Номер провадження 1-кс/643/4922/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2018 року м. Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова у складі ОСОБА_1 , за участю

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Харкові в залі суду клопотання слідчого Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_4 про арешт майна за кримінальним провадженням №0004977 від 06.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло вищезазначене клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділенням Московського ВП ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004977, яке внесено 06.09.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за фактом шахрайства відносно ОСОБА_5 , тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наприкінці липня 2017 року ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом позики коштів для ведення підприємницької діяльності, шляхом обману заволодів коштами ОСОБА_5 у сумі 2250 доларів США.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що з жовтня 2016 року по травень 2018 року вона проживала спільно з громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана особа не була працевлаштована та утримувалася за рахунок її доходу та допомоги її батьків. В середині липня 2017 року ОСОБА_7 надав їй у борг 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США. Дізнавшись про цей факт, ОСОБА_6 звернувся до неї з проханням надати зазначену суму грошей йому з тим, щоб він мав можливість зайнятися підприємницькою діяльністю, почати отримувати дохід і нарівні із нею забезпечувати спільне проживання. За поясненням ОСОБА_6 , він мав намір укласти договір оренди приміщення та займатися ремонтом автомобілів. Будучи введеною в оману ОСОБА_6 стосовно його намірів протиправно заволодіти моїми коштами, наприкінці липня 2017 року вона, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , передала вказаній особі грошові кошти у сумі 2250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) доларів США. При цьому, він запевнив її, що поверне гроші через 3 місяці. Грошові кошти були передані нею в присутності ОСОБА_7 , якому ОСОБА_6 також повідомив, що бере у неї кошти для того, щоб вести власну справу. З метою створення уявлення про дійсність своїх намірів, ОСОБА_6 відводив її до гаражів, розташованих в районі станції метро Студентська, спілкувався в її присутності із працівниками авто-гаражних комплексів та одному із них, навіть, запропонував працювати на його майбутньому підприємстві. Між тим, у середині серпня 2017 року вона дізналася про той факт, що 08 серпня 2017 року, ОСОБА_6 придбав автомобіль ВАЗ 210930, д.н.з. НОМЕР_1 . На її вимоги пояснити, навіщо він придбав на взяті у неї кошти автомобіль, ОСОБА_6 відповів, що наразі у нього виникли проблеми з пошуком приміщення для здійснення підприємницької діяльності і тому він вирішив витратити гроші саме таким чином. В той же час, за поясненням ОСОБА_6 , факт придбання автомобіля ніяким чином не вплине на його обов`язок повернути мені кошти. З цього моменту, вона систематично нагадувала ОСОБА_6 про необхідність повернення грошових коштів, проте, він постійно запевняв її у тому, що «потрібно трохи почекати», а також те, що він продасть машину та поверне мені гроші.

Відповідно до інформації з АМТ «МВС» 08.08.2017 року було проведено реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 210930 днз. НОМЕР_1 на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

13.09.2018 року потерпілою ОСОБА_5 надано цивільний позов до ОСОБА_6 на суму 2250 доларів США.
Слідчий зазначає, що кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на суму 2250 доларів США, тому з метою забезпечення цивільного позову, а також з мотивів забезпечення можливої конфіскації майна, яка передбачена ст.190 КК України мається необхідність у накладенні арешту на майно ОСОБА_6 , а саме: транспортного засобу ВАЗ 210930 днз. НОМЕР_1 до закінчення вказаного кримінального провадження.
Слідчий підтримав клопотання, просив розглянути без його участі, про що зазначив у письмовій заяві.
Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч.3 ст. 170 КК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Отже, відповідно до приписів закону, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або з метою забезпечення цивільного позову, арешт може бути накладений на майно особи, яка має статус підозрюваного, обвинуваченого, засудженого.

Разом з тим, матеріали клопотання не містять відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_6 , на майно якого слідчий просить накласти арешт, та у самому клопотанні відсутнє посилання на наявність такої підозри.

Частини 1 та 3 ст.173 КПК України передбачають, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати певні обставини.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Московського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт майна за кримінальним провадженням №0004977 від 06.09.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме, на транспортний засіб ВАЗ 210930 днз. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1