Справа № 468/1908/14-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

18.09.2018 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого по справі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , розглянувши заяву засудженої ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року ОСОБА_4 було визнано винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75,76 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

21.08.2018 року до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла заява засудженої ОСОБА_4 про роз`яснення вказаного вироку, оскільки їй незрозуміло які норми КПК України та міжнародних нормативних актів були застосовані при ухваленні даного вироку.

В судовому засіданні засуджена підтримала подану нею заяву та уточнила, що їй незрозумілі причини, за яких суд стягнув з неї витрати на лікування потерпілої в той час, як вона сплачувала потерпілій кошти на її лікування.

Прокурор вважав, що є підстави для роз`яснення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року в частині причин стягнення з неї витрат на лікування потерпілої.

Заслухавши засуджену та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Судом встановлено, що вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року по справі №468/1908/14-к в кримінальному провадженні №0000383 ОСОБА_4 було визнано винуватою у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75,76 КК України засуджену звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Крім того при постановленні даного вироку суд задовольнив позов прокурора в інтересах держави та стягнув з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь лікувальних закладів витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 .

Вирок не оскаржувався та набрав законної сили.

При цьому текст вироку не містить жодних суперечностей, незрозумілих чи неоднозначних формулювань, у вироку міститься посилання на положення ст. 373, 374 КПК України, на підставі яких він ухвалений.

Що стосується причин стягнення з ОСОБА_4 на користь лікувальних закладів витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_5 при відсутності претензій матеріального характеру до засудженої з боку потерпілої, то відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. Крім того, згідно з ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
При цьому, засуджена має враховувати, що витрати, які стягнуті з неї на користь закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину жодним чином не пов`язані з витратами самого потерпілого, оскільки понесені відповідним закладом охорони здоров`я, а не потерпілим.

У зв`язку з чим відсутність до засудженої вимог матеріального характеру безпосередньо з боку потерпілої та відшкодування засудженою саме потерпілій коштів на її лікування не звільняє засуджену від обов`язку відшкодувати понесені відповідним закладом охорони здоров`я витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 380 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву засудженої ОСОБА_4 про роз`яснення вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року по справі №468/1908/14-к задовольнити.

Роз`яснити, що при ухваленні вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 14.10.2014 року по справі №468/1908/14-к в частині задоволення позову прокурора та стягнення з ОСОБА_4 на користь лікувальних закладів витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 суд керувався положеннями ч.1 ст. 129 КПК України та ч.1 ст. 1206 ЦК України.

При цьому, витрати, які стягнуті з засудженої ОСОБА_4 на користь закладів охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину жодним чином не пов`язані з витратами самого потерпілого, оскільки понесені відповідним закладом охорони здоров`я, а не потерпілим.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

СУДДЯ: