АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/3424/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
26 липня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року,
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах терміну досудового розслідування тривалістю 40 (сорок) днів з моменту затримання, тобто до 08 години 00 хвилин 23 липня 2018 року включно, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність даних про те, що ОСОБА_8 було відомо, що стосовно нього здійснюється досудове розслідування та про те, що він викликався до правоохоронних органів та є підозрюваним. Додає, що підозрюваний до кінця 2015 року проживав за місцем своєї реєстрації, і до цього часу ніхто із працівників правоохоронних органів до нього за місцем проживання не приходив. Стверджує про те, що орган досудового розслідування формально 8 разів оголошував ОСОБА_8 у розшук та не здійснював будь-яких дій направлених на встановлення його місцезнаходження.
Також адвокат зазначає про відсутність доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає, що орган досудового розслідування не звернув уваги на роль ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Далі в апеляційній скарзі апелянт вказує, що посилання на тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину не є підставою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У підсумку автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має неповнолітню дитину, має місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не вручалось. Додає про незадовільний стан здоров`я підозрюваного.
Одночасно захисник зазначає, що стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та вказує, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.
21.01.2014 у даному кримінальному провадженні слідчим складено повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, яке останньому повідомлено в порядку діючого КПК України.
22.01.2014 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК у даному кримінальному винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
04.02.14 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
04.02.14 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
27.02.14 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
17.04.14 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
18.04.14 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
09.10.15 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
09.10.15 винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 4 ст. 187 КК України.
09.10.2015 заступником начальника СВ першого відділу міліції Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором прокуратури Шевченківського району м. Києва ОСОБА_13 складено повідомлення про зміну підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, яке останньому повідомлено в порядку діючого КПК України.
09.10.15 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
10.11.16 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
11.11.16 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
28.11.16 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
29.11.16 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у кримінальному провадженні винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук підозрюваного ОСОБА_8
06.12.17 розслідування кримінального провадження відновлено, у зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій.
Заступник начальника СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_10 звернулася до Шевченківськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року дане клопотання задоволено та застосованощодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах терміну досудового розслідування тривалістю 40 (сорок) днів з моменту затримання, тобто до 08 години 00 хвилин 23 липня 2018 року включно.
Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненніпідозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, а саме передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).
Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Твердження апелянта про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця події від 19 вересня 2013 року, протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, показаннях потерпілої ОСОБА_14 , показаннях потерпілої ОСОБА_15 , показаннях потерпілої ОСОБА_16 .
Крім того, всупереч положенням ч. 5 ст. 132 КПК України, апелянтом не надано доказів на підтвердження зазначених обставин, з огляду на засади змагальності сторін, проте стороною обвинувачення обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.
Крім того, факт заперечення наявності обґрунтованої підозри не є визначеною законом підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України та є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України (ст.ст. 22, 26 КПК України).
Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.
Твердження адвоката про те, що орган досудового розслідування не звернув уваги на роль ОСОБА_8 у вчиненні злочину, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, як і доводи апеляційної скарги з приводу відсутності доказів вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Доводи захисника щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки вони спростовуються доказами доданими до клопотання.
В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Що стосується тверджень захисника про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, наявність родини й утриманців, те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, на утриманні має неповнолітню дитину, має місце реєстрації та проживання, характеризується позитивно, раніше не судимий, повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не вручалось, то дані обставини не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчим суддею зазначені обставини були враховані з огляду на них застосовано запобіжний захід.
Доводи захисника стосовно незадовільного стану здоров`япідозрюваного заслуговують на увагу, проте не можуть бути підставою для скасування застосованого запобіжного заходу, оскільки відсутні відомості медичного характеру про неможливість перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора, а запобігання ризикам неналежної процесуальної поведінки неможливо шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
Посилання адвоката на те, що орган досудового розслідування формально 8 разів оголошував підозрюваного у розшук та не здійснював дій направлених на встановлення місцезнаходження останнього, слід визнати непереконливими, оскільки дані твердження носять характер припущень, з урахуванням ненадання стороною захисту фактів на підтвердження наведеного.
Твердження захисника про те, що тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення не є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Посилання сторони захисту на те, що підозрюваному не було відомо про кримінальне провадження, про те, що він є підозрюваним, про виклики до правоохоронних органів, слід визнати непереконливими, з урахуванням рекомендованого повідомленні про вручення поштового відправлення, рапортів о/у СКР 1-го ВМ Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 , довідок та рапортів заступника начальника СВ ПВ № 1 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , рапорту начальника СВКП Шевченківського УП ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 . З цих же підстав не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що підозрюваний до кінця 2015 року проживав за місцем своєї реєстрації, і до цього часу ніхто із працівників правоохоронних органів до нього за місцем проживання не приходив.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, у зв`язку із чим посилання захисника на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, на переконання колегії суддів, є непереконливими.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального кодексу України.
За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст. 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.
Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 14 червня 2018 року, якою задоволено клопотання заступника начальника СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах терміну досудового розслідування тривалістю 40 (сорок) днів з моменту затримання, тобто до 08 години 00 хвилин 23 липня 2018 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4