Справа № 371/2120/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/511/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 09.08.2018
УХВАЛА
іменем України

09 серпня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
особи, щодо якої вирішується питання екстрадиційного арешту ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 липня 2018 року, якою відмовлено у застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Прокурор звернувся до суду зі клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) для забезпечення видачі особи, її фактичної передачі до Російської Федерації, щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , який перебуває в міжнародному розшуку з метою подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення останнього до кримінальної відповідальності у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 210 (участь у злочинному співтоваристві (злочинній організації), створеному з метою спільного здійснення одного особливо тяжкого злочину, п.п. «а, е, ж, з» ч. 2 ст. 105 (вбивство, тобто умисне заподіяння смерті двом або більше особам, скоєне загально небезпечним способом, організованою групою, за наймом) КК Російської Федерації.

Своє клопотання прокурор обґрунтував тим, що 08 квітня 2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_7 оголошено в розшук. Ленінським районним судом м. Владикавказ Республіки Північна Осетія-Аланія 09.06.2015 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Органом досудового розслідування 01.06.2016 винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого у вчиненні вказаних злочинів.10 червня 2016 року до Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_7 є громадянином Російської Федерації. 12 травня 2016 року ОСОБА_7 затримано працівниками ОКПП «Київ» Державної прикордонної служби України в аеропорту « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Бориспільським міськрайонним судом Київської області. 13.05.2016 до нього застосовано тимчасовий арешт. За наслідками проведеної екстрадиційної перевірки заступником Генерального прокурора України прийняте рішення від 22.09.2016 року про видачу ОСОБА_7 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 210, п.п. «а,е,ж,з» ч. 2 ст. 105 КК РФ. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.10.2016 року постанову заступника Генерального прокурора України про видачу (екстрадицію) ОСОБА_7 скасовано. Апеляційним судом м. Києва 17.11.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Підставою для скасування вказаного рішення стало оскарження ОСОБА_7 рішення ГУ ДМС України в м. Києві про відмову в оформленні документів щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, до ДМС України. Генеральною прокуратурою України 20.12.2016 року прокуратурі Київської області доручено проведення повторної екстрадиційної перевірки обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 . Прокуратурою Київської області 18.06.2018 повторну екстрадиційну перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі ОСОБА_7 , завершено та її матеріали направлено до Генеральної прокуратури України для прийняття рішення за запитом російської сторони. У ході повторної екстрадиційної перевірки, проведеною прокуратурою Київської області за дорученням Генеральної прокуратури України, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин для відмови у видачі ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім того, 12 липня 2016 року до ГУ ДМС України в м. Києві надійшла заява ОСОБА_7 про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. За результатами розгляду наказом ГУ ДМС в м. Києві від 28.07.2016 № 416 ОСОБА_7 відмовлено в оформленні документів щодо визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Окружним адміністративним судом м. Києва 04.04.2017 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_10 до ГУ ДМС України в м. Києві про скасування вказаного рішення та зобов`язання вчинити дії. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.03.2018 року відмовлено в задоволені адміністративного позову ОСОБА_7 . Київським апеляційним адміністративним судом 31.05.2018 року зазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін. Таким чином, рішенням ГУ ДМС України в м. Києві про відмову ОСОБА_7 в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, набуло чинності, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 325, ч. 1 ст. 370 КАС України ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, тобто з 31.05.2018 року, і є обов`язковою для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. За наслідками проведеної повторної екстрадиційної перевірки заступником Генерального прокурора України прийняте рішення від 09.07.2018 року про видачу ОСОБА_7 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 210, п.п. «а,е,ж,з» ч. 2 ст. 105 КК РФ. 24 липня 2018 року о 17 год. 50 хв. ОСОБА_7 затримано працівниками Обухівського ВП ГУ НП в Київській області в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України, з метою забезпечення його видачі на запит іноземної держави. Злочини, вчинення яких інкримінується ОСОБА_7 на території Російської Федерації, згідно з чинним законодавством України відповідають п.п. 1,5,11,12 ч. 2 ст. 115, ст. 255 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк не менше одного року. Передбачені ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за ці злочини не закінчилися. За повідомленням уповноважених органів України ОСОБА_7 статусу біженця не має, не є громадянином України, за станом здоров`я може етапуватися, до кримінальної відповідальності на території України не притягується.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 липня 2018 року у задоволенні клопотання прокурора Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) - відмовлено. Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності на території України не притягувався, відповідно до довідки-характеристики, наданої Обухівським ВП сумлінно виконує ухвалу Печерського районного суду м. Києва щодо обраного відносно нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
На вказану ухвалу прокурор Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) строком на 60 діб для забезпечення його фактичної передачі до Російської Федерації. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, не вмотивованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що прокурором виконано всі вимоги відповідно до ст. 584 КПК України при подачі клопотання та згідно проведеної екстрадиційної перевірки заступником Генерального прокурора України прийняте рішення про видачу ОСОБА_7 до Російської Федерації, однак ні ОСОБА_7 ні його захисником не надано доказів щодо оскарження зазначеної постанови Генеральної прокуратури на підставі ч. 3 ст. 590 КПК України, а тому вважає, що необхідна організація фактичної видачі цієї особи компетентним органам, крім того органами ГУ ДМС України ОСОБА_7 відмовлено у визнанні його біженцем, постановою окружного адміністративного суду м. Києва відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_7 до ГУ ДМС України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, Київським апеляційним адміністративним судом рішення першої інстанції залишено без змін, доказів оскарження рішення апеляційного адміністративного суду ст. ст. 327, 328 КАСУ в розумінні ч. 4 ст. 590 КПК України надано не було, тому вважає що будь-яких заборон щодо відмови у подальшій видачі ОСОБА_7 не встановлено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора який підтримав апеляційну скаргу, думку ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 1, 2 ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 червня 2018 року клопотання першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_11 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави задоволено. Продовжено застосування до громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, шляхом покладення на термін два місяця, а саме до 21.08.2018 року включно, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України (а.с. 144).

З довідки-характеристики вбачається, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до договору найму нерухомого майна винаймає будинок за цією ж адресою. До кримінальної відповідальності на території України не притягувався, відповідно до довідки характеристики наданої Обухівським ВП сумлінно виконує ухвалу Печерського районного суду м. Києва.

В свою чергу, жодних переконливих доказів, що ОСОБА_7 буде переховуватися від правоохоронних органів з метою запобігання екстрадиції в матеріалах провадження не міститься. Крім того, ОСОБА_7 з часу застосування до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання жодним чином не порушував покладених на нього обов`язків.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відмову у застосуванні до ОСОБА_7 екстрадиційного арешту, оскільки щодо ОСОБА_7 вже обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який ним сумлінно виконується, а тому ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачається.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26 липня 2018 року, якою відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 - залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: