Справа № 742/121/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/418/2018
Категорія - ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002232 від 11.12. 2017, за апеляційними скаргами першого заступника прокурора області ОСОБА_9 та прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_10 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2018 року,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, який має одну неповнолітню дитину, 23.10.2017 року був засуджений Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст. 185, ст.ст. 75, 76 КК України на 3 роки позбавлення волі, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року та остаточно за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 06 грудня 2017 року близько 22 год. ОСОБА_6 , перелізши через паркан, проник на територію підприємства Прилуцького відділення СТОВ «Батьківщина», розташованого за адресом: вул. Паризької Комуни, 56 в м. Прилуки, де з ділянки для зберігання зерна кукурудзи, маючи умисел на викрадення чужого майна та скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб та охорони, здійснив крадіжку 50 кг чищеної кукурудзи, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

09 грудня 2017 року, ОСОБА_6 , перелізши через паркан, проник на територію підприємства Прилуцького відділення СТОВ «Батьківщина», розташованого за адресом: вул. Паризької Комуни, 56 в м. Прилуки, де з ділянки для зберігання зерна кукурудзи, маючи умисел на викрадення чужого майна та скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб та охорони, здійснив крадіжку 60 кг чищеної кукурудзи, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

10 грудня 2017 року близько 22 год. 10 хв. ОСОБА_6 , перелізши через паркан, проник на територію підприємства Прилуцького відділення СТОВ «Батьківщина», розташованого за адресом: вул. Паризької Комуни, 56 в м. Прилуки, де з ділянки для зберігання зерна кукурудзи, маючи умисел на викрадення чужого майна та скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб та охорони, здійснив крадіжку 50 кг чищеної кукурудзи. Однак, довести злочинний намір до кінця не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий охоронцем на території підприємства Прилуцького відділення СТОВ «Батьківщина».

Відповідно до довідки СТОВ «Батьківщина» станом на 11.12.2017 року реалізація зерна кукурудзи здійснювалася за ціною 4 грн за 1 кг.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 завдав матеріальну шкоду потерпілому на суму 640 грн.

В апеляційні скарзі заступник прокурора області просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі винного, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 4 роки позбавлення волі, та відповідно до ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 23.10.2017 року, остаточно визначивши ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, суд не обґрунтував своє рішення, чому прийшов до переконання про можливість призначення такого покарання.

Судом не враховано, що обвинувачений протягом трьох днів вчинив три епізоди тяжкого корисливого злочину, в період іспитового строку за вироком від 23.10.2017 року.

Вказує, що суд безпідставно врахував молодий вік ОСОБА_6 , в той час, як він 1969 року народження та є людиною зрілого віку, не працює, не займається суспільно-корисною працею. За висновком органу з питань пробації, існує високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, що залишилось поза увагою суду.

Раніше ОСОБА_6 вже призначалось покарання у мінімальних межах санкції статті за вчинений злочин, однак, обвинувачений не став на шлях виправлення та продовжив вчиняти злочини.

Прокурор у кримінальному провадженні також просить скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України призначити 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити 4 роки позбавлення волі. До призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 23.10.2017 року, та остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Аргументує тим, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини цього кодексу. В той же час, вказує на те, що санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання від 3 до 6 років позбавлення волі. Однак, суд першої інстанції при прийнятті рішення, помилково визначив покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі, не врахувавши положень закону про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника прокурора області повністю, прокурора у кримінальному провадженні частково, обвинуваченого та його захисника, які не погодились з доводами сторони обвинувачення та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг прокурорів, колегія суддів вважає апеляційні скарги задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у таємному викраденні майна Прилуцького відділення СТОВ «Батьківщина», поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно та у незакінченому замаху на таємне викрадення майна, пов`язаному з проникненням у інше приміщення, вчиненому повторно в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції проводився за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Призначаючи покарання, відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд повинен призначити його у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Частиною 3 статті 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Відповідно до ч.3 ст. 68 КК України та роз`яснень п. 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України віл 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (частини статі) Особливої частини КК. При цьому, призначаючи особі покарання згідно з частинами 2 і 3 статті 68 КК України, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви, посилатися на статтю 69 КК України у такому разі не потрібно.

Призначаючи ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 1 року позбавлення, тобто нижче від найнижчої межі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, суд не мотивував своє рішення.

При цьому, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив три епізоди крадіжок чужого майна в період іспитового строку, отже суд не мав підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення міри покарання нижчої від санкції частини статті, що інкримінована обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_6 1969 року народження, є зрілою дорослою людиною, яка не займається суспільно-корисною працею, зловживає спиртними напоями, нові злочини вчинив під час випробування за попереднім вироком, яким був звільнений від відбування покарання.

Вказівка суду першої інстанції на позитивні характеристики обвинуваченого ОСОБА_6 , не відповідає матеріалам кримінального провадження. За місцем проживання обвинувачений характеризується, як посередня особистість, який хоча і спокійний, але може здійснювати необдумані вчинки. Інших позитивних даних щодо особи винного матеріали справи не містять.

З висновку органу з питань пробації вбачається, що існує високий ризик вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення, а ризик його небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Отже, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, кількості епізодів, відшкодування шкоди потерпілому та відсутність з його боку будь-яких претензій до обвинуваченого, визнання провини ОСОБА_6 , його каяття та сприяння у розкритті злочинів, а також того, що він раніше покарання у місцях позбавлення волі не відбував, має родину, в якій виховується малолітня дитина, колегія суддів вважає визначити строк покарання за сукупністю злочинів та сукупністю вироків у менших розмірах, ніж запропоновано прокурорами.

Вартість викраденого майна ОСОБА_6 є незначною та повністю відшкодована, обставини крадіжки, критичне ставлення обвинуваченого до своїх дій, його поведінка в минулому, дозволяють судити, що він зможе виправитися при менш тривалому позбавленні волі.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 409, 420, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги заступника прокурора області ОСОБА_9 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 31 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України 3 (три) роки 06 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 3 (трьорх) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2017 року та остаточно за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання з 19 липня 2018 року з 16 год. 45 хвилин.

У решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набуває законної сили після проголошення і може бути оскаржений до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13