ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/5013/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2018 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві скаргу представника ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0002986,

В С Т А Н О В И В:

10.09.2018 представник ОСОБА_3 , діючи в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у нерозгляді клопотання про виконання процесуальних дій у кримінальному провадженні № № 0002986.

На обґрунтування скарги зазначив, що 27.08.2018 він подав слідчому клопотання про проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_4 . Вищевказане клопотання є повторним, оскільки аналогічне клопотання подавалась слідчому ще 31.05.2018. Про необхідність проведення слідчого експерименту також було зазначено і у висновку судово-медичного експерта. Проте всупереч вимог ст. 220 КПК України слідчий клопотання не розглянув, чим безпідставно обмежив право ОСОБА_4 як потерпілої на участь у кримінальному провадженні, яке прямо стосується її прав та законних інтересів.

Посилаючись на вищенаведене, ОСОБА_3 просить зобов`язати слідчого провести слідчий експеримент протягом 5 робочих днів.

Захисник ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність.

Прокурор ОСОБА_5 подав письмовий відзив на скаргу. Посилаючись на те, що прохальна частина скарги суперечить п. 1, 8 ч. 1 ст. 303 КПК України, просив задовольнити скаргу частково, зобов`язавши слідчого розглянути клопотання відповідно до вимог ст. 220 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0010734, внесене до ЄРДР за ознаками ч. 1 ст. 125 КК України.

у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 має процесуальний статус потерпілої, а предметом доказування є обставини заподіяння їй легких тілесних ушкоджень.

Потерпіла стверджує, що тілесні ушкодження були заподіяні їй сусідкою ОСОБА_6 під час конфлікту, який виник 05.10.2017 на побутовому ґрунті.

31.05.2018 представник потерпілої ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_4 з метою перевірки її показань на місці події.

Згідно з приписами ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну чи часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Судом встановлено, що всупереч вищевказаних вимог процесуального закону клопотання представника потерпілої від 31.05.2018 слідчий не розглянув.

03.07.2018 у кримінальному провадженні була проведена медична експертиза, за висновком якої у ОСОБА_4 виявлені численні синці та садна на тілі, гематоми на нижніх кінцівках і на стегнах (з крововиливами), а експертна об`єктивізація способу спричинення цих тілесних ушкоджень можлива шляхом проведення слідчого експерименту за участю потерпілої та особи, яка спричинила ці тілесні ушкодження.

27.08.2018 представник потерпілої ОСОБА_3 вдруге звернувся до слідчого з клопотанням про проведення за участю потерпілої слідчого експерименту, однак вказане клопотання також не було розглянуте.

Своєю бездіяльністю слідчий порушив права потерпілої, які підлягають захисту у передбачений процесуальним законом спосіб.

Так, імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 КПК України, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Ч. 2 ст. 9 цього Кодексу покладає на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження …, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст. 85 КПК).

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Ч. 6 зазначеної статті передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що зумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати розумні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Отже зважаючи встановлені обставини, предмет доказування у цьому кримінальному провадженні та вищенаведені положення процесуального закону, суд вважає обґрунтованими доводи скарги про те, що результати слідчого експерименту мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а зволікання слідчого у його проведенні є невиправданим і таким, що порушує права потерпілої.

За таких обставин суд вбачає підстави для захисту порушених прав потерпілої шляхом зобов`язання слідчого провести слідчий експеримент з її участю у семиденний строк, який суд вважає об`єктивно необхідним і достатнім для проведення цієї слідчої дії.

На підставі викладеного, керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві, уповноваженого на розслідування кримінального провадження № 0002986, у семиденний строк з моменту одержання копії даної ухвали провести слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя: