Справа № 309/889/17
Провадження № 1-кп/309/69/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2018 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хуст матеріали кримінального провадження №0000069 внесеного до ЄРДР від 22.01.2017 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потьомкине, Високопільського району Херсонської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2017 року приблизно о 4 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , який виник на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи протиправність, карність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, витягнув перочинний ніж, яким спричинив один удар в область грудної клітки ОСОБА_9 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа у шостому міжребер`ї по перестеральній лінії з пошкодженням серцевої сорочки та правого передсердя, саднаподряпини у шостому міжребер`ї грудної клітки справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №16 від 22.02.2017 року, супроводжувались масивною внутрішньою кровотечею і ускладнились гіповолемічним шоком, що стало причиною смерті ОСОБА_9 , який помер на місці.

За вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_7 передбачена відповідальність за ч.1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України не визнав. У відповідності до ст. 63 Конституції України відмовився від дачі показів. Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_10 не визнав. Просив виправдати його посилаючись на те, що не вчиняв даного кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого стверджується показами потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , експерта ОСОБА_13 , письмовими матеріалами кримінального провадження, речовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що являється дружиною померлого ОСОБА_9 . Напередодні, 21.01.2017 року, її чоловік повернувся ввечері, приблизно о 19 годині. Через деякий час пішов до сусіда ОСОБА_11 , щоб домовитись за деревину для опалення. Додому повернувся приблизно о 04 годині з якимось чоловіком. До них не виходила, оскільки відпочивала з малолітнім сином у сусідній кімнаті. Чоловік зазирнув до неї в кімнату, а далі - пішов на кухню. Двері на кімнаті були відчинені, тому вона чітко чула два чоловічі голоси: один із них - її чоловіка, а інший чоловік розмовляв мішаною російсько-українською мовою. З їх розмови вона зрозуміла, що вони обидва були в стані алкогольного сп`яніння. Певний період часу вони розмовляли на кухні, потім почалась сварка. В ході їх сварки почула, що хтось зачепив відро, яке стояло біля вхідних дверей. Вона вийшла з кімнати в коридор до вхідних дверей. Двері були відчинені, а стекло на них - потріскане, ручка і одвірок - у крові. Вона зупинилась на сходах, які вели на двір. В той час її чоловік взяв ялинку, яка стояла на сходах, і пішов за чоловіком, який був вже на вулиці, приблизно за 50-60 метрів від їх будинку - і втікав. Вона звернула увагу на те, що чоловік дуже повільно йшов, просила його не йти за тим чоловіком, а повертатись додому. Забігла на кухню, взяла зі столу ключі і відразу повернулась на площадку біля вхідних дверей ззовні. Її чоловік до воріт не дійшов, а повернув назад, йшов дуже повільно. Коли підійшов до неї, намагався підняти кофту, попросив викликати швидку, бо його вдарили ножем. Вона підбігла до чоловіка, оскільки він не міг піднятись на сходи, впав їй на руки. Коли вона підняла кофту - побачила кров на грудній клітині в області серця. Чоловік сказав, що його вдарив зять Пекаря і - втратив свідомість. Вона зателефонувала в швидку допомогу. Коли приїхали медики, то констатували смерть її чоловіка. Впевнена, що її чоловіка вбив саме ОСОБА_7 , оскільки в їх сусіда ОСОБА_14 є два зяті і один із них, ОСОБА_7 , розмовляє російсько-українською мовою. І в залі судового засідання вона впізнала голос обвинуваченого - як голос чоловіка, що був із її чоловіком у день події.

Потерпіла просить притягнути ОСОБА_7 до кримінальної відповідальної згідно вимог закону, заявлений нею цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить суд його задоволити, стягнути із ОСОБА_7 20 000 гривень матеріальної та 200 000 гривень моральної шкоди.

Вина обвинуваченого стверджується і показами свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що обвинувачений та померлий ОСОБА_9 є його знайомими. Разом із обвинуваченим їздив на роботу у Херсонську область. За два дні до події він працював у загиблого ОСОБА_9 по найму заготовляв дрова. У вечір події до нього у гості зайшов ОСОБА_9 із ОСОБА_7 . ОСОБА_9 приніс пластикову пляшку ємністю 1 літр самогону. ОСОБА_9 прийшов до нього, щоб домовитись про те, щоб він заготовив йому дрова на зиму. Вони сиділи втрьох приблизно годину і випивали. ОСОБА_9 і ОСОБА_7 сиділи за столом у полі його зору, він нікуди не відлучався, ніхто ні з ким не сварився. Свідок трохи випив з гостями, а потім пішов розпалювати вогонь у печі. Потім провів гостей до хвіртки. ОСОБА_9 і ОСОБА_7 вийшли з хати обоє, закурили і пішли у напрямку до будинку обвинуваченого ОСОБА_7 , а до нього більше не поверталися. Далі він зайшов у хату, вимкнув світло і пішов спати.

Свідок ОСОБА_12 , дружина обвинуваченого, суду пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_7 проживають у цивільному шлюбі. ОСОБА_7 алкогольними напоями не зловживає. У день події, 21.01.2017 року її чоловік ОСОБА_7 цілий день перебував у селі Копашново Хустського району Закарпатської області і допомагав її брату. Туди поїхав на автомобілі, а повернувся о 17 годині вечора тверезий. Коли чоловік повернувся із села, вона була вдома, повернулась із роботи з нічної зміни. О 21 годині вечора вони лягли спати. Через деякий час вони прокинулись від того, що почули гавкіт собаки. ОСОБА_7 встав із ліжка, одягнув утеплену сорочку, штани, майку, верхній одяг не одягав, взяв свій мобільний телефон, вийшов із будинку. Вона заснула, а коли прокинулася, то чоловік вже повернувся додому. ОСОБА_7 повернувся додому о 4 годині ранку за київським часом, вона відчиняла йому вхідні двері. Чоловік повернувся додому у нормальному стані: не був ні збуджений, ні злий, але казав, що його сильно болить голова, одразу за пішов у кімнату, роздягнувся і ліг спати. Вона повісила його одяг на двері, бо він був мокрий. Не питала чоловіка де він був і чому в нього мокрий одяг. Приблизно о 05 годині ранку до них прийшли працівники поліції. Вона дала згоду на проведення огляду в будинку. З будинку працівники поліції вилучали штани, в яких ОСОБА_7 тієї ночі і ножик, який стояв на тумбочці зверху, а також малий розкладний ніж.

Експерт ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначив, що проводив експертизу трупа ОСОБА_9 . В судовому засіданні зазначив, що не виключена можливість того, що забій легені і нирки у загиблого ОСОБА_9 виник внаслідок удару твердим тупим предметом. При витягуванні зняряддя злочину можливе виникнення ще порізів у ділянці раневого каналу, а не збільшення раневого каналу як такого. Ствердив, що тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 виникли від ударного механізму руки з ножем у вертикальному або близькому до такого положенні, напрямок раневого каналу спереду назад, знизу дещо вверх, тому вони не могли виникнути під час боротьби потерпілого з обвинуваченним, якщо у руках одного із них був предмет схожий на ніж, або ж при падінні потерпілого на обвинуваченого або обвинуваченого на потерпілого з ножем у руках. У випадку, якщо б загиблий впав на спину при боротьбі і отримав вказані тілесні ушкодженні, то локалізація рани була б у нижній частині живота, але аж ніяк не у ділянці грудної клітки. Сам момент боротьби руками-ногами експерт не виключає, проте виключає те, що ушкодження були отримані внаслідок падіння когось на ніж або з ножем на когось.

Щодо тілесних ушкоджень на тілі обвинуваченого ОСОБА_7 зазначив, що вони є характерними для боротьби, на чолі - могли виникнути і від палки, і від руки. Тілесне ушкодження на потиличній частині могло бути отримане в момент, коли особа була обернута спиною до тієї особи, яка наносить удар. При самообороні людина піднімає руки, тому тілесні ушкодженні здебільшого сконцентровані на передпліччях, у данному випадку є момент боротьби, але не самооборони, оскільки відсутні характерні обов`язкові ознаки для того.

Слідчий Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_15 суду пояснив, що при складанні реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000069 допустив технічну помилку: з бланку реєстру по попередньому кримінальному провадженню не видалив дані, помилково вказавши протокол допиту особи на ім`я ОСОБА_16 , яка до даної справи не має жодного відношення.

Вина обвинуваченого стверджується і письмовими матеріалами справи:

- Витягом з ЄРДР (т.1 а.с.1)

- Рапортом про вчинене кримінальне правопорушення (т.1 а.с.4)

- Заявою ОСОБА_10 про надання згоди на проведення огляду будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.7)

- Протоколом огляду місця події з фототаблицями будинку АДРЕСА_3 (т.1 а.с.8-18).

- Клопотанням про проведення обшуку в будинку АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 19-20)

- Ухвалою про проведення обшуку (т.1 а.с. 21)

- Клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна (т.1 а.с.22-23)

- Ухвалою про накладення арешту на майно (т.1 а.с.24)

- Заявою ОСОБА_12 про проведення огляду будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 25)

- Протоколом огляду із фото таблицями будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 26-30)

- Клопотанням про проведення обшуку в будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 31-32)

- Ухвалою про проведення обшуку (т.1 а.с. 33)

- Клопотання про арешт тимчасово вилученого майн (т.1 а.с. 34-35)

- Ухвалою про накладення арешту (т.1 а.с. 36)

- Заявою ОСОБА_11 про надання згоди на проведення огляду будинку АДРЕСА_4 (т.1 а.с.37)

- Протоколом огляду місця події з фото таблицями (т.1 а.с.38-42)

- Клопотанням про проведення обшуку (т.1 а.с.43-44)

- Протоколом обшуку (т.1 а.с.45)

- Клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно (т.1 а.с. 46-47)

- Ухвалою про накладення арешту (т.1 а.с. 48-49)

- Заявою про визнання представником потерпілого (т.1 а.с. 52)

- Характеризуючими даними на ОСОБА_7 (т.1 а.с. 68-69, 71-73, 84)

- Вироком суду від 07.12.2005 року відносно ОСОБА_7 (т.1 а.с. 76-81)

- Протоколом про затримання (т.1 а.с. 89-93)

- Повідомленням про підозру (т.1 а.с. 94)

- Клопотанням та ухвалою про застосування запобіжного заходу (т. 1 а.с. 100-103)

- Постановою про отримання біологічних зразків від ОСОБА_7 (т.1 а.с.104-105)

- Протоколами отримання біологічних зразків (т.1 а.с. 106-108)

- Висновком експерта ОСОБА_13 №16 від 22.02.2017 року трупа ОСОБА_9 , де зазначено, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення правої половини грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею і ускладнилась гіповолемічним шоком, що стало безпосередньою причиною його смерті. Дана причини смерті підтверджується виявленням при дослідженні трупа колото-різаної рани правої половини грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки правого передсердя, масивної внутрішньої кровотечі (3000 мл крові), ознаками шоку у внутрішніх органах. При судово- медичному дослідженні трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітки справа у 6 міжребер`ї по парастеральній лінії з пошкодженням серцевої сорочки та правого передсердя, садно подряпина у 6 міжребер`ї грудної клітки справа. Тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки справа, що виникло внаслідок дії гострого колючо-ріжучого плаского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок товщиною приблизно 0,1 -0, 2 см. Найбільша ширина предмета на рівні слідоутворюючої частини, заглибленої в тіло становила приблизно 1,1-1,5 см, що діяв по ударному механізму спричинення з прикладанням значної фізичної сили, стосовно живих осіб кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження що є небезпечним для життя (п. 2.1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» і вкладаються в час події, що мала місце 22.01.2017 року. Тілесне ушкодження у вигляді садна-подряпини у 6 міжребер`ї грудної клітки справа могло виникнути внаслідок дії гострого кінця клинка ножа, що діяв за механізмом тертя-ковзання найбільш вирогідно при витягуванні леза ножа з тіла потерпілого стосовно живих осіб має ознаки легкого тілесного ушкодження (п.2.3.5 2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Враховуючи характер трупних змін та умови зовнішнього середовища в яких знаходився труп ОСОБА_9 можна припустити, що смерть настала за 9-12 годин до судово-медичної експертизи трупа. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт в концентрації 2, 2 проміле. Дана концентрація стосовно живих осіб відноситься до середнього ступеню алкогольного сп`яніння. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа можна припустити, що ОСОБА_9 в момент отримання тілесних ушкоджень знаходився у вертикальному або близькому до такого положенні. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 маловірогідно, що останній міг вижити при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги (т.1 а.с.115-120).

- Висновком експерта ОСОБА_13 №53 від 22.01.2017 року ОСОБА_7 , де зазначено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана дистальної фаланги І пальця лівої кисті і ділянці зовнішньої поверхні, синці чола зліва, лівої орбітальної ділянки з переходом на ліву щоку, садно потиличної ділянки зліва. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, що діяли по механізму удару та тертя-ковзання і можуть вкладатися в час події, що мала місце 22.01.2017 року. Вище вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 найбільш імовірно є характерними для боротьби (т.1 а.с. 122-123).

- Висновком експерта імунолога ОСОБА_17 №65 від 01.02.2017 року, де зазначено, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-а, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО (а.с. 129-130).

- Висновком експерта імунолог ОСОБА_18 №90 від 17.02.2017 року, де зазначено, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. У слідах на куртці (об.№№1-6), футболці (об.№№7-11), штанах (об.№№12,14) підозрюваного ОСОБА_7 знайдено кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. №№1-12, 14 антиген А і В не знайдені, але виявлені ізогемаглютиніни анти-А і анти-В. Таким чином, кров у слідах на куртці (об.№1-6), футболці 9об.№7-11) штанах (об.№№12,14) могла походити від людини з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , а також підозрюваного ОСОБА_7 при умові наявності у останнього зовнішньої кровотечі. У сліді на штанах (об.№13) кров не знайдена (т.1 а.с. 134-139).

- Висновком експерта імунолога ОСОБА_18 №89 від 17.02.2017 року, де зазначено, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. У слідах на марлевих тампонах із змивами з рук (об.№№1,2) підозрюваного ОСОБА_7 знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. №№ 1,2 виявлений антиген Н. Таким чином, кров у слідах на марлевих тампонах із змивами з рук (об.№№1,2) могла походити від людини з групою крові О з ізогемаглютиніноми анти-А і анти-В в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , а також підозрюваного ОСОБА_7 при умові наявності в останнього зовнішньої кровотечі (т.1 а.с. 143-146).

- Висновком експерта імунолога ОСОБА_18 №88 від 17.02.2017 року, де зазначено, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. У слідах на марлевих тампонах із змивами з рук 9об. №№1,2) потерпілого ОСОБА_9 знайдена кров людини. При встановленні групової належності крові у слідах на речових доказах за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО у об. №№1,2 виявлений тільки антиген Н. Таким чином, кров у слідах н марлевих тампонах із змивами з рук (об.№№1,2) могла походити від людини з групою крові О з ізогемаглютинінами анти-А, анти А в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 , а також підозрюваного ОСОБА_7 при умовах наявності в останнього зовнішньої кровотечі (т.1 а.с. 150-153).

- Висновком судово-медичного експерта - цитолога ОСОБА_19 №15 від 27.02.2017 року, де зазначено, що при судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту пальців рук підозрюваного ОСОБА_7 (об.№№1,2) знайдені тільки без`ядерні епітеліальні клітини людини, статеву та групову належність яких встановити не виявляється можливим у зв`язку із повною відсутністю ядер, придатних для цитологічного дослідження. Зробити висновок про можливість домішку епітеліальних клітин в піднігтьовому вмісті пальців рук підозрюваного ОСОБА_7 (об.№№1,2) від потерпілого ОСОБА_9 не виявляється можливим. В піднігтьовому вмісті пальців рук підозрюваного ОСОБА_7 (об.№№1,2) кров не знайдена (т.1 а.с. 157-161)

- Висновком судово-медичного експерта-цитолога ОСОБА_20 №14 від 17.0.22017 року, де зазначено, що згідно висновку експерта №65 від 27.01.2017 року проведеного у відділенні судово-судово-медичної імунології Закарпатського обласного бюро судово-медичної експертизи експертом ОСОБА_21 відомо, що кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_7 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною еритроцитарною системою АВО. При судово-цитологічному дослідженні піднігтьового вмісту пальців лівої руки трупа ОСОБА_9 в об.№ 2 виявлена кров та епітеліальні клітини людини чоловічої генетичної статі. В піднігтьовому вмісті пальців правої руки (об.№1) виявлені епітеліальні клітини людини чоловічої генетичної статі. При серологічному дослідженні піднігтьового вмісту пальців рук трупа ОСОБА_9 (об.№1,2) виявлений антиген Н ізосерологічнолї еритроцитарної системи АВО. Таким чином, враховуючи групу крові трупа ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 за результатами проведеного дослідження, можна зробити висновки, що знайдені в піднігтьовому вмісті пальців рук трупа ОСОБА_9 кров та епітеліальні клітини чоловіка можуть походити, як за рахунок крові та епітеліальних клітин самого потерпілого ОСОБА_9 так і за рахунок домішку крові та епітеліальних клітин чоловіків, яким властивий антиген Н ізосерологічної еритроцитарної системи АВО в тому числі і підозрюваного ОСОБА_7 при наявності в останнього зовнішніх ушкоджень. В піднігтьовому вмісті пальців правої руки трупа ОСОБА_9 (об.№1) кров не виявлена (т.1 а.с. 164-171).

- Висновком судово-психіатричної експертизи №34 від.02.2017 року ОСОБА_7 зазначено, що в період часу, який відноситься до інкримінованого ОСОБА_7 діяння, він психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Інкриміноване йому діяння скоїв у стані простого звичайного алкогольного сп`яніння, коли міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними. Ознак алкогольної залежності не виявляє, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 181-184).

Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини.

Відповідно до статей 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я,честь і гідність,недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.

Заперечення обвинуваченим спричинення потерпілому ОСОБА_10 тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілого спростовує сукупність встановлених в судовому засіданні обставин вчиненого діяння. Зокрема, із врахуванням способу вчинення - нанесення удару ножем, характеру та локалізації, взаємовідносин обвинуваченого та потерпілого суд констатує, що настання смерті охоплювалося умислом обвинуваченого на позбавлення життя потерпілого, який усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання.

Визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій обвинуваченого, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки обвинуваченого стосовно потерпілого до та після вчинення злочину.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» від 07 лютого 2003 року №2 для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного. Якщо винний діяв з умислом на вбивство, тривалість часу, що минув з моменту заподіяння ушкоджень до настання смерті потерпілого, для кваліфікації злочину як умисного вбивства значення не має.

Частина 1статті 115 КК України встановлює кримінальну відповідальність за вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому, як зазначено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи`умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч. 2 ст. 115 КК, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК.

Судовою колегією враховано, що як вбитий ОСОБА_9 так і обвинувачений ОСОБА_7 під час події перебували у стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений заперечував наявність у нього прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 , проте в ході судового розгляду його твердження не знайшли свого підтвердження та спростовуються сукупністю досліджених судом доказів.

Таку поведінку і пояснення обвинуваченого суд розцінює як намір уникнути відповідальності за вчинене.

Колегія суддів критично оцінює покази свідка ОСОБА_12 , оскільки покази, надані нею під час досудового розслідування кримінального провадження та надані нею в судовому засіданні значно різняться і є нічим іншим як намаганням свідка приховати злочин з метою уникнення її чоловіка кримінальної відповідальності.

Посилання обвинуваченого на відсутність умислу заподіяти смерть потерпілому є такими, що суперечать іншим, зібраним у справі доказам, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинений ним злочин, а також спростовуються самим характером дій обвинуваченого, який наніс потерпілому ОСОБА_9 ножем колото-різане поранення правої половини грудної клітки з пошкодженням серцевої сорочки та правого передсердя, що супроводжувалось масивною внутрішньою кровотечею і ускладнилась гіповолемічним шоком, що стало безпосередньою причиною його смерті, що підтверджується показами свідка ОСОБА_10 , тому на думку суду зазначені дії свідчать про наявність у ОСОБА_7 прямого умислу саме на вбивство ОСОБА_9 , який виник у сварці.

Колегія суддів враховує, що в суді обвинувачений не зміг надати ґрунтовних пояснень причин, чи були в нього підстави нанести тілесні ушкодження потерпілому в стані необхідної оборони та чи перевищив її межі. Не знайшли свого підтвердження в суді і доводи захисника, що обвинувачений діяв в умовах створення реальної загрози заподіяння йому шкоди, позаяк в провадженні відсутні докази в підтвердження вказаних обставин.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку експерта №53 від 22.01.2017 року ОСОБА_7 , зазначено, що при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: забійна рана дистальної фаланги І пальця лівої кисті і ділянці зовнішньої поверхні, синці чола зліва, лівої орбітальної ділянки з переходом на ліву щоку, садно потиличної ділянки зліва, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, що діяли по механізму удару та тертя-ковзання і можуть вкладатися в час події, що мала місце 22.01.2017 року. Вище вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 найбільш імовірно є характерними для боротьби. У зв`язку із чим колегія суддів констатує, що в обвинуваченого ОСОБА_7 не виявлені тілесні ушкодження які могли б загрожувати його життю.

За таких обставин, оцінивши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_10 , дослідивши матеріали кримінального провадження, встановлено достатньо підстав обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_7 характеризується посередньо /т. 1 а.с. 68-69/.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину особливо тяжкий злочин, особу винного характеризується посередньо, раніше судимий Апеляційного суду Херсонської області від 7 грудня 2005 року за ст. ст. 296 ч.4, 289 ч.3, 348, 345 ч.1 КК України на строк 11 років позбавлення волі.

Обставин, що пом`якшують покарання суд не знайшов.

Суд враховує обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно статті 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а згідно статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому колегія суддів, враховуючи вищезазначене, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 06 год. 55 хв. 22 січня 2017 року. Запобіжний захід відносно обвинуваченого, до набрання вироку законної сили у виді тримання під вартою залишити без змін, зарахувавши в строк відбування покарання період його перебування в умовах тримання під вартою.

З урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України (в редакції згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» 26.11.2015 року №838-VIII), колегія суддів, вважає, що обвинуваченому слід зарахувати в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з моменту затримання до вступу вироку в законну силу із розрахунку один день попереднього ув`язнення як два дні позбавлення волі.

Колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 .

У частині стягнення матеріальної шкоди пов`язаної із відшкодуванням витрат на поховання чоловіка ОСОБА_9 заявлено вимогу про стягнення витрат у розмірі 20000 гривень. Суду представлено підтвердження матеріальних витрат про оплату ритуальних послуг згідно накладної №9 від 23.01.2017 року (т. 1 а.с. 227) на суму 8700 гривень. Інших підтверджень не надано. Отже, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягала задоволенню в розмірі 8700 гривень.

Потерпілою доведено, що діями ОСОБА_7 їй спричинено моральну шкоду у зв`язку із смертю чоловіка, який повністю матеріально забезпечував сім`ю, якого вона любила, цінувала, поважала, з яким виховували сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , понесених фізичних та душевних страждань, нервового напруження. Вона втратила певні життєві зв`язки, змушена самостійного виховувати сина, приймає заспокійливі ліки, оскільки в неї виникли порушення сну, нервове напруження, втома. Суд визначає розмір моральної шкоди завданої потерпілій у розмірі 200 000 грн.

Витрати під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення на проведення дактилоскопічної експертизи №3/56 від 02.03.2017 року, яку проведено НДЕКЦ МВС України в Закарпатській області, становлять 880 грн. 40 коп., одержувач: УК у місті Ужгород, 2406030, код одержувача 38015610, р/рахунок: 0002 в ГУДКСУ в Закарпатській області, МФО: 812016 призначення: за дактилоскопічну експертизу.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А: :

Визнати винним ОСОБА_7 винним за ч.1 ст. 115 України та засудити за ч.1 ст. 115 КК України до 14 (чотирнадцять) років позбавлення волі.

Початок відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 06 години 55 хвилин 22 січня 2017 року - з моменту його затримання.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення за період з моменту затримання - 06 год.55 хв. 22.01.2017 року до вступу вироку в законну силу із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення - 2 дні позбавлення волі за Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» 26.11.2015 року № 838-VIII.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою засудженому ОСОБА_7 залишити до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 8700 гривень матеріальної та 200 000 гривень моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_7 витрати на проведення дактилоскопічної експертизи №3/56 від 02.03.2017 року, яку проведено НДЕКЦ МВС України в Закарпатській області в розмірі 880 грн. 40 коп., одержувач: УК у місті Ужгород, 2406030, код одержувача 38015610, р/рахунок: 0002 в ГУДКСУ в Закарпатській області, МФО: 812016 призначення: за дактилоскопічну експертизу.

Речові докази: два скляні стакани та вісім слідів пальців рук, які вилучені 22.01.2017 року під час огляду будинку АДРЕСА_3 по місцю проживання громадянина ОСОБА_9 ; один зішкріб плями бурого кольору зі стіни кухонної кімнати, один змив плями бурого кольору із дзеркала, один змив плями бурого кольору із телевізор, один змив плями бурого кольору з керамічної чашки, один слід пальця руки зі стола та одяг власника будинку ОСОБА_11 з плямами бурого кольору, які вилучені 22.01.2017 року під час огляду будинку АДРЕСА_4 по місцю проживання громадянина ОСОБА_11 ; зріз нігтів, змиви з рук, відбитки пальців рук, взірці крові, які відібрані 22.01.2017 року від підозрюваного ОСОБА_7 ; зріз нігтів, змиви з рук, відбитки пальців рук, взірці крові, які відібрані 22.01.2017 року від свідка ОСОБА_11 , зріз нігтів, змиви з рук, відбитки пальців рук, взірці крові, які відібрані 22.01.2017 року від потерпілого ОСОБА_9 та знаходяться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подано апеляцію на протязі 30 днів з дня його оголошення до Апеляційного суду Закарпатської області.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3 .

З оригіналом вірно

Головуючий суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1