ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
справа № 201/8888/18
Провадження №1-кс/201/5385/2018
У Х В А Л А
Іменем України

20 серпня 2018 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі заяву ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Військової прокуратури Південного регіону України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000319,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська зі заявою на бездіяльність уповноважених осіб Військової прокуратури Південного регіону України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000319.

В обґрунтування скарги зазначає, що згідно протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 28.03.2018 року було проведено обшук ОСОБА_3 як затриманого у кримінальному провадженні № 0000319 від 10.10.2017 під час якого було тимчасово вилучене майно. Просить зобов`язати уповноважених осіб Військової прокуратури Південного регіону України повернути тимчасове вилучене майно згідно протоколу обшуку від 28.03.2018 року.

Заявник в судове засідання призначене в режимі відеоконференції на зв`язок з технічних причин не вийшов , повідомлений належним чином, у зв`язку з чим враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Від заступника начальника відділу військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_4 надійшла письмова заява, в якій останній просить відмовити в задоволенні скарги підозрюваного ОСОБА_3 , оскільки на вказане майно, яке просить повернути ОСОБА_5 вже накладено арешт ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 12 квітня 2018 року.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного правового висновку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Під час досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді 12.04.2018р. клопотання у кримінальному провадженні № 00000319 прокурора військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 , про арешт майна було задоволено та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_3 , а саме: дві пачки цигарок одна з яких відкрита, а інша у запечатаному стані; банківська картка № НОМЕР_1 ; банківська картка № НОМЕР_2 ; банківська картка № НОМЕР_3 ; технічний паспорт на автомобіль Daewoo Lanos НОМЕР_4 ; картка Pride-просто вигідно; картка GluCO Club 2551-005-0984; годинник Casio; флеш носій чорного кольору; чек RRN:90; картка замісник №4/37; картка замісник №4/88; мобільний телефон марки Honor із simcard НОМЕР_5 .

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Отже, як встановлено слідчим суддею, на речі, щодо яких ставиться питання про повернення, накладено арешт ухвалою слідчого судді, а тому вони можуть бути майном, здобутим в результаті вчинення кримінального правопорушення. Отже, вони є фактично речовими доказами і можуть (але не повинні виключно) зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

За правилами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Отже, на цей час не встановлено жодної з підстав для повернення тимчасово вилученого майна, а тому, речі поверненню заявникові не підлягають.

З урахуванням викладеного, скарга не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 28,107,110, 169, 170, 174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Військової прокуратури Південного регіону України, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000319 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1