Справа №705/18/18
1-кп/705/400/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

під головуванням судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001999 від 24 листопада 2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, громадянина України, українця, не одруженого, дітей на утриманні не має, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
24 листопада 2017 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будинку № 58 по вул. Тімірязева, м. Умань, застосувавши фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я відносно ОСОБА_6 , що виразилось в хапанні рукою за шию та нанесенні удару в область спини, відкрито викрав мобільний телефон «Nokia 206», білого кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта № 4-002343 від 28 листопада 2017 року, станом на 24.11.2017 року складає 300 гривень, що належить ОСОБА_6 , чим спричинив йому матеріального збитку на загальну суму 300 гривень, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати показання.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні показав, що 24 листопада 2017 року вдень він прийшов додому і у нього виник конфлікт з матір`ю з приводу грошей, яку йому були потрібні. Так як він рознервувався, то вийшов на подвір`я біля будинку. Коли він стояв курив, то до паркану підійшов потерпілий, якого він раніше не знав, і почав засовувати у паркан газету. ОСОБА_3 сказав, щоб потерпілий не засовував газету, однак той не реагував, а стояв та посміхався. На той час ОСОБА_3 не знав про стан здоров`я потерпілого. Тому ОСОБА_3 вийшов до потерпілого і наніс удари, зазначені у обвинуваченні. В цей час потерпілий витягнув свій телефон «Нокіа» і намагався зателефонувати, однак ОСОБА_3 забрав у потерпілого телефон, з метою, щоб потім його збути і отримати необхідні кошти. Після чого ОСОБА_3 пішов і здав телефон у кіоск по вулиці Тищика, та отримав гроші в сумі 200 гривень. Через дві години, коли він повернувся додому, то побачив працівників поліції. Як виявилось, додому до ОСОБА_3 , коли він здавав телефон, приходили ще батьки потерпілого. Після приїзду поліції, ОСОБА_3 пішов і викупив назад телефон, який він забрав у потерпілого раніше, і заніс телефон в поліцію, після чого телефон повернули потерпілому. У судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що розкаюється у вчиненому, просив суворо не наказувати.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого та його захисника, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого та містять відомості про речові докази і процесуальні витрати, а також дослідженням досудової доповіді. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується формально позитивно, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 18.05.2015 року з приводу «Алкогольна залежність».

Крім того, суд враховує досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно якої рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та ризику небезпеки для суспільства визначено як середній. У своїх висновках орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, відшкодування завданих матеріальних збитків.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання для обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Проте, враховуючи що ОСОБА_3 повністю відшкодував потерпілому завдані злочином збитки, враховуючи позицію учасників судового провадження, суд вважає за можливе застосувати положення статті 75 КК України і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 395 гривень 48 копійок, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia 206» ІМЕІ НОМЕР_2 , який було передано потерпілому ОСОБА_6 на зберігання, слід повернути потерпілому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо ОСОБА_3 протягом іспитового строку терміном один рік шість місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Іспитовий строк відраховувати з моменту проголошення вироку.

Покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи, в сумі 395 гривень 48 копійок.
Речовий доказ: мобільний телефон «Nokia 206» ІМЕІ НОМЕР_2 , який переданий потерпілому ОСОБА_6 на зберігання під розписку повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1