печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2018 Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловськ, Луганської обл., громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , 30.09.2017, приблизно о 17 год. 15 хв., зайшов до приміщення магазину "ЗАРА", який розташований за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 23, де останньому сподобався жіночий одяг «ЗАРА», а саме джинси жіночі вартістю 999 грн. 00 коп., джинси жіночі, вартістю 999 грн. 00 коп. та юбку жіночу вартістю 1299 грн. 00 коп., після чого ОСОБА_6 користуючись раптово виниклим умислом на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів взяв вказані вище речі та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, поклав до сумки з яким був у магазині, таким чином, щоб вони не були помітні для оточуючих, після чого пішов на вихід з магазину.
Однак довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_6 не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як після виходу з приміщення вказаного магазину з майном, що належить ТОВ «ЗАРА Україна» був зупинений та затриманий працівниками магазину.
ОСОБА_6 розуміючи, що його злочинні дії викрито, маючи намір продовжити свої злочинні дії направлені на викрадення вказаного вище товару, скориставшись відсутністю уваги працівників магазину утримуючи майно, яке належать ТОВ «ЗАРА Україна» у себе в сумці вибіг з магазину та почав тікати по вулиці Хрещатик, однак довести до кінця свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як його затримали працівники охорони та поліції.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразились у вчиненні відкритого викрадення чужого майна, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України.

31.10.2017 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 укладена угода про примирення.

Згідно вказаної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України в обсязі підозри. Також вказаною угодою сторони погодили покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 грн..

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості.

Так, злочин, за вчинення якого ОСОБА_6 оголошена підозра, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому суд вважає, що підозрюваний цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Прокурор в судовому засіданні вважала, що підстави, передбаченні ч.7 ст.474 КПК України відсутні та просила суд затвердити угоду.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 31.10.2017 року про примирення між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 , і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 31.10.2017 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 про примирення.

ОСОБА_6 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.186 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 190 грн..

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1