Єдиний унікальний номер 243/702/18 Номер провадження 11-кп/775/520/2018

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2018 року м. Бахмут

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, освіта середньо-спеціальна, перебуває на обліку в Харківському міському центрі зайнятості, з 15.03.2015 по 08.04.2017 року проходив службу за контрактом в ЗСУ на посаді старшого механіка-водія танкового взводу танкової роти НОМЕР_1 окремого БСП ОК «Схід» сухопутних військ ЗСУ, молодший сержант, учасник антитерористичної операції, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Лівобережного районного суду м. Ліпецьк РФ від 21.07.1993 року за ст. 224-2 ч. 2, 224 ч. 2 КК РФ до 5 років 3 місяців позбавлення волі, 13.06.1998 звільнився по відбуттю строку покарання;

- вироком Лозовського міського суду Харківської області від 30.08.2000 року за ст. 140 ч. 3, ст. 194 ч. 1, ст. 193 ч. 3, ст. 42 КК України 1960 р. до 4 років позбавлення волі з конфіскацію майна, 22.05.2004 звільнився по відбуттю строку покарання;

- вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова 26.02.2007 року за ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1, ст. 70 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, 26.10.2009 звільнився по відбуттю строку покарання;

- вироком Московського районного суду м. Харкова від 23.03.2011 року за ст. 263 ч. 1 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Московського районного суду м. Харкова від 15.08.2012 року за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3, ст. 185 ч. 2, ст. 263 ч. 2, ст. 70 ч. 1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 24.08.2014 звільнився умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 29 днів, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. На підставі ст. 2 ЗУ « Про амністію у 2016 році» звільнено від відбування призначеного покарання. Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку обвинувачений, в лютому 2017 року, точна дата та час не встановлені, перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 , будучі направленим для здійснення військової служби до АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою незаконного придбання та зберіганням бойових припасів, взяв у загальнодоступному для всіх військовослужбовців місці гранату ОГ 17 (1 од.) з елементом саморобної доробки, з підривачем УЗРГМ 2 (1 од.), корпуси гранат РГД 5 (2 од.), та підривачі типу УЗРГМ (1 од.), УЗРГМ 2 (1 од.), які поклав до особистих речей рюкзака, тим самим придбав бойові припаси та почав їх зберігати без передбаченого законом дозволу.

В подальшому обвинувачений, 09.04.2017 року будучі звільненим з військової служби у запас, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи реальну можливість повернути бойові припаси або повідомити правоохоронним органам про їх знаходження у нього не зробив цього та направився на постійне місце свого мешкання у АДРЕСА_1 , тим самим здійснив носіння вищевказаних бойових припасів.

09.04.2017 року приблизно о 11:00, в ході проведення перевірки працівниками правоохоронних органів на блокпосту № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , з добровільного дозволу, в присутності понятих, ОСОБА_6 надав з рюкзаку, вищезазначені бойові припаси, які він раніше незаконно, в порушення вимог Положення «Про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами, придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

На вказане рішення прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та засудити обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України без застосування відносно нього амністії. Вказує, що за наявності у ОСОБА_6 двох судимостей за вчинення тяжких злочинів та умовно дострокового звільнення з місць позбавлення волі суд передчасно застосував відносно нього амністію.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, а також до осіб, які раніше звільнились з місць позбавлення волі умовно достроково та знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Згідно вимог п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року амністія не застосовується до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів.

Як встановлено з матеріалів провадження, обвинувачений має судимості за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2007 року за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України та вироками Московського районного суду м. Харкова від 23 березня 2011 року та 15 серпня 2012 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 2 ст. 263 КК України. За останнім вироком ОСОБА_7 був звільнений з місць позбавлення волі умовно - достроково.

Злочини передбачені ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких.

За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано застосував до обвинуваченого вимоги ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, оскільки він двічі судимий за вчинення тяжких злочинів та після звільнення з місць позбавлення волі умовно достроково, знов вчинив умисний тяжкий злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України.

Таким чином, вирок суду підлягає скасуванню в частині застосування до ОСОБА_6 амністії, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 420 КПК України, ст. 9 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2018 року відносно ОСОБА_6 скасувати в частині застосування до нього вимог ст. 2 Закону України « Про амністію у 2016 році».

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати ОСОБА_6 з моменту його фактичного затримання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набуває чинності з дня його проголошення та може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді