Справа № 682/14/18
Провадження № 1-кп/682/35/2018
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2018 року Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута кримінальне провадження № 0000912 за обвинувальним актом щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та жител АДРЕСА_1 , який одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, головний сержант- командир відділення окремого гранатометного зводу 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , є учасником бойових дій та учасником АТО,

за ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2017 року близько 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 , та рухаючись у напрямку м. Нетішин Хмельницької області на 218 км +800 м автодороги Н-25 Городище-Рівне Старокостянтинів ( поблизу будинку №58 по вул. Перемоги села Ст.Кривин Славутського району Хмельницької області), не врахував дорожню обстановку, а саме пішохода на правому узбіччі, не врахував дорожні умови, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля марки «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 праворуч, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, яка позначає край проїзної частини дороги, виїхав на праве по ходу руху узбіччя, де у подальшому здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по правому узбіччі у попутньому напрямку, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: рани в тьмяно-потиличній ділянці голови справа, в ділянці лівої брови, перелому кісток лицевого склету, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів на внутрішній поверхні шкіри голови, тотального субарахноїдального крововиливу; закритої травми грудної клітки: перелому 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер справа з пошкодженням парієтальної плеври, переломів 1,2,3,4,5,6 ребер зліва, перелому хребта в ділянці зєднання 12 го грудного та 1-го поперекового хребців з розривом між хребцевого диску та пошкодження спинного мозку, розриву правої легені; відкритого ушкодження правої великогомілкової кістки, крововиливу в мякі тканини правої та лівої гомілок, саден на тильних поверхнях правої та лівої кистях, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_10 .

ОСОБА_4 своїми діями порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 12.1, 12.3, 34.1.1 Правил дорожнього руху України.

Наслідки дорожньо-транспортної пригоди у вигляді смерті потерпілого знаходяться в прямому причинному зв`язку з вищевказаними порушеннями правил безпеки дорожнього руху, допущеними ОСОБА_4 .

Тобто своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив вищенаведені обставини вчинення кримінального правопорушення. При цьому показав, що на прохання свого знайомого привезти собаку з м. Здолбунова у м. Чуднів, 15.11.2017 року біля 7 год. ранку виїхав з дому автомобілем «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 білого кольору. На зворотному шляху додому біля 18 год. він проїжджав с. Старий Кривин Славутського району Хмельницької області, на ділянці дороги за 25-30 м до знаку пішохідного переходу в населеному пункті рухався зі швидкістю орієнтовно 70-90 км/год, та з причин, які не може пояснити змістився вправо і здійснив наїзд на якусь перешкоду. Пішоходів він не бачив. Зіткнення відбулося ймовірно на узбіччі дороги. Він злякавшись, не зупинився, а продовжив рух та доїхавши до с. Велика Омеляна, автомобіль вирішив залишити у знайомого, який там проживає. Додому прийшов біля 21 години та дружині сказав, що автомобіль поламався. Наступного дня на телефон дружини зателефонували правоохоронці, і ввечері 16.11.2017 року вони приїхали до них додому та цікавилися їх автомобілем та при цьому повідомили, що сталося ДТП. Заявлені цивільні позови потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він визнає частково, але у якому саме розмірі визначити не може, покладається на думку суду при визначенні розміру відшкодування.

Окрім визнання вини, винуватість обвинуваченого у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених судом доказів.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що ввечері 15.11.2017 року приїхав незнайомий їй чоловік і повідомив, що її син ОСОБА_10 загинув. Коли вона приїхала із тим чоловіком на місце, де сталася трагедія, то побачила закривавлене тіло свого сина без ознак життя. Це важка для неї втрата як для матері, до того ж останні 15 років син проживав із нею, допомагав їй по господарству, і хоч офіційно не працював, але мав підробітки та допомагав їй. Заявлений нею цивільний позов підтримує в повному обсязі, при цьому вказала, що отримала від ОСОБА_4 16 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_10 , який загинув під час ДТП 15.11.2017 року, був її батьком. Її батьки розлучилися у 1996 році, вона була дитиною і тих обставин не пам`ятає. У віці 13-14 років вона фактично дізналася про свого біологічного батька та бабу. Бачилася з ним тричі. Його спосіб життя вона може охарактеризувати як «дивний», він випивав, жив за рахунок випадкових заробітків, допомагав по господарству бабі. Про його смерть їй повідомила телефоном хрещена, яка сказала, що батька збила машина. Вона відразу ж поїхала в село на місце ДТП, але перебувала в стані сильного душевного хвилювання й не відразу побачила тіло загиблого. Оскільки розуміла, що для баби загибель сина це велика втрата, допомагала чим могла, оформляла довідки про смерть, інші необхідні документи, які потім віддала бабі. Заявлений нею цивільний позов підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що 15.11.2017 року її чоловік ОСОБА_4 їх автомобілем «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 білого кольору, їздив по собаку з місця їх проживання у м. Здолбунів, а потім у м. Чуднів. Повернувся пізно ввечері біля 21-22 год. дуже сердитий, сказав, що машина зламалася. Вранці наступного дня був пригнічений, сказав, що під час руху автомобілем об щось вдарився і не зупинився. Ввечері 16.11.2017 року до них додому приїхали працівники поліції, які поцікавилмся де знаходиться їх автомобіль і повідомили, що сталася ДТП, її чоловік ОСОБА_4 поїхав з ними. Про подію ДТП вона прочитала в Інтернеті і тоді дізналася, що загинув чоловік.

Свідок ОСОБА_12 суду показав, що в листопаді 2017 року він разом із товаришем ОСОБА_10 в один із вечорів біля 18 год. йшли з роботи до магазину. Того дня алкогольних напоїв вони спільно не вживали. Вони разом мали підробіток у їх селі Старий Кривин у одного чоловіка. Йшли по узбіччю дороги в центрі села. ОСОБА_10 йшов попереду нього метрів за п`ять, ближче до дороги. Він не чув звуків автомобіля, ні як рухався, ні щоб гальмував. Побачив, що білий легковий автомобіль швидко їхав, вдарив його товариша, який від удару впав, від автомобіль відлетів шматок білого пластику та автомобіль не зупиняючись вирівняв траєкторію руху на дорогу і продовжив рух. За дві хвилини їхав ще один автомобіль іноземного виробництва, марки якого він не знає, водій якого зупинився та викликав по мобільному телефону швидку допомогу та поліцію.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що у листопаді 2017 року у один із днів біля 18 год. він їхав автомобілем «Форд-фокус» із м. Шепетівки у м. Остріг, у с. Старий Кривин він попереду за 100-120 м бачив, що рухався автомобіль, який змістився вправо, та щось відлетіло, може пластмаса. Той автомобіль не гальмував, оскільки світилися лише «габаритні вогні». Він ввімкнув дальнє світло фар та зупинився, побачив двох чоловіків, один із яких лежав за 1-2 м від дороги на узбіччі, а інший стояв на узбіччі. Він викликав зі свого мобільного телефону швидку та поліцію, дочекався їх, та зі слів лікарів швидкої зрозумів, що чоловік, який лежав на землі помер.

На підтвердження винуватості обвинуваченого свідчать також і письмові докази, зокрема дані протоколу огляду місця події від 15.11.2017 року зі схемою та фото таблицями до нього, згідно якого місцем дорожньо-транспортної пригоди є ділянка автодороги М-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів 218 км+800 м ( с. Старий Кривин Славутського району, вул.. Перемоги, навпроти домогосподарства №58), під час огляду на правому узбіччі виявлено тіло ОСОБА_10 на відстані 3 м до правого краю проїзної частини, а також уламок пластику білого кольору на відстані 2,45 м до правого краю проїзної частини, частину скла жовтого кольору на відстані 2,8 м до правого краю проїзної частини, уламок пластику білого кольору на відстані 1,8 м від правого краю проїзної частини, уламок пластику білого кольору на відстані 2,7 м до правого краю проїзної частини, за межами правого узбіччя на трав`яному покритті скупчення трьох пластикових уламків білого кольору на відстані 4,9 м до правого краю проїзної частини, а також один уламок пластику білого кольору на відстані 3,7 м від правого краю проїзної частини, один чоловічий правий черевик чорного кольору на відстані 11,4 м від правого краю проїзної частини, на правому узбіччі на відстані 3,8 м до правого краю проїзної частини виявлено пакет, а також слід руху коліс автомобіля довжиною 55 м , шириною сліду 0,15 м, а також осип скла протяжністю 20 м, має початок на відстані 20 м від тіла та закінчується в місці його розташування. На місці ДТП наявне штучне освітлення, без опадів.
Дані протоколу проведення слідчого експерименту від 07.12.2017 року за участі свідка ОСОБА_12 , з додатками у вигляді схеми та фото таблиці, де свідок деталізував на місці події свої показання.
Дані протоколу огляду транспортного засобу від 16.11.2017 року з фото таблицями до нього, згідно якого оглянуто автомобіль «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 білого кольору, на якому явно виражені пошкодження в передній правій частині: розбиття лобового скла в правій частині, деформовано передню праву стійку у вигляді вм`ятини, розбито скло передньої блок фари правої з показчиком повороту, розбито передній бампер в передній правій частині, деформовано капот у вигляді вм`ятин в передній частині справа , дзеркало заднього виду праве загнуте в бік право дверки та донизу.
Дані протоколу огляду транспортного засобу від 29.11.2017 року з додатками у вигляді фото таблиць до нього, згідно якого при огляді ходових частин автомобіля «ЗАЗ-пікап» білого кольору встановлено, що на правому задньому колесі встановлена автомобільна шина з направленим малюнком протектора марки «Frigo» розміром 155/70 R13, залишкова висота малюнку протектора 3 мм.
Дані протоколу огляду речового доказу від 04.12.2017 року з додатками у вигляді фото таблиць до нього, згідно якого проведено огляд уламків скла, які були вилучені 15.11.2017 р. під час огляду місця події та уламків скла, які були вилучені 16.11.2017 р. під час огляду автомобіля марки «ЗАЗ-пікап» д.н. НОМЕР_2 .
Дані протоколу огляду речового доказу від 07.12.2017 року із додатками у вигляді фото таблиць до нього, згідно якого проведено відтворення відеофайлів із оптичного диску лазерних систем зчитування формату DVD R 16 х, 4.7GB, марки «Omega» № MFP663UH090206-706, де міститься відеозапис з камери відео спостереження з вул.. Перемоги с. Старий Кривин Славутського району в період часу 15.11.2017 р. о 18:13:12, 18:13:15 та 18:13:27, та отримано 11фото.
Дані висновку експерта № 349 від 29.12.2017 року, згідно якого при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені такі тілесні ушкодження : відкрита черепно-мозкова травма: рани в тьмяно-потиличній ділянці голови справа, в ділянці лівої брови, перелом кісток лицевого склету, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововиливи на внутрішній поверхні шкіри голови, тотальний субарахноїдальний крововилив; закрита травма грудної клітки: переломи 1,2,3,4,5,6,7,8,9,10 ребер справа з пошкодженням парієтальної плеври, переломи 1,2,3,4,5,6 ребер зліва, перелом хребта в ділянці з`єднання 12 го грудного та 1-го поперекового хребців з розривом міжхребцевого диску та пошкодження спинного мозку, розрив правої легені; відкрите ушкодження правої великогомілкової кістки, крововиливи в м`які тканини правої та лівої гомілок, садна на тильних поверхнях правої та лівої кистях, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_10 . Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної травми голови та грудної клітки із переломами кісток склепіння та основи черепа, лицевого скелету, множинними переломами ребер, переломом хребта, ушкодження спинного мозку, розривом правої легені, крововиливом під оболонки та в шлуночки мозку, що призвело до набряку головного мозку та шоку. Враховуючи локалізацію крововиливів та рани на задній поверхні нижніх кінцівок, можна прийти до висновку, що в момент зіткнення з автомобілем, покійний знаходився у вертикальному положенні, обернений до травмую чого предмета своєю задньо-правою поверхнею тулуба, після чого відбулося закидання тіла з послідуючим ударом о дорожнє покриття. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі з трупа ОСОБА_10 виявлено наявність етилового алкоголю в кількості : в крові -0,57 %, в сечі 0,59% ( проміле), що може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння в приміненні до живої людини.

Дані висновку експерта № 22298 від 24.11.2017 року, згідно якого при судово-токсикологічній експертизі зразка крові ОСОБА_4 , 1976 р.н. наявність етилового алкоголю не виявлено.

Дані висновку експерта №853 від 24.11.2017 року, згідно якого кров з трупа ОСОБА_10 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0.

Дані висновку експерта № 515 від 21.11.2017 року, згідно якого кров ОСОБА_4 відноситься до групи 0 з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В за ізосерологічною системою АВ0.

Дані висновку експерта № 230 від 14.12.2017 року, згідно якого при судово-медичному дослідженні змива з чохла із рульового колеса автомобіля епітеліальних клітин з ядрами та пото-жирових виділень не знайдено, а виявлені сліди крові людини, при визначенні групової належності яких знайдено антиген Н ізосерологічної системи АВО. Отже, дана кров може належати особі/особам, в крові якої /яких міститься антиген Н, в тому числі і ОСОБА_4 .

Дані висновку експерта № 516 від 21.12.2017 року, згідно якого на фрагменті пластмаси з бамперу та на марлевому тампоні з вантажної буди правого борту з автомобіля ЗАЗ пікап НОМЕР_2 , знайдена кров людини, при визначенні групової належності якої виявлені антигени А,В та Н. Отже, ця кров може належати особі (особам) в крові якої (яких) містяться антигени А, В та Н, в тому числі і ОСОБА_10 . Виключити домішки крові ОСОБА_4 , якому властивий антиген Н, не являється можливим.

Дані висновку експерта № 1222-Тр від 04.12.2017 р., згідно якого слід шини зафіксований у фотозображенні 15.11.2017 р. під час огляду місця події на 218 км + 800 м автодороги М25 Городище-Рівне-Старокостянтинів придатний для встановлення групової приналежності шини, якою було залишено, та його залишено шиною такого ж виду та типу шин, що надано на дослідження колесо автомобіля «ЗАЗ Пікап В» д.н.з. НОМЕР_2 .

Дані висновку експерта № 1240-тр від 13.12.2017 року, згідно якого три уламки скла розмірами 51х24 мм, 48х19 мм, 24х51 мм, що вилучені 15.11.2017 року під час проведення огляду місця події за фактом наїзду автомобілем «ЗАЗ-пікап В» д.н.з. НОМЕР_2 на ОСОБА_10 на 218 км + 800 м автодороги м-25 Городище-Рівне-Старокостянтинів ( вул.. Перемоги с. Кривин Славутського району, навпроти домогосподарства № 58) та уламок скла розмірами 49х27 мм, що вилучений 16.11.2017 р. з передньої право фари автомобіля «ЗАЗ-пікап В» д.н.з. НОМЕР_2 , до розділення являлися частинами одного цілого.

Дані висновку експерта № 504А від 19.12.2017 року, згідно якого на момент огляду та дослідження робоча гальмова система та рульове керування автомобіля ЗАЗ-В НОМЕР_2 перебували в працездатному стані та у повній мірі виконували функції, що передбачені конструкцією.

Дані висновку експерта № 506 А від 20.12.2017 року, згідно якого в умовах даної пригоди наїзд автомобіля ЗАЗ Пікап р.н. НОМЕР_2 на пішохода ОСОБА_10 відбувся перед місцем розташування уламку пластику білого кольору, який знаходиться на відстані 2,45 м до правого краю проїзної частини, тобто на правому узбіччі по напрямку від м. Славута до м. Нетішин.

Дані висновку № 577 А від 04.01.2018 року, згідно якого в заданій дорожній ситуації, водій автомобіля ЗАЗ Пікап В р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог пп.1.10 ( термін «Узбіччя»), 10.1, 11.1, Правил дорожнього руху України; технічна можливість у водія автомобіля ЗАЗ Пікап В р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 на правому узбіччі залежала від виконання ним вимог пп.1.10, 10.1 ПДР, тобто виконуючи вимоги вказаних пунктів ПДР водій автомобіля ЗАЗ Пікап В р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_10 на правому узбіччі; можна дійти висновку, що з технічної точки зору до виникнення даної пригоди призвели дії водія автомобіля ЗАЗ Пікап-В р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , які не відповідали вимогам пп.1.10, 10.1 ПДР, а саме з`їзд з проїзної частини дороги та рух по правому узбіччі.

Дані постанов про визнання предмета речовим доказом від 17.11.2017 року, відповідно до яких таким визнано пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 ; від 15.11.2017 року, відповідно до яких такими визнано частинки скла автомобіля, пластикові уламки автомобіля, правий чоловічий черевик; від 17.11.2017 року, відповідно до яких такими визнано частинки скла правої блок фари, чохол з рульового керма, частину переднього бампера з плямою бурого кольору, змиви на марлевий тампон плями бурого кольору з правого борту автомобіля; від 22.12.2017 року, відповідно до яких такими визнано пакет з одягом ОСОБА_10 та чужорідне тіло виявлене в правій гомілці трупа ОСОБА_10 , яке упаковане в паперовий конверт; від 29.11.2017 року, відповідно до яких такими визнано заднє праве колесо автомобіля «ЗАЗ-пікап-В», з шиною марки « Debica Frigo» розміром 155/70 R 13; від 07.12.2017 року , відповідно до яких таким визнано цифровий диск лазерних систем зчитування формату DVD R 16 х, 4.7GB, марки «Omega» № MFP663UH090206-706.
Виходячи з наведеного, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_4 у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за встановлених судом обставин.
Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання суд враховує, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, його позитивні характеристики, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, часткове відшкодування потерпілим моральної шкоди.
ОСОБА_4 вчинив тяжкий необережний злочин, за наслідками якого спричинено смерть людини, вперше притягується до кримінальної відповідальності, молодий за віком, працює, є військовослужбовцем за контрактом, є учасником бойових дій, учасником АТО, одружений, має на утриманні малолітню дитину, є фактично одним працюючим членом сім`ї, позитивно характеризується за місцем роботи( служби) та проживання, на обліку у лікарів не перебуває.
Виходячи з наведеного, положень до ч. 2 ст. 50 КК України згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження нових злочинів, призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробовуванням з покладенням обов`язків, передбачених пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України без позбавленням права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання застосування додаткової міри покарання суд враховує роз`яснення, дані у п.п. 20. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
З огляду на вищезазначені обставини вчинення злочину обвинуваченим, мотиви допущених останнім порушень правил безпеки дорожнього руху, ставлення винного до своєї протиправної поведінки та її наслідків, суд не вбачає підстав для призначення додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, які виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються правила Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Так, згідно ч. 3 ст. 23 Цивільного Кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, за змістом якого (ст.ст.9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

ОСОБА_4 застрахував свою цивільно-правову відповідальність як користувач транспортного засобу ЗАЗ 110558 н.з. НОМЕР_2 у ПАТ «НАСК «Оранта», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №Ак/4281905 від 17.06.2017 року.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 заявлено до ОСОБА_4 та ПАТ «НАСК «Оранта», згідно її позовних вимог цивільний позивач просила суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 36 655 гривень та у відшкодування моральної шкоди 38 400 гривень, стягнути з ОСОБА_4 на її користь у відшкодування моральної шкоди 250 000 гривень. При цьому під час судового розгляду цивільний позивач ОСОБА_6 вказала, що ОСОБА_4 добровільно сплатив їй на відшкодування моральної шкоди 16 000 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ПАТ «НАСК «Оранта» слід задоволити частково та стягнути із ПАТ «НАСК`Оранта» на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 26 855 гривень та у відшкодування моральної шкоди 38 400 гривень.

Суд приходить до висновку, що із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 слід стягнути на відшкодування моральної шкоди, з урахуванням суми відшкодування моральної шкоди отриманої нею від ОСОБА_4 у розмірі 16 000 гривень, та суми на відшкодування моральної шкоди стягнутої із ПАТ «НАСК «Оранта» у розмірі 38 400 гривень, - 195 600 гривень, що буде на думку суду в повній мірі відповідати понесеним нею моральним стражданням та переживанням, пов`язаним із смертю сина в результаті ДТП.

Згідно ч.1 ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.

Крім того, зі змісту вказаного Закону випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями. Виходячи з визначення поняття поховання, до витрат на поховання можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу. Враховуючи наведене, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а тому вимоги потерпілої задоволенню не підлягають.

Також, потерпіла ОСОБА_6 надала накладну про витрати на придбання пам`ятника та його встановлення на суму 23 100 гривень.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ по відшкодуванню шкоди» від 27.03.1992 №6 відповідальні за заподіяння шкоди, зобов`язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості.

Заперечуючи щодо даного письмового доказу ПАТ НАСК «Оранта» вказує, що цивільним позивачем не надано доказу про граничну вартість стандартного пам`ятника в даній місцевості, разом з тим відповідачем доказу про те, що граничний розмір стандартного пам`ятника є меншим чи іншим за вказаний у накладній також не надано.

Також суд не приймає до уваги заперечення цивільного відповідача про те, що накладна не може бути документом, що підтверджує здійснення дій із придбання майна, оскільки накладна є документом первинного обліку використовується при передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій, що не суперечить положенням ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, заявлено до ОСОБА_4 з вимогою про відшкодування моральної шкоди в розмірі 190 000 гривень, а також до НАСК «Оранта» з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень. При цьому цивільний позивач ОСОБА_7 вказала, що ОСОБА_4 добровільно сплатив їй кошти у сумі 2 900 гривень, що підтверджено відповідними дублікатами квитанцій та сторонами в судовому засіданні не заперечувалося.

Суд приходить до висновку, що відшкодування за спричинену моральну шкоду ОСОБА_7 слід визначити у розмірі 30 000, при цьому врахувавши, що ОСОБА_4 сплачено для неї 2 900 гривень, суму до відшкодування визначити у 27 100 гривень.

У позові ОСОБА_7 до НАСК «Оранта» про відшкодування моральної шкоди у 10 000 гривень, - відмовити, з огляду на положення ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про загальний розмір такого відшкодування.

Питання про речові докази слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України із обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, з покладенням відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги ОСОБА_6 до ПАТ «НАСК «Оранта» задоволити частково та стягнути із ПАТ «НАСК`Оранта» на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 26 855 гривень та у відшкодування моральної шкоди 38 400 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 195 600 гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задоволити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 27 100 гривень на відшкодування моральної шкоди.

У позовних вимогах ОСОБА_7 до ПАТ «НАСК «Оранта» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 4 701,03 гривні судових витрат за проведення судових експертиз.

Скасувати арешт автомобіля «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 , накладений ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 19 листопада 2017 року.
Речові докази : автомобіль «ЗАЗ пікап-В», р.н. НОМЕР_2 , заднє праве колесо з шиною марки « Debica Frigo» розміром 155/70 R 13 повернути ОСОБА_4 ;

частинки скла автомобіля, пластикові уламки автомобіля, правий чоловічий черевик, частинки скла правої блок фари, чохол з рульового керма, частину переднього бампера з плямою бурого кольору, змиви на марлевий тампон плями бурого кольору з правого борту автомобіля; пакет з одягом ОСОБА_10 та чужорідне тіло виявлене в правій гомілці трупа ОСОБА_10 , - знищити;

цифровий диск лазерних систем зчитування формату DVD R 16 х, 4.7GB, марки «Omega» № MFP663UH090206-706 залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 залишити раніше обраний у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення суду апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1