УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представників власника майна адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання останнього, подане в інтересах ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ» (далі ТОВ «ЗНГК»), про скасування арешту майна,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «ЗНГК», про скасування арешту майна, накладеного на паливно-мастильні матеріали, які були вилучені під час проведення обшуку 12 квітня 2018 року за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, а саме: дизельне пальне 4214,347т.; бензин А-95 45,891 т.; бензин А-92 2060,422т., а всього 6320,66 т.

Відповідно до змісту клопотання та додатків до нього, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 року накладено арешт на паливно-мастильні матеріали ТОВ «ЗНГК». Далі, відповідно до клопотання, арешт на майно ТОВ «ЗНГК», накладено необґрунтовано, при цьому ТОВ «ЗНГК» не має відношення до вчинення кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожний окремо, клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Слідчий в судовому засіданні заперечував щодо задоволення згаданого клопотання, вказавши, що арешт на вказане майно накладено обґрунтовано.

Проаналізувавши доводи клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слід дійти до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, СУ ФР ОВПП ДФС на даний час проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000073 від 11 липня 2017 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 204 КК України.

Далі, як встановлено в суді, 3 травня 2018 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва в рамках зазначеного кримінального провадження, яке розслідувалось за ч. 3 ст. 212 КК України, накладено арешт на паливно-мастильні матеріалиТОВ «ЗНГК», які були вилучені під час проведення обшуку 12 квітня 2018 року за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, а саме: дизельне пальне 4214,347т.; бензин А-95 45, 891 т.; бензин А-92 2060, 422т., а всього 6320, 66 т.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 170 КПК України чітко передбачає коло осіб, відносно яких може бути застосовано такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. Зокрема ними є підозрюваний, обвинувачений, засуджений, або третя особа. При цьому вказаною нормою закону передбачено, що арешт на майно третьої особи допускається у разі, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкову вартість і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п. 1-4 частини першої ст. 96-2 КК України. Єдиним виключенням є та обставина, якщо арешт на майно накладається на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, у такому разі арешт на майно накладається будь-якої фізичної або юридичної особи.

Відповідно до витягу кримінальному провадженні № 0000073 від 11 липня 2017 року, відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, внесені до ЄРДР 8 травня 2018 року.

В той же час, на момент накладання арешту на зазначене майно, відносно юридичної особи ТОВ «ЗНГК» або посадових осіб цього підприємства відомості в частині можливих протиправних дій останніх, передбачених ст. 204 КК України (незаконне, виготовлення, зберігання, збут або транспортування з метою збуту підакцизних товарів) до ЄРДР не вносились.

В цьому аспекті слідчий суддя зважає на те, що для накладення арешту на майно на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий або прокурор, повинен довести наявність достатніх підстав вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього кодексу.
Разом з тим, дослідивши матеріали клопотання, а також матеріали, на підставі яких приймалось рішення щодо накладення арешту, слідчий суддя не знайшов обґрунтованих та переконливих даних, які б давали підстави вважати, що майно, арешт якого адвокат ОСОБА_5 просить скасувати, на момент вирішення питання щодо його арешту, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, яке розслідується зач. 3 ст. 212 КК України (станом на момент накладення арешту - 3 травня 2018 року).
Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Водночас, слідчим в судовому засіданні не надано даних на підтвердження того, що паливно-мастильні матеріали, які належить ТОВ «ЗНГК», були задіяні у схемі щодо вчинення протиправних дій, пов`язаних з ухиленням від сплати податків.
Що стосується постанови від 13 квітня 2018 року, якою вказані паливно-мастильні матеріали визнано речовим доказом, то слід відмітити, що в судовому засіданні не встановлено обґрунтованих даних, які б безсумнівно вказували, що дане майно, яке належить ТОВ «ЗНГК», відповідно до ст. 98 КПК України, має реальні ознаки речового доказу, в рамках розслідування кримінального провадження, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, виключно в межах якого і накладався арешт.
Зокрема, відповідно до матеріалів справи, в ході згаданого досудового розслідування перевіряються обставини здійснення ТОВ «ЗНГК» ухилення від сплати податку на прибуток в сумі 8 057 395, 45 грн. внаслідок взаємовідносин цієї компанії з підприємством ТОВ «Фьюпет Груп Фьюпат 2017» за податкові періоди з липня 2015 року по березень 2017 року.

В той же час, як встановлено в судовому засіданні, згідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «ЗНГК» та митних декларацій, вказаним підприємством отримано у власність арештоване майно протягом березня-квітня 2018 року, що на переконання суду прямо вказує на те, що таке майно не було задіяно у схемі щодо вчинення протиправних дій, пов`язаних з ухиленням від сплати податківу період з липня 2015 року по березень 2017 року, при цьому слідчим в судовому засіданні також не доведено наявності обставин, які б вказували на існування будь-яких господарських операцій між службовими особами ТОВ «ЗНГК» та ТОВ «Фьюпет Груп Фьюпат 2017» при придбанні саме цього майна.

Більше того, розглядаючи конкретні обставини цієї справи, слід зазначити, що арештоване майноТОВ «ЗНГК», згідно матеріалів клопотання, оцінюється на суму понад 142 000 000 грн., що є очевидно неспівмірним та непропорційним з розміром ухилення від сплати податків (8 057 395 грн.), який нібито встановлений на даному етапі досудового розслідування, при цьому саме пропорційність втручання держави є одним з головних елементів для висновку щодо законності такого втручання (справа «Камензінд проти Швейцарії», 16 грудня 1997 року), а оскільки в даному конкретному випадку такої засади не дотримано, то таким чином має місце безпідставне обмеження ТОВ «ЗНГК» у користуванні (розпорядженні) своїм майном в обсязі, що значно перевищує можливі збитки державі, які, до того ж, ще остаточно не визначені.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що співробітники товариства (засновники) ТОВ «ЗНГК» не є підозрюваними в кримінальному провадженні, при цьому питання щодо відшкодування цим підприємством встановленої шкоди на цьому етапі досудового розслідування не порушується, такі обставини, на переконання слідчого судді, з урахуванням невідповідності арештованого майна критеріям, які передбачені ст. 98 КПК України у розумінні предмету досудового розслідування за ст. 212 КК України (в межах якого накладався арешт 3 травня 2018 року), виключають збереження подальшого арешту на майно згаданого товариства, тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичної особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Згідно вимог ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У зв`язку із зазначеним, на думку слідчого судді, вжиті в рамках даного кримінального провадження процесуальні заходи його забезпечення щодо ТОВ «ЗНГК» у вигляді арешту майна, на даний час є необґрунтованими, а відтак, арешт, який накладений на товарно-матеріальні цінності ТОВ «ЗНГК», підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ТОВ «ЗАХІДНА НАФТОГАЗОВА КОМПАНІЯ», про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 3 травня 2018 року на паливно-мастильні матеріали, які були вилучені під час проведення обшуку 12 квітня 2018 року за адресою: Київська область, Васильківський район, смт. Калинівка, вул. Залізнична, 51, а саме: дизельне пальне 4214,347т.; бензин А-95 45, 891 т.; бензин А-92 2060, 422т., а всього 6320, 66 т.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 6 червня 2018 року о 15 годині 55 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1