Дата документу Справа № 335/2876/18
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-сс/778/363/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/2876/18 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2018 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (дистанційно),

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2018 року,

в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2018 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу.

Застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 березня 2018 року до 14 травня 2018 року включно.

Встановлено заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 35 240 гривень 00 копійок, яка може бути внесена протягом строку дії даної ухвали.

У разі внесення застави і звільнення з-під варти ухвалено покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановлений строк дії даної ухвали до 14.05.2018 року включно.

Згідно зі змістом судового рішення, старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000724 від 16.03.2018 року. В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що у 2016 році ОСОБА_7 був притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КК України, що свідчить про систематичність скоєння підозрюваним кримінальних правопорушень саме у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто може вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, звертав увагу на антисоціальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , спрямовану на пошкодження майна сусідів металевою битою, що стало підставою для виклику правоохоронних органів. Вважав, що ОСОБА_7 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, яка повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виходячи з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до семи років, слідчий суддя прийшла до висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КК України, а саме переховування, впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливість вчинення іншого злочину. Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахувала тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважала за необхідне встановити ОСОБА_7 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення ним застави.

В апеляційній скарзі захисник вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, мешкає сам, раніше не судимий. Крім цього, страждає на серйозні психічні захворювання. Він інвалід третьої групи, йому призначена пенсія, на яку він існує. Вважає, що судом порушено вимоги ст. 194 КПК України, а саме перевірка належності та допустимості доказів для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозра основана на доказах, отриманих злочинним шляхом. Відсутні докази отримані належним чином, а звідси й відсутні ризики, встановлені ст. 177 КПК України, та підстави для тримання під вартою. В ухвалі слідчого судді про обрання запобіжного заходу зазначені ризики без конкретного їх обґрунтування. Відносно ОСОБА_7 порушено кримінальне провадження на підставі незаконно проведеного обшуку в його помешканні, але суд ці доводи залишив без уваги, що призвело до незаконного внесення відомостей до ЄРДР і як наслідок незаконно пред`явленої підозри. Крім того, вказує на порушення права підозрюваного на захист. При постановленні оскаржуваної ухвали, на думку апелянта, було грубо порушено норми ч. 3 ст. 183 КПК України, а саме - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановив заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму, що на час ухвалення такого рішення було непомірною сумою для ОСОБА_7 . Крім іншого, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Зазначає, що невизнання підозрюваним вини не може бути підставою для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою. Як вважає апелянт, прокурором в судовому засіданні не доведено жодного з ризиків, вказаних в клопотанні.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, у зв`язку з наступним.

У відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Вищезазначена ухвала слідчого судді в цілому відповідає вказаним вимогам закону.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні надав пояснення підозрюваний ОСОБА_7 , слідчий, прокурор, захисник та з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисника на предмет незаконності проведення обшуку є необґрунтованими з огляду на те, що обшук в помешканні ОСОБА_7 не проводився, а проводився огляд. В матеріалах провадження містяться заяви від самого ОСОБА_7 про дозвіл на огляд його кімнати і від мешканців з 7-го поверху під`їзду №1 дому АДРЕСА_1 про дозвіл на огляд підсобного приміщення. До того ж, питання щодо допустимості і належності доказів вирішується судом при розгляді провадження по суті. На теперішній же стадії процесу колегія суддів вважає, що зібрані матеріали провадження у своїй сукупності свідчать, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя погодилась із доводами слідчого, і дійшла висновку, що три із заявлених у клопотанні ризиків на даний час існують.

Колегія суддів вважає, що принаймні два з трьох вказаних в клопотанні ризиків, з існуванням яких погодилась слідчий суддя, реально існують, а саме: ризик можливого впливу на свідків та вчинення нового кримінального правопорушення.

Так, свідки у вказаному провадженні є сусіди підозрюваного. Останні скаржились на неадекватну поведінку ОСОБА_7 . Один з сусідів через пошкодження майна ОСОБА_7 і погрози застосування насильства викликав поліцію. Вказане дає підстави вважати, що ОСОБА_7 , маючи інформацію про свідків, в разі застосування менш суворого запобіжного заходу, зможе чинити на них тиск.

На існування ризику можливого вчинення нового кримінального правопорушення вказують кількість вилучених рослин коноплі (або тривале зберігання для особистого вживання, або ж збут) і той факт, що раніше ОСОБА_7 притягався до відповідальності за зберігання наркотичних засобів і, не зважаючи на те, що до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотиків.

Доводи апелянта про відсутність існування вищевказаних ризиків є помилковими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості вчинення дій), передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не конкретного факту їх вчинення підозрюваним, про що акцентує увагу захисник.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінила ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечила високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що інша більш м`яка міра запобіжного заходу не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.

Розмір застави визначений з дотриманням вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в мінімальних межах.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказані в апеляційній скарзі доводи, з достатньою переконливістю, не містять підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2018 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 16 березня 2018 року до 14 травня 2018 року включно, з визначеним розміром застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 35 240 гривень 00 копійок, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4