Справа № 456/727/18
Провадження № 1-кп/456/197/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2018 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області
в складі: головуючої-судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілих ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001751 від 28.09.2017 року, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 групою осіб з ОСОБА_8 , неповнолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 09.02.2017 року близько 02 години з хуліганських спонукань та мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та виражалось в прагненні показати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, з метою з`ясування особистих стосунків почали протиправно вриватися в будинок потерпілого ОСОБА_5 , що розташований в АДРЕСА_2 . В цей час потерпілий ОСОБА_5 , намагаючись не допустити вказаних осіб до свого житлового будинку, утримував вхідні двері руками. Однак, ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , грубо порушуючи громадський порядок та спокій громадян, що проживають у АДРЕСА_2 , увірвались у будинок ОСОБА_5 . Під час вказаних подій неповнолітня ОСОБА_11 завдала подарунковим ножем, який не є спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, порізи по руках ОСОБА_5 . В подальшому, перебуваючи в одній з кімнат житлового будинку, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та неповнолітній ОСОБА_12 почали наносити ОСОБА_5 численні удари руками та ногами в різні частини тіла, від чого останній впав. Коли потерпілий ОСОБА_5 лежав на підлозі, обвинувачений ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та неповнолітній ОСОБА_9 продовжили наносити йому удари ногами по тулубу та голові, а неповнолітня ОСОБА_11 подарунковим ножем нанесла порізи в ногу, спину та по руках потерпілого. Після цього обвинувачений ОСОБА_7 потягнув ОСОБА_5 до кімнати-кухні, де разом з ОСОБА_14 продовжували наносити йому удари ногами по голові.
В цей час потерпіла ОСОБА_4 , намагаючись припинити протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_15 щодо її сина ОСОБА_5 , намагалася вигнати вказаних осіб з будинку. У відповідь на це ОСОБА_13 з хуліганських спонукань наніс удар кулаком руки в обличчя ОСОБА_4 , після чого разом з ОСОБА_7 та неповнолітніми ОСОБА_9 і ОСОБА_16 продовжували наносити удари потерпілому ОСОБА_5 .
Потерпіла ОСОБА_4 з метою припинення хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , неповнолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_15 побігла до свого сина ОСОБА_17 , що проживає в АДРЕСА_3 , який, прийшовши до будинку свого брата ОСОБА_5 , припинив хуліганські дії останніх.
Внаслідок завданих ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , неповнолітніми ОСОБА_9 та ОСОБА_16 ударів потерпілому ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця лівого вуха, синця нижньої повіки правого ока, садна верхньої повіки правого ока, рани лівого передпліччя, лівого стегна, поперекової ділянки зліва, струсу головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, а ОСОБА_4 - тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій виличній ділянці обличчя, що відносяться до легкого тілесного ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, про те, що 09.02.2017 року близько 02.00 год. він, ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 прийшли до потерпілого ОСОБА_5 , щоб придбати горілку. ОСОБА_10 зайшла в будинок. Повернувшись, повідомила їм, що ОСОБА_5 вдарив її в ніс. Після цього вони з метою покарати за це потерпілого ОСОБА_5 , незважаючи на те, що останній чинив їм опір, намагаючись не впустити до житлового будинку в с. Дуліби Стрийського району, увірвалися в його помешкання, де в одній з кімнат завдали потерпілому численних ударів руками і ногами в різні ділянки тіла, після чого силоміць потягли на кухню, де продовжували завдавати останньому удари. Хто наносив удари ножем та скільки ударів завдав він потерпілому ОСОБА_5 , не пригадує, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілій ОСОБА_4 ударів не наносив. Потім прийшов брат потерпілого і припинив бійку. На наступний день у лікарні він попросив вибачення у потерпілих. Щиро розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.
Крім особистого визнання, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях доведена :
- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, в ніч на 09 лютого 2017 року ОСОБА_7 разом з двома своїми друзями та ОСОБА_10 , долаючи його опір та намагаючись відчинити вхідні двері, які він утримував, проникли до його будинку в селі Дуліби Стрийського району. Він забіг у кімнату та кликав матір на допомогу. Обвинувачений ОСОБА_7 завдав йому численних ударів руками та ногами в різні ділянки тіла, а ОСОБА_10 штрикала його ножем. Потім ОСОБА_8 і ОСОБА_7 силоміць затягнули його на кухню, де продовжували бити. Матір побігла до брата по допомогу, який прийшов і вигнав обвинуваченого ОСОБА_7 та його друзів з будинку. Згодом приїхала поліція. Просить карати обвинуваченого ОСОБА_7 за законом ;
- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка ствердила, що 09 лютого 2017 року близько 02 год., знаходячись у власному будинку в с. Дуліби Стрийського району, прокинулася від сильного стуку у вхідні двері. На подвір`ї побачила ОСОБА_10 і трьох хлопців, які увірвалися в їх будинок. ОСОБА_10 і ОСОБА_9 почали її утримувати. Коли вона вирвалася і забігла в кімнату, побачила, як ОСОБА_8 і ОСОБА_7 б`ють її сина ОСОБА_5 . Вона намагалася вигнати їх з будинку, просила припинити побиття її сина. Тоді ОСОБА_8 вдарив її в обличчя. Вона побігла по допомогу до іншого сина, який живе поруч. Коли повернулася, її син ОСОБА_5 побитий лежав у кухні на підлозі, звідки його на ношах винесли працівники швидкої медичної допомоги. Просить карати обвинуваченого ОСОБА_7 за законом.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчинених злочинах визнав повністю.
Отримавши показання ОСОБА_7 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_7 та іншим учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у незаконному проникненні до житла особи із застосуванням насильства та у вчиненні хуліганства, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, тому кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України є вірною.
При призначенні покарання обвинуваченому по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, фактичні обставини справи, конкретний характер і ступінь участі обвинуваченого у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, тяжкість заподіяних кримінальними правопорушеннями наслідків, спосіб вчинення кримінальних правопорушень і їх мотиви, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, неодружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, з 10.10.2017 року по 19.02.2018 року брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, обставини, що пом`якшують покарання, якими, на думку суду, є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечних діянь, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності та беручи до уваги всі вказані обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання в межах санкцій інкримінованих йому статей КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов не заявлений.
Процесуальних витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 296 КК України, і призначити покарання:
-за ч. 2 ст. 162 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 296 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. 70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1