Дата документу 16.08.2018 Справа № 554/5680/18
Справа 554/5680/18
У Х В А Л А
Іменем України

16 серпня 2018 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна ,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, посилаючи на те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Полтавській області за процесуального керівництва військової прокуратури Полтавського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000034 від 24.06.2018 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

На теперішній час досудовим розслідуванням встановлено, що

з листопада 2017 року ОСОБА_4 перебуває на посаді начальника Подільського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, тобто являється керівником органу державної виконавчої служби.

При цьому, 05.11.2011 Ленінським ВДВС Полтавського МУЮ (нині Подільським ВДВС ГТУЮ у Полтавській області), у зв`язку з заборгованістю у гр. ОСОБА_5 за кредитним договором, накладено арешт на власне нерухоме майно останнього - будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

07.06.2018 до робочого кабінету начальника Подільського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4 , який знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Чураївни, 1/1, звернувся представник за довіреністю гр. ОСОБА_6 ОСОБА_7 з приводу обговорення питання щодо зняття арешту з нерухомого майна у виконавчому провадженні, яке перебуває у підпорядкованому ОСОБА_4 відділі виконавчої служби, борг за який вже сплачено.

В ході вказаної розмови, 07.06.2018, ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою протиправного особистого збагачення, перебуваючи у своєму службовому кабінеті пред`явив незаконну вимогу

гр. ОСОБА_7 про надання 10 тис. грн. за вирішення зазначеного питання.

Розуміючи, що без передачі на вимогу ОСОБА_4 неправомірної вигоди останній не вчинятиме будь-яких дій щодо зняття арешту, а також чинитиме перешкоди по іншим виконавчим провадженням, які веде ОСОБА_7 за дорученням своїх клієнтів, останній був вимушений погодитись на вказану незаконну вимогу та вважаючи вказані дії ОСОБА_4 незаконними, ОСОБА_7 24.06.2018 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів.

19.07.2018 близько 12 год. 00 хв., за попередньою домовленістю,

ОСОБА_7 прибув до робочого кабінету ОСОБА_4 з приводу обговорення питання щодо зняття арешту з нерухомого майна гр. ОСОБА_6 .

В ході розмови ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою протиправного особистого збагачення, перебуваючи у своєму службовому кабінеті за адресою: АДРЕСА_2 , діючи під контролем правоохоронних органів пред`явив вимогу ОСОБА_7 про передачу раніше вказаної суми коштів, тобто 10 тис. грн., при цьому обумовивши місце зустрічі 20.07.2018 у його, ОСОБА_4 , робочому кабінеті.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, 20.07.2018 близько

12 год. 30 хв. начальник Подільского ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, корисливим мотивом та метою протиправного особистого збагачення, у своєму службовому кабінеті, перебуваючи під контролем правоохоронних органів, отримав для себе від ОСОБА_7 неправомірну вигоду в розмірі 10 тис. грн., за зняття арешту, накладеного на нерухоме майно гр. ОСОБА_6 .

Таким чином, начальник Подільського ВДВС ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4 , своїми умисними діями, які виразились в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, вчинив злочин, передбачений

ч. 3 ст. 368 КК України.

21.07.2018 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, на запит процесуального прокурора у кримінальному провадженні, надано відомості, зокрема, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також Державного суднового реєстру України та Суднової книги України.

Так, відповідно до отриманих відомостей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить:

- житловий будинок

АДРЕСА_3 ;

- 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 ;

- самохідне моторне прогулянкове судно марки «Крим», 1988 року випуску, з реєстраційним номером SRU960983, порядковий номер якого у судновій книзі №179: «45», дата реєстрації 13.05.2010, бортовий номер судна КРЕ-2175к.

Відповідно до ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому

п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи те, що санкція ч. 3 ст. 368 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_4 , передбачає конфіскацію майна, існує необхідність накладення арешту на майно належне ОСОБА_4 , з метою забезпечення конфіскації майна у подальшому, як виду покарання.

Слідчий в судове засідання не з`явилась, надав заяву в якій прохав клопотання задовольнити, та розглянути клопотання у його відсутність.

Власник майна в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій указував, що не заперечує проти задоволення клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, вказаного в клопотаннях сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягаює задоволенню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора військової прокуратури Полтавського гарнізону старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності, а саме:

- 1/2 частки квартири АДРЕСА_4 ;

- житловий будинок АДРЕСА_3 ;

- самохідне моторне прогулянкове судно марки «Крим», 1988 року випуску, з реєстраційним номером SRU960983, порядковий номер якого у судновій книзі №179: «45», дата реєстрації 13.05.2010, бортовий номер судна КРЕ-2175к.

Роз`яснити власнику та володільцю майна, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням власника або володільця майна.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1