11-кп/775/39/2018(м)
264/7052/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого: 02 вересня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном на 1 рік, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України, і призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 вересня 2016 року, у виді 1 року позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 23770,40 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 28 жовтня 2016 року, приблизно о 18 год. 00 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , де з кімнати таємно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_7 , а саме: гроші в сумі 10000 грн., 100 євро, що в перерахунку на національну валюту (гривню) становить 2789,90 гри, 200 польських злотих, які не мають матеріальної цінності для потерпілого, золоту чоловічу обручку, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1830 грн., золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 12 гр., вартістю 7320 грн., золотий ланцюжок, 585 проби, вагою 3 г., вартістю 1830,00 грн., золоті сережки гвіздки, 585 проби, вагою 1 г., вартістю 610 грн., золоті сережки, 585 проби, вагою 4 г, вартістю 2440 грн., золотий жіночий браслет, 585 проби, вагою 6 г, вартістю 3660 грн., золоту монету, 999 проби, вагою 5 г, вартістю 4550 грн., золоте жіноче кільце, 585 проби, вагою 3 г, вартістю 1830 грн., срібний ланцюжок, 925 проба, вагою 8 г, вартістю 84 грн., срібний ланцюжок, 925 проби, вагою 3 г. вартістю 31,50 грн., 2 срібних кільця, 925 проби, загальною вагою 4 гр., вартістю 42 грн., срібний кулон, 925 проби, вагою 10 г, вартістю 105 грн., після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 37122,4 грн..

Він же, 28.10.2016 року, приблизно о 18 год. 20 хвилин, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки шляхом вільного доступу з гаражу, розташованого на території вказаного домоволодіння, незаконно викотив транспортний засіб, а саме: мопед марки «КАNUNI», 2006 року випуску, номер рами НОМЕР_1 , в корпусі чорного кольору, об`єм двигуна 49 куб. см., вартістю 7000 грн., який належать ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця злочину втік, розпорядившись в подальшому транспортним засобом на власний розсуд.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та досконально розглянути кримінальне провадження. Вказує на те, що вирок не відповідає вимогам КПК України, суд не мав права приймати рішення на припущеннях та на здогадках прокурора. Також вказує, що працівниками міліції до нього було застосовано фізичний та психічний тиск.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винним ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та відповідно кваліфікував його дії.

Колегія суддів зазначає, що хоча обвинувачений не визнав вини в скоєних ним злочинах, однак перевіривши матеріали кримінального провадження колегією суддів встановлено, що вина обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України повністю підтверджується доказами, які містяться в матеріалах провадження, а саме:

- поясненнями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 з яких вбачається, що 28 жовтня 2016 року приблизно о 17:30 годині вони на автомобілі поїхали за родичами, оскільки в цей день у потерпілого був день народження. Повернувшись до дому із родичами приблизно через годину о 18:30 вони перебували вдома до 22:00 годині вечора. Після чого відвезли їх на автомобілі та повертаючись додому побачили, що гараж відчинений і в ньому не має мопеду марки «Кануні», після чого одразу потерпілий викликав поліцію. Зникнення грошових коштів та ювелірних виробів виявили вранці на наступний день, а саме це були золоті сережки, золотий ланцюг, золоте кільце з трьома каменями, золоте кільце з 1 каменем, золота обручка потерпілого, старина золота монета 5 рублів, золоті сережки «гвоздики», великі золоті сережки в вигляді виноградної лози, золотий браслет, який на наступний день свідок знайшла у дворі будинку, срібний широкий ланцюг, підвіска срібна у вигляді орла, два срібний кільця, срібні сережки, срібний ланцюг та грошові кошти із конвертом в сумі 10 000,00 гривень, 100 Євро купюрами по 50 євро, 200 польських злотих.

- поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з яких вбачається, що з ОСОБА_6 знайомі тривалий час та в кінці жовтня 2016 року останній приїхав до них додому у стані алкогольного сп`яніння на мопеді темного кольору та сказав, що необхідно терміново продати мопед та коштовності, оскільки потрібні кошти. За мопед просив 5000,00 гривень, казав, що це знайомого зі штраф площадки. За мопед свідок ОСОБА_9 віддав 1000,00 гривень, а другу частину в розмірі 1000,00 гривень пообіцяв після отримання документів на мопед. Після цього ОСОБА_6 залишив мопед свідку. Також пропонував придбати золоті вироби, певну частину яких у нього купила свідок ОСОБА_10 , а саме золотий ланцюжок і золоте кільце з трьома каменями. Ще у ОСОБА_6 були золоті сережки «гвоздики» і золотий ланцюжок, два срібних ланцюга та кулон у вигляді орла.

- протоколом проведення слідчого експерименту від 14 листопада 2016 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до якого останній добровільно відтворив на місці злочину обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, як 28 жовтня 2016 року приблизно о 18 годині знаходячись на території домоволодіння по АДРЕСА_1 проник через вікно у будинок та із спальній кімнаті таємно викрав грошові кошти і ювелірні прикраси, а із гаражу мопед. При цьому детально відтворив всі обставини та вказав на місце знаходження майна та послідовність дій під час його викрадення.

Крім того, винність обвинуваченого підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні письмових доказів, які повністю викривають протиправні дії ОСОБА_6 , що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим повторно.

З аналізу зазначених доказів вбачається, що пояснення дані ОСОБА_6 при проведенні слідчого експерименту 14 листопада 2016 року, колегія суддів вважає достовірними, оскільки вони повністю збігаються з іншими доказами, а саме потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та повністю відтворюють механізм і спосіб вчинення обвинуваченим злочинів.

Колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі обвинуваченого не наведено переконливих доводів які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини останнього в скоєнні злочинів, передбаченого ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 289 КК України.

Твердження ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції необґрунтовано враховано при призначенні покарання таку кваліфікуючу ознаку як спричинення значної шкоди, являються безпідставними та необґрунтованими, оскільки при ухваленні вироку даної ознаки до уваги не бралось, у зв`язку з тим, що дії ОСОБА_6 були кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, а саме як крадіжка вчинена повторно.

Доводи обвинуваченого про те, що його дії не правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки в даному випадку мопед не може бути предметом злочину, у зв`язку з тим, що об`єм двигуна не перевищує 50 куб.см., задоволенню не підлягають, з таких підстав.

В пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 р. N 14 надано роз`яснення, що незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК України) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене, в тому числі, таємно.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування.

Отже, на думку колегії суддів обвинувачений скоїв закінчений злочин передбачений ч.2 ст. 289 КК України, оскільки виконав всі необхідні для цього дії, а об`єм двигуна в даному випадку не має значення для кваліфікації злочину.

З урахуванням наведеного колегія судів вважає, що невизнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_6 є його способом захисту від пред`явленого обвинувачення, який таким чином намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Доводи ОСОБА_6 про те, що в ході проведення досудового слідства до нього застосовувались недозволені методи ведення слідства являються надуманими, оскільки ці обставини неодноразово були предметом розгляду та слідчими прокуратури Донецької області за наслідками неодноразових перевірок виносились постанови про закриття кримінального провадження на підставі п.п.1,2 ч.1 ст. 284 КПК України, остання старшим слідчим прокуратури Донецької області ОСОБА_11 11 травня 2018 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції правильно враховано ступінь тяжкості вчинених останнім злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та призначено необхідне і достатнє покарання передбачене санкціями інкримінованих статей.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: