ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-о/753/5/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" травня 2018 р. колегія суддів Дарницького районного суду м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , перевіривши заяву захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 , про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року за нововиявленими обставинами на відповідність вимогам ст. 462 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:
До Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява захисника ОСОБА_4 про перегляд за нововиявленими обставинами та скасування вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року та ухвали Верховного суду України від 24 травня 2005 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 .
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва територіальну підсудність для розгляду вказаної заяви визначено Дарницькому районному суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва заява захисника ОСОБА_4 у зв`язку з невідповідністю вимогам положень ст. 462 КПК України залишена без руху, з наданням строку для усунення недоліків поданої заяви.

В строк, встановлений вказаною ухвалою суду, захисник ОСОБА_4 подала уточнену заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року в частині визнання винним і засудження ОСОБА_5 .
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повертається, якщо особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.

Перевіривши зміст уточненої заяви колегія суддів вважає неможливим відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 259 КПК України (в редакції, що діяла на час подання заяви і яка застосовується судом на підставі положень ст. 5 КПК України щодо дії Кодексу у часі) до нововиявлених обставин відносяться:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону України, іншого акта (їх окремих положень) або надання Конституційним Судом України офіційного тлумачення положень Конституції України, що є відмінним від того, як їх застосував суд при вирішенні справи;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Вказані нововиявлені обставини, як підстава для перегляду судового рішення, що набрало законної сили, характеризуються такими ознаками: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх суттєве значення для справи; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження в справі та постановлення вироку в зв`язку з невідомістю їх суду; їх відкриття тільки після набрання вироком суду законної сили; їх спеціальне розслідування прокурором, або, за його дорученням, слідчим.
Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи, а також нові докази, які виявлені після постановлення судового рішення.
Як зазначив Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 2728, та рішенні від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v.Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46) процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.
Також ЄСПЛ розглянувши справу «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) рішення від 19 лютого 2009 року: повторив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata (див. там же, п. 62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
При цьому у вказаному рішенні звернуто увагу на те, що мають існувати будь-які «вагомі та непереборні обставини», які могли б служити обґрунтованим поясненням того, чому остаточне судове рішення має бути переглянуто і скасовано.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в поданій заяві мають бути наведені такі обставини, які свідчать, що вони дійсно є нововиявленими.
Оскільки вимог закону щодо змісту заяви дотримано не було, ухвалою суду надано строк для усунення недоліків.
Проте в уточненій заяві захисником не зазначено обставин, які би могли бути віднесені до нововиявлених обставин.
Так, посилання захисту на наявність рішення Європейського суду з прав людини в даному випадку не є підставою для перегляду вироку, крім того як вбачається з доданої ухвали Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01.06.2017 р., саме на підставі вказаного рішення ЄСПЛ було зараховано в строк відбування покарання зокрема час з 06.06.2001 року.
Даних про те, що в основу вироку покладені докази, що були зібрані до 06.06.2001 року, і які б мали вирішальне значення для правильного вирішення справи, в заяві не наведено.
За таких обставин вказане рішення національного суду також будь-яким чином не свідчить про наявність відомостей про існування нововиявлених обставин.
Крім того, відповідно до положень ст. 445 КПК України (редакція, що діяла на час подання заяви), встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом, є підставою для перегляду справи Верховним Судом України.

Відповідно до ч. 3 ст. 459 КПК України (в редакції, що діє на даний час), вказане встановлення порушення свідчить про наявність виключних, а не нововиявлених обставин.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що захисник ОСОБА_4 не усунула вказані в ухвалі суду недоліки в повному обсязі а саме не підтвердила нововиявлену обставину, посиланням на докази та не пояснила, як ця обставина могла вплинути на судове рішення і тому заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами необхідно повернути заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 429, 459, 462, 464 КПК України, суддя
УХВАЛИЛА :
Заяву захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_5 , про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 03 грудня 2004 року у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_5 повернути заявнику.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала заяву, разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. ст. 392, 395 КПК України.

Головуючий
Судді