У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2018 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 20 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000336,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із скаргою на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 20 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000336.

Скарга мотивована тим, що постановою слідчого СВ Ужгородського ВП ГУ НП у Закарпатській області від 20 вересня 2017 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000336 від 24.01.2013 року закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку відсутністю, складу кримінального правопорушення. Скаржник отримала постанову 27 жовтня 2017 року. Вважає її незаконною, необгрунтованою, а тому просить постанову слідчого Ужгородського ВП ГУ НП у Закарпатській області від 20 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000336 від 24.01.2013 року за ознаками злочинів передбачених ч.І ст.190 ст.366, ст.192 КК України скасувати.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_4 , від 31.10.2017 року скаргу призначено до судового розгляду в судовому засіданні на 03.11.2017 року о 15 год. 20 хв., за участю сторін.

Згідно розпорядження №127 від 16.04.2018 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, матеріали справи № 308/10799/17, підлягали повторному автоматизованому перерозподілу зв`язку із неможливістю судді ОСОБА_4 виконання повноважень судді, що зумовлено довготривалим лікуванням. За результатами повторного автоматичного визначення слідчого судді, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 .

Справу було призначено до розгляду на 17.04.2018 р.

Судове засідання на вказану дату не відбулося у зв`язку із неявкою сторін, визначено дату наступного судового засідання 11.05.2018 року.

В судове засідання призначене на 11.05.2018 року сторони провадження не зявились. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином. Так, на адресу зазначену скаржником направлялися судові повістки. Однак, на адресу суду повернулися конверти з поштовою відміткою «повернення за терміном зберігання».

Судове засідання на вказану дату не відбулося у зв`язку із неявкою сторін, визначено дату наступного судового засідання 29.05.2018 року.

В судове засідання призначене на 29.05.2018 року сторони провадження не зявились. Про час та місце розгляду справи сторони повідомлялися належним чином. Так, на адресу зазначену скаржником направлялися судові повістки. Однак, на адресу суду повернулися конверти з поштовою відміткою «повернення за терміном зберігання».

Слідчий суддя констатує, що особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 , про час та дату судового розгляду повідомлялась завчасно та належним чином.

В судове засідання призначені на 11.05.2018 року та 29.05.2018 року не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила. Заяв про підтримання скарги та розгляд справи за відсутності скаржника або відкладення судового засідання до суду подано не було.

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області або прокурор у судове засідання призначене на 29.05.2018 року з розгляду скарги не з`явилися. Про причини неявки не повідомляли.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні. Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Особі, що звертається із скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки. Відтак, скаржник належним чином повідомлявся про розгляд поданої нею скарги, однак не з`явилася у судове засідання, про причини неявки не повідомила суд, клопотання або заяви не надходили.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом. У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Скаржник жодних дій щодо отримання повідомлень суду не вчинив, не проявив інтересу до стану провадження за його скаргою, за наявною у справі адресою не отримує процесуального документу суду. Знаходження матеріалів справи в першій інстанції порушує розумні строки розгляду справи. Слідчим суддею були вжито всіх заходів щодо належного повідомлення особи, яка подала скаргу, про необхідність прибути в судові засідання відповідно до вимог процесуального законодавства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

ОСОБА_3 не отримує рекомендовані судові повідомлення та не цікавиться рухом своєї заяви, що свідчить про втрату нею інтересу до даної справи.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз викладених вище обставин неявки в судове засідання скаржника, якому було відомо про провадження у справі, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду скарги.

Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Згідно пункту 7 Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» №9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року у контексті вирішення питання про дії суду в разі відсутності скаржника, який заявив клопотання про розгляд скарги без його участі, а також належним чином повідомленого скаржника, який не з`явився на такий розгляд, слід зважати на те, що слідчим суддям доцільно у таких випадках залишати скаргу без розгляду. У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки, особа яка подала скаргу належним чином повідомлялася, однак в судове засідання не з`явилась, доводи викладені у скарзі не підтримала, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення скарги без розгляду.

У випадку залишення скарги без розгляду скаржник буде мати право повторно звернутися з такою в суд.

Зазначену практику визнав вірною ВССУ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року. Такий підхід відповідає вимогам ч.3 ст.306 КПК України .

А тому, враховуючи викладене та керуючись ст.ст. ст. 303 - 307, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області від 20 вересня 2017 року про закриття кримінального провадження №0000336 залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1