АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1862/18 Справа № 203/2786/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001423, за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_7 повернуто прокурору для усунення недоліків.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в обвинувальному акті, який надійшов до суду, зазначено, що представником потерпілого є ОСОБА_8 , проте не зазначено хто саме є потерпілим, і кого представляє ОСОБА_8 . Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування кримінального провадження вказано, що ОСОБА_8 був допитаний в якості саме потерпілого. Таким чином, необхідно докладно визначити процесуальний статус ОСОБА_8 , а якщо він дійсно є представником потерпілого викласти відомості про самого потерпілого у відповідності до вимог КПК України.
Також суд вказує на те, що обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте в розписці захисника по отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування захисником ОСОБА_10 зазначено, що він є захисником підозрюваного ОСОБА_7 , 1989 року народження, такий саме рік народження обвинуваченого зазначено і в супровідному листі заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 на адресу суду.
Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акта у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_8 після написання заяви в порядку ст. 55 КПК України слідчим визнано потерпілим у зв`язку із загибеллю від злочину його сина, ОСОБА_11 , про що свідчить і реєстр матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, де зазначено, що ОСОБА_8 був допитаний в якості потерпілого та вимоги ст. 290 КПК України виконано саме із потерпілим.В судовому засіданні суд та учасники процесу встановили саме особу потерпілого, однак через технічну помилку в обвинувальному акті зазначено ОСОБА_8 як представника потерпілого замість вірного зазначення його дійсного статусу потерпілого.
Також апелянт зазначає, що відомості про особу обвинуваченого в обвинувальному акті відповідають дійсності та підтверджені документом посвідчення особи ОСОБА_7 . У судовому засіданні суд та учасники процесу встановили особу обвинуваченого. У розписці, наданій прокурору обвинуваченим, вірно зазначено його рік народження, проте допущена технічна помилка захисником обвинуваченого у відповідній розписці прокурору, що жодним чином не впливає на правильність проведеної процесуальної дії, та не передбачає взагалі зазначення дати народження у відповідній розписці, форма якої не регламентована КПК України.
Звертає прокурор увагу і на той факт, що учасники процесу, обвинувачений та його захисник, наполягали на призначенні справи до розгляду.
З огляду на це прокурор вважає, що даний обвинувальний акт цілком відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська повинна бути скасована судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддюдоповідача, думку учасників судового провадження, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, щодо апеляційна скарга прокурора не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до вимог ч. 1 ст. 337 КПК, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Судом чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Судом першої інстанції повністю враховано і п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК.
Вимоги до змісту та форми обвинувального акту визначені ст. 291 КПК. Даною нормою передбачено певний перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті, зокрема анкетні дані кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001423 складено 10 серпня 2018 року та 13 серпня 2018 року направлено до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.
Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням потерпілими може бути визнано кілька осіб.
Як вбачається з матеріалів провадження, в реєстрі матеріалів досудового розслідування вказано, що ОСОБА_8 був допитаний в якості саме потерпілого.
Що ж стосується посилань суду на певні суперечності у викладенні року народження обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки, як слушно зазначено в апеляції прокурора, відомості про особу обвинуваченого в обвинувальному акті відповідають дійсності, підтверджені документом посвідчення особи ОСОБА_7 , встановлені у судовому засіданні, а розписка захисника, форма якої не регламентована КПК України, надана прокурору, не передбачає взагалі зазначення дати народження у відповідній розписці.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, в даному випадку обвинувальний акт, який надійшов до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 дійсно не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки в ньому некоректно викладено відомості щодо ОСОБА_8 , а саме чи він є потерпілим чи представником потерпілого, а якщо він дійсно є представником потерпілого, то судом першої інстанції вірно вказано на те, що органу досудового розслідування необхідно викласти відомості про самого потерпілого у відповідності до вимог КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК, завданням кримінального провадження є повне та неупереджене розслідування і судовий розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Таким чином, невідповідність обвинувального акту вимогам закону позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд та в подальшому розглянути кримінальне провадження по суті та прийняти законне та обґрунтоване рішення у відповідності до закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3