Справа № 676/4800/16-к
Провадження № 1-кп/676/42/18
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2018 року м.Кам`янець-Подільський Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені Кам`янець-Подільського міськрайонного суду кримінальне провадження за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України, щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з неповною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше судимого вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.10.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох місяців арешту (звільненого по відбуттю строку покарання), -
Обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 06.08.2016 року близько 17 год. за місцем свого проживання на відстані 14 м від хвіртки, що веде на територію домогосподарства по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту з потерпілим ОСОБА_7 на ґрунті довготривалих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень почав кидати шматки бетону, які піднімав з узбіччя, в бік потерпілого ОСОБА_7 , який знаходився біля хвіртки. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинений тілесних ушкоджень, підняв з узбіччя шматок бетону, розміром 10х8х9 см та умисно влучив ним в голову потерпілого ОСОБА_7 , який стояв біля хвіртки, заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, багато уламкового вдавленого перелому лівої тім`яної кістки з переходом ліній перелому на сангінальний шов, праву тім`яну кістку, потиличну та частково на лобну, забитої рани тім`яної ділянки голови.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково та суду пояснив, що 06.08.2016 року у вечірню пору доби за місцем свого проживання в нього з братом ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в ході якого вони штовхнули один одного. Втікаючи від брата, вибіг з подвір`я та близько 14м від хвіртки зашпортавшись за насип зі шматків бетону, впав. Потерпілий ОСОБА_7 в цей час стояв біля хвіртки, а він з-за спини, оглядаючись, близько трьох разів кинув в сторону брата по шматку бетону. При цьому, умислу спричинити брату тілесні ушкодження не мав, оскільки кидав вказані шматки не цілячись в брата, а просто в напрямку, де він стояв. Перший камінь потрапив у вікно будинку, другий у хвіртку, а третій в голову брата. Тоді прибігла сусідка ОСОБА_10 , яка викликала швидку допомогу. Вважає, що спричинив тілесні ушкодження з необережності. Перед братом вибачився, щиро кається у вчиненому.
Часткове визнання вини обвинуваченим розцінюється судом як намагання уникнути ним відповідальності, об`єктивно спростовується в суді показами потерпілого, свідків та матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до рапорту про отриману інформацію, яка надійшла по телефону, зареєстрованого в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області за № 4205 від 06.08.2016 року (т. 3 а.с. 4), 06.08.2016 року о 19 год. 12 хв. від лікаря Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 надійшло повідомлення про доставлення того ж дня близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 з тілесними ушкодженнями. Того ж дня, до ЄРДР внесено відомості по даному факту з попередньою правовою кваліфікацією за ст. 121 ч. 1 КК України.
Як встановлено з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, або таке, що готується, від 06.08.2016 року (т. 3 а.с. 5) ОСОБА_11 заявила, що 06.08.2016 року близько 17 год. по АДРЕСА_1 ОСОБА_9 на ґрунті неприязних відносин спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження.
Так, потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 06.08.2016 року у вечірню пору доби на території домогосподарства по АДРЕСА_1 , в нього з братом ОСОБА_9 виник конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого вони штовхнули один одного, після чого ОСОБА_7 почав втікати, а він в свою чергу його наздоганяти. Коли обвинувачений вибіг з подвір`я на дорогу, то зашпортався за насип із шматків бетону та впав, а він в цей час зупинився біля хвіртки. Тоді ОСОБА_7 не прицільно, однак оглядаючись в його сторону, тричі кинув шматком бетону в напрямку, де він перебував. Перший камінь потрапив у вікно будинку, другий у хвіртку. Коли ОСОБА_9 кинув третій шматок бетону, то, намагаючись уникнути попадання, пригнувся, однак камінь влучив в голову, від чого втратив свідомість. Брата вибачив, будь-яких претензій до нього не має, просив для нього несуворого покарання і не позбавляти його волі.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що в серпні 2016 року у вечірню пору доби, перебувала на подвір`ї за місцем свого проживання. Бачила як по дорозі йде сусід ОСОБА_9 , тримаючи в руках два каменя, при цьому вживаючи нецензурні слова і направляючись до власного домогосподарства. Попросила віддати каміння їй, однак той відмовився і кинув перший камінь, влучивши у вікно свого будинку, а другий на подвір`я. В цей час до хвіртки вийшов потерпілий ОСОБА_7 , який розмовляв по телефону, і тоді ОСОБА_9 підняв із землі камінь і кинув в брата. При цьому, обвинувачений був обличчям до обличчя з потерпілим, він прямо йшов з каменем на потерпілого. Побачивши камінь, який летів в його сторону, ОСОБА_7 , намагаючись відвернутись пригнувся, однак камінь влучив йому в голову. Одразу підбігла до потерпілого, який був без свідомості з розбитою головою, надала першу допомогу і викликала швидку допомогу.
Пояснення свідка ОСОБА_10 заслуговують на увагу і є правдивими, оскільки повністю узгоджуються з даними дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту з таблицею ілюстрацій від 20.09.2016 року (т. 3 а.с. 120-124) відповідно до якого ОСОБА_10 розповіла та відтворила в деталях, коли та за яких саме обставин обвинувачений ОСОБА_9 тричі кидав камінням, два з яких влучили у вікно і на подвір`я за місцем його проживання, а третій камінь влучив в голову потерпілого ОСОБА_7 , який перебував біля хвіртки, від чого той втратив свідомість, що підтверджує механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 і їх локалізацію. При цьому, ОСОБА_10 чітко вказала, що обвинувачений ОСОБА_9 перед тим як поцілити в потерпілого перебував до останнього обличчям і бачив куди кидає камінь.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в день події після отримання паю повернувся з потерпілим ОСОБА_7 за місцем проживання останнього. На подвір`ї знаходився брат потерпілого ОСОБА_9 , з яким в ОСОБА_7 розпочався словесний конфлікт, в ході якого обвинувачений вибіг з подвір`я, а потерпілий побіг за ним. Згодом бачив ОСОБА_7 , який лежав на землі і в якого з голови текла кров. Як ОСОБА_9 кидав в брата камінням не бачив.
Пояснення свідка ОСОБА_12 не узгоджуються з даними дослідженого судом протоколу проведення слідчого експерименту з таблицею ілюстрацій від 20.09.2016 року (т. 3 а.с. 115-119) відповідно до якого ОСОБА_12 розповів та відтворив в деталях обставини конфлікту, в ході якого ОСОБА_9 , перебуваючи на відстані близько 15м від хвіртки, де стояв потерпілий ОСОБА_7 , неодноразово кидав в сторону потерпілого камінням, одним з яких розбив вікно у будинку. Побачивши як обвинувачений збирається знову кинути камінь, ОСОБА_12 заховався за паркан і через декілька секунд побачив лежачого на землі потерпілого з розбитою головою.
Відтворені ОСОБА_12 в ході слідчого експерименту обставини події, суд вважає правдивими та такими, що заслуговують на увагу, оскільки вони повністю узгоджуються з його поясненнями, наданими в ході досудового розслідування згідно протоколу допиту від 07.08.2016 року (т. 3 а.с. 48-49), зважаючи на те, що вони відібрані безпосередньо наступного дня після вчинення злочину.
Відповідно до даних протоколу огляду місця події з таблицею ілюстрацій від 6 серпня 2016 року (т. 3 а.с. 13-18) було оглянуто домогосподарство АДРЕСА_1 , територія якого огороджена металевим парканом, а вхід на яке здійснюється через двохстулкові металеві ворота з металевою хвірткою, пофарбовані голубою фарбою. Справа від входу знаходяться два свинарники, зліва від входу закинутий літній будинок та погріб, за яким знаходиться одноповерховий житловий будинок. Зі східного боку домоволодіння є металева хвіртка, яка знаходиться у відчиненому стані, під правим вікном на цоколі будинку було виявлено та вилучено пачку від цигарок марки LM, при виході з вказаної хвіртки справа на землі було виявлено та вилучено чотири шматки бетону з вкрапленим щебенем, розмірами 10х10 см, 15х11 см, 14х11 см, 12х12 см, нестандартної форми. На відстані 2,5 м від стовпа хвіртки та 1,8 м від електричного стовпа на землі було виявлено пляму буро-червоного кольору в підсохлому стані, розміром 41х11 см, з якої було зроблено змив на марлевий тампон. На відстані 2,3 м від правого стовпа хвіртки та 1,7 м від електричного стовпа знаходиться ще одна пляма буро-червоного кольору в підсохлому стані, розміром 28х14 см, з якої зроблено змив на марлевий тампон.
Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 504 від 10 серпня 2016 року (т. 3 а.с. 81-83) на вилучених під час огляду місця події двох марлевих тампонах, на які зроблено змиви рідини, шматку бетону та марлевому тампоні, на який зроблено змиви з пальця руки та правої ноги під час освідування ОСОБА_9 , виявлено кров людини, якій властивий антиген А, тобто може належати як обвинуваченому ОСОБА_9 , кров якого відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0, так і потерпілому ОСОБА_7 , кров якого відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0.
У суду не виникає сумніву щодо належності дослідженої крові з речей, вилучених під час огляду місця події, саме потерпілому ОСОБА_7 , оскільки як встановлено з висновку судово-медичної експертизи № 644 від 20.09.2016 року (т. 3 а.с. 87) тілесні ушкодження, які виявлені у обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді забійного садна обличчя та забійного садна правого колінного суглобу, які могли утворитись як від дії тупих предметів, так і при ударах об такі можливо 06.08.2016 року, не могли спричинити такої значної крововтрати.
Перебування обвинуваченого ОСОБА_7 в момент вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння підтверджується даними висновку № 333 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 07.08.2016 року (т. 3 а.с. 20) згідно якого ОСОБА_7 07.08.2016 року о 03 год. 10 хв. перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння (2,5 проміле).
Як встановлено з довідки лікаря-травматолога Кам`янець-Подільського травматологічного пункту ОСОБА_13 № 5382 від 06.08.2016 року (т. 3 а.с. 19) потерпілий ОСОБА_7 був доставлений 06.08.2016 року з діагнозом відкрита черепно-мозкова травма, перелом тім`яної кістки, САК з подальшою госпіталізацією в реанімаційне відділення.
Як встановлено з даних висновку судово-медичної експертизи № 645 від 21.09.2016 року (т. 3 а.с. 99-101) у потерпілого ОСОБА_7 виявлено тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, багатоуламкового вдавленого перелому лівої тім`яної кістки з переходом на ліній перелому на сагітальний шов, праву тім`яну кістку, потиличну та частково лобну кістку, забитої рани тім`яної ділянки голови, які могли утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом за умов і в термін, вказаних в обставинах справи, в день звернення в Кам`янець-Подільську міську лікарню № 1, тобто 06.08.2016 року.
Суд оцінює дані протоколу проведення слідчого експерименту від 20.09.2016 року (т. 3 а.с. 107-114), згідно з якими обвинувачений ОСОБА_9 , у присутності захисника ОСОБА_8 добровільно, у невимушеній формі розповів та показав на місці події, як та при яких обставинах відбувався конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 , в ході якого він кидав в нього шматками бетонної опори, один з яких влучив ОСОБА_7 в область голови. При цьому, ОСОБА_9 чітко вказав, що тікаючи від брата, зупинився за декілька метрів поруч із парканом сусіднього домогосподарства, де взяв шматки бетонної опори і кидав в напрямку брата, одним з яких влучив йому в голову. Показав, що під час того як кидав камінням в напрямку брата, який стояв біля хвіртки, перебував до брата обличчям. Дані вказаного слідчого експерименту повністю узгоджуються та підтверджується даними протоколів проведення слідчого експерименту зі свідками події ОСОБА_12 та ОСОБА_10 .
У суду відсутні сумніви щодо осудності обвинуваченого, оскільки згідно висновку судової психіатричної експертизи № 540 від 22 вересня 2016 року (т. 3 а.с. 130-132) ОСОБА_9 виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, виявляв такі і на момент вчинення інкримінованого злочину. Такий розлад не залишав та не залишає ОСОБА_9 можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і відноситься до іншого хворобливого стану психіки. ОСОБА_9 в період вчинення злочину виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, в стані тимчасового розладу душевної діяльності, хвилювання не перебував, примусових мір медичного характеру не потребує. ОСОБА_9 в період вчинення злочину в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не перебував. ОСОБА_9 на момент вчинення злочину в стані патологічного сп`яніння не знаходився, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Сукупність зазначених доказів свідчить про доведеність вини ОСОБА_9 у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння. При цьому, судом критично оцінюються показання обвинуваченого щодо невірної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, з необхідністю перекваліфікації його дій на ст. 128 КК України, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами по справі, а також суд не приймає його показання до уваги та вважає їх спробою уникнути кримінальної відповідальності з наступних міркувань.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 про відсутність умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки кидав вказані шматки з-за спини, оглядаючись, при цьому не цілячись в брата, а лише в напрямку, де він стояв, спростовується поясненнями безпосереднього очевидця події - свідка ОСОБА_10 , яка чітко вказала, що обвинувачений, тримаючи каміння в руці, йшов в напрямку домогосподарства, де біля хвіртки стояв потерпілий, та кидав в його напрямку камінням. Будучи вже паралельно потерпілому, повернутим своїм обличчям до його, він підняв із землі камінь і кинув саме в нього, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження голови, що також знайшло своє підтвердження в протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_10 від 20.09.2016 року.
Крім того, таке твердження ОСОБА_9 спростовується також і протоколом слідчого експерименту з його участю від 20.09.2016 року, згідно якого він чітко вказав, що під час того як кидав камінням в напрямку брата, який стояв біля хвіртки, перебував до брата саме обличчям, а не спиною (як вказував під час допиту в судовому засіданні), що повністю давало йому можливість скерувати напрямок руху шматків бетону та вцілити у потрібну йому ціль.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.
Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
При визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.
Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин дії обвинуваченого ОСОБА_9 щодо потерпілого ОСОБА_7 носили активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок. А самі наслідки у виді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому вже в той момент, коли обвинувачений, докладаючи певних зусиль, влучив в голову потерпілого шматком бетону. Раптовість, сила кидання та спрямування шматка бетону саме в сторону потерпілого свідчили про те, що ОСОБА_9 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у виді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілого, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода. Тобто він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду, у даному випадку - за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.
А тому, з огляду на зазначені вище обставини дії обвинуваченого ОСОБА_9 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_14 (провадження щодо якого закрито згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2018 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України) 24.11.2010 року близько 02 год. 00 хв. в с. Слобідка-Гуменецька Кам`янець-Подільського району Хмельницької області поблизу господарства № 16 по вул. Залізнична, з метою таємного викрадення чужого майна, використовуючи вантажний автомобіль Volkswagen LT, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , умисно таємно шляхом вільного доступу викрали шість металевих труб діаметром 250мм та довжиною 3м кожна, вартістю 197, 65 грн. за один погонний метр, загальною вартістю 3557, 70 грн., одну металеву трубу, діаметром 250мм та довжиною 2м, вартістю 197, 65 грн. за один погонний метр, загальною вартістю 395, 30 грн., заподіявши потерпілому ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 3953 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та суду пояснив, що дійсно при зазначених в обвинуваченні обставинах, 24.11.2010 року в нічну пору доби в с. Слобідка-Гуменецька Кам`янець-Подільського району разом із ОСОБА_14 , з яким попередньо домовився про перевезення труб, використовуючи вантажний автомобіль Volkswagen LT, який належить ОСОБА_14 , викрали металеві труби. При цьому, ОСОБА_14 не знав кому належать металеві труби. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 в частині стягнення моральної шкоди не визнав.
Крім повного визнання вини обвинуваченим по епізоду крадіжки майна, його вина в скоєному повністю доведена поясненнями свідка та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження.
Так, свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 24.11.2010 року в с. Слобідка-Гуменецька Кам`янець-Подільського району, попередньо домовившись з ОСОБА_9 , який запропонував забрати металеві труби по вул. Залізнична, приїхав власним автомобілем Volkswagen LT, та разом із ОСОБА_9 та робітниками, які працювали на домогосподарстві його матері, завантажили вказані труби в автомобіль. В подальшому здав труби на пункт прийому металобрухту. Не знав кому належать вказані труби.
Згідно даних довідок ПП ОСОБА_16 № 33 від 25.11.2010 року та № 98 від 02.11.2016 року (т. 2 а.с. 63-64) станом на 24.11.2010 року вартість одного погонного метра труби, діаметром 214мм та 250мм, становила 197, 65 грн.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , які виразились в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, та таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинену за попередньою змовою групою осіб, містить склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України. Обвинувачений ОСОБА_9 винний у вчиненні цих кримінальних правопорушень і підлягає покаранню за їх вчинення.
При обранні обвинуваченому міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, конкретні обставини справи.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 , суд вважає часткове визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_9 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_9 має непогашену судимість за злочин проти власності, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, враховуючи наведене, з урахуванням особи винного, його молодого віку, стан його фізичного та психічного здоров`я, часткове визнання ним вини, щире каяття, позицію потерпілого ОСОБА_7 , який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив несуворого покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, суд рахує за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої за тяжчий злочин, оскільки таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. З огляду на зазначене вище, суд не вбачає підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_9 ст.ст. 69, 75 КК України.
Відповідно до п.п. 7, 8 пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року, цивільний позов потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_15 до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_14 (провадження щодо якого закрито згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2018 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України) слід залишити без розгляду. Роз`яснити цивільному позивачеві право пред`явити в порядку цивільного судочинства до особи, справу щодо якої закрито, позов про відшкодування шкоди солідарно із засудженим.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а відповідно до п. 3 ч. 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з знищенням та пошкодженням її майна.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначені розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та глибину душевних страждань потерпілого у зв`язку із втратою майна, внаслідок чого у нього відбулося порушення нормального ритму життя. Розмір відшкодування моральної шкоди із врахуванням характеру кримінального правопорушення, виду та ступеню вини обвинуваченого, його матеріального становища, стану його психічного здоров`я, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також враховуючи те, що відшкодування моральної шкоди не може бути засобом збагачення, на думку суду, відповідає 5000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_9 на користь потерпілого-цивільного позивача ОСОБА_15 .
Автомобіль марки Volkswagen LT, номер кузова НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , який згідно постанови слідчого СВ Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_17 від 02.11.2016 року (т. 2 а.с. 74) визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації на підставі ч. 1 ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України.
Долю речових доказів та процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до ст.ст.100, 124 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з часу його затримання (взяття під варту), зарахувавши в строк час тримання під вартою з 08.08.2016 року по 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року); з 21.06.2017 року по 13.09.2017 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків: 1) знаходитись за місцем постійного проживання - будинку АДРЕСА_1 з 20 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв.; 2) не покидати у визначений час місце постійного проживання будинок АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Цивільний позов потерпілого цивільного-позивача ОСОБА_15 до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_9 задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 5000 (п`ять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.
Цивільний позов потерпілого цивільного-позивача ОСОБА_15 до обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_14 (провадження щодо якого закрито згідно ухвали Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.03.2018 року на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України) залишити без розгляду. Роз`яснити цивільному позивачеві ОСОБА_15 право пред`явити в порядку цивільного судочинства до особи, справу щодо якої закрито ( ОСОБА_14 ), позов про відшкодування шкоди солідарно із засудженим.
- які вказані в постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 28.09.2016 року (т. 3 а.с. 84), що поміщено до спеціального приміщення для зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (т. 3 а.с. 85) знищити;
- вантажний автомобіль марки Volkswagen LT, номер кузова НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 (т. 2 а.с. 74) конфіскувати у власність держави.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати в сумі 351,84 грн. (т. 3 а.с. 67).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченим та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя