в природі не було.
Злочин вчинено навмисно на грунті довготривалих неприязнених особистих стосунків, що підтверджується дослідженими доказами , які суд визнав допустимими . .
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він характеризується задовільно за місцем проживання (а.к.п.57 ), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.к.п.60.62 ) і є особою раніше не судимою (а.к.п. 56) . ОСОБА_8 хоч і гр. Молдови , але має дозвіл на постійне місце проживання в Україні ( А.к.п. 133-135) і постійно проживає довготривалий час , одружений ( А.к.п. 137) , має сім,ю, веде особисте сільське господарство , тобто займається суспільно корисною працею , що дає суду всі підстави для застосування відносно нього ст.75 КК України. Суд враховує те , що ОСОБА_8 вину не визнав ( це право обвинуваченого ) , матеріальну шкоду не відшкодував.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень , а тому суд вважає , що необхідно застосувати до обвинуваченого максимальний термін іспитового строку , що належним чином буде впливати на поведінку обвинуваченого в суспільстві та посилить виховну роль.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, які відповідно до ст. 66 ,67 КК України суд приймає до уваги , суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, як то передбачено санкцією ч.1ст.122 КК України та застосувати ст. ст.75 , 76 КК України.

Цивільний позов по справі заявлений , в якому потерпілий цивільний позивач просить стягнути на користь потерпілого цивільного позивача 1436,13 грн майнової - матеріальної шкоди ( витрати на лікування ) , 20000 грн не майнової - моральної шкоди та 12000 грн витрати на надання юридичної допомоги.
Стаття 120.КПК Витрати на правову допомогу. ч 2.
Витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.
Суд розглянувши позовні вимоги заявлені потерпілим - цивільним позивачем ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної майнової шкоди в розмірі 1436,13 грн ( А.к.п.28) при ходить до висновку про задоволення вимог , мотивуючи своє рішення тим , що дійсно потерпілий надав документальне підтвердження понесених ним матеріальних витрат на лікування , на придбання ліків. Вказане підтверджується наданими суду чеками.
Суд розглянувши позовні вимоги заявлені цивільним позивачем ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн приходить до висновку про часткове задоволення вимог , мотивуючи своє рішення тим , що дійсно цивільний позивач отримав психологічну травму в зв.язку з нанесеним йому тілесними ушкодженнями , вимушений психічно страждати , перебудовувати своє життя , вносити зміни та корективи в буденний спосіб життя , вчитися жити з думкою про нанесену психологічну травму , а тому суд вважає , що сума в розмірі 14360 грн буде достатньою для компенсації моральних страждань . Суд враховує і поведінку потерпілого , а саме його нестриманість , зважаючи на вік потерпілого. Потерпілий ОСОБА_14 людина солідного віку і повинна вже вміти та навчитися стримувати свої емоції при спілкуванні в громадських місцях і не тільки .
Суд розглянувши вимоги щодо відшкодування судових витрат за надання юридичної допомоги прийшов до висновку про задоволення вказаних вимог. Суд мотивує своє рішення тим , що жодних заперечень щодо обґрунтувань розміру оплати адвоката із сторони обвинуваченого та його захисника не поступило. (А.к.п.30) При задоволенні вимог суд керується виключно вимогами ст.126 ЦПК України , а саме витрати на професійну правничу допомогу
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави 2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заяв щодо зменшення розміру витрат в судове засідання від обвинуваченого та його захисника не надходило. Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходив тільки із норм діючого законодавства , наданих доказів , обгрунтованності та належного оформлення вимог та їх адекватності. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався. Речові докази, слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України після набранням вироку законної сили. Керуючись ст.1166, 1167 , 1177, ЦК України ст.. ст.ст. ч. 4 ст. 174, ч.11 ст.182, ч.5 ст. 194, 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд У Х В А Л И В: ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо на протязі 2 років іспитового строку не вчинить новий кримінальний злочин. На підставі п. 1.2. ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 слідуючі обов`язки, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) без дозволу органу пробації не покидати територію України.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму 1436,13 грн. , в рахунок відшкодування витрат за надання юридичної допомоги 12000 грн. , в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 14360 грн в іншій частині позову відмовити.
Речові докази по провадженню та судові витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право негайно отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення..

Суддя: ОСОБА_1