Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/4210/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2018 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2018 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, за фактом умисного невиконання ОСОБА_4 судових рішень, які набрали законної сили, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян та державним інтересам.
25.04.2018 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.
Згідно вказаного повідомлення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, водійське посвідчення вилучено відповідно. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 20.07.2012 року ОСОБА_4 у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу звільнено на підставі ст. 84 КК України від подальшого відбування покарання на весь строк, що залишився, та становить 05 років 03 місяці 22 дні. У подальшому, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 року ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2014 році».

Так, достеменно знаючи про відсутність водійського посвідчення, яке надає право керування транспортними засобами, ОСОБА_4 , розуміючи, що був засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть людини, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, та створюючи при цьому небезпеку для інших учасників дорожнього руху, 26.12.2016 року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. За вказаним фактом стосовно ОСОБА_4 26.12.2016 року складено протокол про адміністративне правопорушення, серії АП2 № 007769, який передано на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2017 року, яка ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 09.03.2017 року залишена без змін, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 1 (один) рік.

Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2017 року, що набрала законної сили 09.03.2017 року, ігноруючи вимоги вказаного рішення суду та усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, вказану постанову не виконував.

Так, ОСОБА_4 , незважаючи на вказану вище заборону суду, з метою ухилення від призначеного йому покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на три роки, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проявляючи зухвалість, демонструючи зневагу до встановленого порядку правосуддя та існуючих правил поведінки в суспільстві, з метою підриву авторитету та престижу органів правосуддя, діючи з прямим умислом на відверту відмову від виконання судового акту від 15.05.2017 року, 06.03.2018 року о 13 год. 40 хв. здійснював керування автомобілем «Mercedes-Benz Е-320 CDI», д.н. НОМЕР_1 (Грузія), в м. Миколаєві, по вул. Соборна, 1-А, з ознаками наркотичного сп`яніння (порушення мови, тремтіння пальців рук), створюючи при цьому небезпеку для інших учасників дорожнього руху, зупинений працівниками патрульної поліції. Дії ОСОБА_4 кваліфіковані працівниками поліції за ч. 2 ст. 130 КУпАП, оскільки він повторно протягом року вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Крім цього, працівниками поліції винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовано не в автоматичному режимі, серії БД № 656369 від 06.03.2018 року, згідно з якою ОСОБА_4 , будучи особою позбавленою права керування, керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Е-320 CDI», д.н. НОМЕР_1 (Грузія), не маючи на це законного права, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи із прямим умислом на відверту відмову від виконання судових рішень постановлених щодо нього, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проявляючи зневагу до встановленого порядку правосуддя та існуючих правил поведінки в суспільстві, всупереч приписів судових актів про заборону керування транспортними засобами та покладені на нього обов`язки постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.01.2017 року, яка набрала законної сили 09.03.2017 року, перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння та створюючи при цьому небезпеку для інших учасників дорожнього руху, здійснив керування 06.03.2018 року автомобілем марки «Mercedes-Benz Е-320 CDI», д.н. НОМЕР_1 (Грузія), чим проявив особливий цинізм та явну неповагу до правової системи держави, заподіявши суспільно-небезпечні наслідки нематеріального характеру - завдання істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам у вигляді підриву авторитету та престижу органів правосуддя, що з огляду на обставини стало способом скоєння ОСОБА_4 суспільно-небезпечних адміністративних правопорушень та як наслідок відчуття безкарності.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, водійське посвідчення вилучено відповідно. Також, вказаним вироком суду на ОСОБА_4 накладено стягнення на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на поховання загиблої у розмірі 49 460, 59 грн. та моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., а також на користь ОСОБА_9 50 000 грн., на користь ОСОБА_10 50 000 грн., на користь ОСОБА_11 , діючої в інтересах малолітньої ОСОБА_11 50 000 грн., що становить загальну суму 249 460, 59 грн.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 20.07.2012 року ОСОБА_4 у зв`язку із захворюванням на тяжку хворобу, звільнено, на підставі ст. 84 КК України, від подальшого відбування покарання на весь строк, що залишився та становить 05 років 03 місяці 22 дні.

У подальшому, ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 року ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року на підставі ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2014 році».

Проте, ОСОБА_4 , достеменно знаючи про вищевказаний вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року, що набрав законної сили, усвідомлюючи реальну можливість та обов`язок виконати судовий акт щодо відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди, маючи умисел на відверту та свідому відмову від його виконання, демонструючи зневагу до встановленого порядку правосуддя, ухиляється від його виконання, чим порушує охоронювані Конституцією України права і свободи людини і громадянина, а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та малолітньої ОСОБА_11 , чим спричинив останнім матеріальну істотну шкоду у сумі 249 460,59 грн.

05.05.2018 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 25.06.2018 року з можливістю звільнення з-під варти у разі внесення застави у розмірі 650 000 гривень.
18.05.2018 року ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області вказану ухвалу було скасовано та застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до 25.06.2018 року із забороною цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
19.06.2018 року постановою заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_14 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014 від 13.03.2018 року до чотирьох місяців - до 25.08.2018 року включно.
Прокурор звернулася до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про продовження строку застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят діб. В обґрунтування клопотання вказала, що для завершення досудового розслідування необхідно: отримати висновок раніше призначеної судово-психіатричної експертизи; отримати та провести тимчасовий доступ до виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні та завершені Заводським відділом ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_4 ; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 13.06.2018 року, якою скасована постанова Заводського районного суду м. Миколаєві від 18.05.2018 року; зібрати характеризуючий матеріал на ОСОБА_4 ; проаналізувати отриману інформацію щодо можливого використання отриманих відомостей у доказуванні; виконати інші слідчі дії, процесуальні дії та оперативно-розшукові заходи, у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.
Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків. Просили обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід з огляду на його стан здоров`я та необхідність лікування поза межами м. Миколаєва.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.
Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягає у невиконанні останнім судових актів в частині позбавлення його права керування транспортними засобами, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.05.2018 року визнано необґрунтованою.
Підозра ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, яке полягає у невиконанні останнім вироку суду в частині відшкодування завданої шкоди, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, є обґрунтованою та підтверджується наступними зібраними доказами у кримінальному провадженні: заявою ОСОБА_10 від 24.04.2018 року про залучення її до провадження як потерпілого, згідно якої ОСОБА_10 вказує про те, що ОСОБА_4 умисно не виконує вирок Центрального районного суду м. Миколаєва, що набрав законної сили, в частині стягнення завданої шкоди на загальну суму 249 460,59 грн., чим спричинив їй істотну шкоду; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 24.04.2018 року, відповідно до якого потерпіла вказала, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року на ОСОБА_4 накладено стягнення на загальну суму 249 460,59 грн., однак ОСОБА_4 умисно перешкоджає виконанню вказаного судового акту в частині відшкодування завданої шкоди, у зв`язку з чим їй особисто та ОСОБА_11 (опікуном якої вона є) завдано істотну шкоду; заявою ОСОБА_8 від 24.04.2018 року про залучення його до провадження як потерпілого, відповідно до якого ОСОБА_8 вказує про те, що ОСОБА_4 умисно не виконує вирок Центрального районного суду м. Миколаєва, що набрав законної сили в частині стягнення завданої шкоди на загальну суму 249460, 59 грн., чим спричинив йому істотну шкоду; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.04.2018 року, відповідно до якого потерпілий вказав, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року на ОСОБА_4 накладено стягнення на загальну суму 249460, 59 грн., однак ОСОБА_4 умисно перешкоджає виконанню вказаного судового акту в частині відшкодування завданої шкоди, у зв`язку із чим йому особисто завдано істотну шкоду; копією вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки. Також, стягнуто з ОСОБА_4 на користь: ОСОБА_8 матеріальну шкоду, пов`язану із витратами на поховання загиблої у розмірі 49460,59 грн., моральної шкоди в сумі 50 000 грн.; ОСОБА_10 - 50 000 грн.; ОСОБА_9 - 50 000 грн.; ОСОБА_15 , діючої в інтересах малолітньої ОСОБА_11 - 50 000 грн. Даний вирок суду набрав законної сили 26.04.2012 року; копією ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 26.04.2012 року, відповідно до якої вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01. 2012 року відносно ОСОБА_4 залишено без змін; ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2014 року, відповідно до якої ОСОБА_4 звільнено від покарання, призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2012 року, на підставі п. "г" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році". При цьому слід зазначити, що амністія не звільняє від обов`язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, покладеного на винну особу вироком чи рішенням суду; листом Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 03.10.2017 року, яким повідомлено ОСОБА_10 про причини не виконання рішення суду та також вказано, що у зв`язку із умисним не виконанням рішення суду державний виконавець направив до органів поліції подання про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України.
Вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що досудове розслідування у ньому проводиться неефективно, проведені слідчі дії є неповними та недостатніми для встановлення істини у справі, зокрема, слідчим за два місяці було допитано потерпілого ОСОБА_12 (24.04.2018 року та 01.06.2018 року), потерпілу ОСОБА_13 (24.04.2018 року, 05.05.2018 року та 01.06.2018 року), свідків ОСОБА_16 (23.04.2018 року та 04.04.2018 року), ОСОБА_17 (27.04.2018 року), ОСОБА_18 (08.05.2018 року), ОСОБА_19 (10.05.2018 року), ОСОБА_20 (10.05.2018 року), ОСОБА_21 (10.05.2018 року), ОСОБА_22 (14.05.2018 року), ОСОБА_23 (31.05.2018 року) та ОСОБА_24 (04.06.2018 року), отримано тимчасовий доступ до матеріалів адміністративних справ, за якими ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ч. 2 ст. 130 КУпАП, які перебувають у володінні Заводського районного суду м. Миколаєва, долучено до матеріалів провадження медичну документацію та частину характеризуючих документів. Відомостей щодо проведення інших слідчих дій матеріали провадження не містять.
Для завершення досудового розслідування слідчому необхідно: отримати висновок раніше призначеної судово-психіатричної експертизи; отримати та провести тимчасовий доступ до виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні та завершені Заводським відділом ДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області відносно ОСОБА_4 ; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Заводського районного суду м. Миколаєва від 18.05.2018 року, якою ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП; долучити до матеріалів кримінального провадження належним чином завірену копію постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 13.06.2018 року, якою скасована постанова Заводського районного суду м. Миколаєві від 18.05.2018 року; зібрати характеризуючий матеріал на ОСОБА_4 ; проаналізувати отриману інформацію щодо можливого використання отриманих відомостей у доказуванні; виконати інші слідчі дії, процесуальні дії та оперативно-розшукові заходи, у проведенні яких виникне необхідність; виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
При цьому, слідчий суддя вважає також необхідним у кримінальному провадженні встановити завдані збитки, для чого слід допитати ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , витребувати з ДВС матеріали виконавчого провадження та визначити розмір збитків кожній особі окремо, оскільки вказаний слідчим як у повідомленні про підозру, так і у клопотанні загальний розмір заподіяної чотирьом особам матеріальної шкоди визначений з грубим порушенням вимог чинного законодавства.
Проведення перелічених слідчих (розшукових) дій потребує значної кількості часу.
За такого, з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним в інкримінованому правопорушенні, того факту, що останній не працює, неодружений, не має на утриманні дітей, має вкрай негативну репутацію серед мешканців м. Миколаєва, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, позбавлявся права керування транспортними засобами, не має будь-якого офіційно зареєстрованого за ним на праві власності нерухомого або рухомого майна, у відповідності до ст. 89 КК України раніше не судимий, раніше перебував у розшуку у зв`язку із зміною запобіжного заходу при постановленні вироку від 26.01.2012 року та оголошувався у розшук по поданню державного виконавця у зв`язку із ухиленням від виконання рішення суду, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спрямовано проти правосуддя, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам і свободам громадян, при обранні запобіжного заходу були встановлені ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.
На даний час вказані ризики не зникли та не зменшилися, за такого, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
З урахуванням викладеного, вважаю необхідним клопотання прокурора задовольнити.
Керуючись ст.ст. 177, 181, 193, 194, 195, 199, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 20 серпня 2018 року включно із забороною залишати місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово та залишенням обов`язків:

- прибувати за кожним викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає м. Миколаїв, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

- у разі наявності, здати на зберігання до СУ ГУ НП в Миколаївській області закордонний паспорт/інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 26 червня 2018 року о 14 год. 00 хв.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_25