Справа № 1 кс/756/2078/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2018 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000139 від 12 липня 2018 року за ч. 3 ст. 362 КК України, -
в с т а н о в и в:
Прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про накладення арешту у кримінальному провадженні № 0000139 від 12 липня 2018 року за ч. 3 ст. 362 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що невстановлена особа 03.07.2018, 03.08.2018 та 06.08.2018 шляхом несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється в автоматизованих системах та зберігається на носіях такої інформації із використанням доступу Державного реєстратора ОСОБА_4 внесла неправдиві відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо переліку засновників (учасників) ТОВ "ВІСАК", ТОВ «ТМ ВІСАК» та частки кожного із них виключивши із переліку співзасновників ОСОБА_5 , чим спричинили останній значну шкоду.
Також прокурор зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що 15 грудня 2010 року між ОСОБА_6 (дарувальником) та ОСОБА_7 (обдарованою) був укладений Договір дарування корпоративних прав, за якими обдарована стала власником 70% корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ «Вісак» (), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , за реєстровим № 4998. В подальшому 14.01.2107 ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_9 у зв`язку із зміною сімейного стану.
Як на підставу накладення арешту на майно прокурор посилається на забезпечення відшкодування шкоди та недопущення незаконного відчуження майна, а саме грошових коштів, які перебувають на відповідних рахунках ТОВ «Вісак».
Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане ним клопотання, дослідивши матеріали судового провадження, суд встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, проігнорувавши вказані вимоги, прокурором до клопотання додані копії матеріалів належним чином не завірені, а з деяких доданих до клопотання матеріалів неможливо встановити зміст, внаслідок неналежної якості.
Окремо слідчий суддя звертає увагу, що постанова про призначення групи прокурорів, яка долучена до матеріалів, якими прокурор обґрунтовує клопотання, не підписана уповноваженою на те службовою особою.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає що підстави для накладення арешту не доведені, а тому клопотання не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 309 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000139 від 12 липня 2018 року за ч. 3 ст. 362 КК України відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1