Кримінальне провадження № 629/5153/17
Номер провадження 1-кп/629/182/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2018 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002441 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- обвинувачення прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,
- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
07 листопада 2017 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_3 перебував вдома за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм рідним братом ОСОБА_6 . В цей час на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, який переріс у бійку. В ході бійки ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи в ході раптово виниклого умислу, спрямованого на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , взяв зі столу кухонний ніж в праву руку і наніс ним один удар в живіт ОСОБА_6 . Внаслідок нанесеного удару, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого в мезогастральну область зліва колото-різаного поранення живота з наскрізним ушкодженням по ходу ранового каналу шкіри, підшкірно-жирової клітини, м`язів живота, пристінкової очеревини, пасма великого сальника, брижі попереково-ободової кишки, крайового ушкодження серозної оболонки задньої стінки шлунка, крайового пересічення всіх слоїв стінки за очеревинного відділу 12-ти палої кишки, наскрізного ушкодження петлі тонкої кишки, практично повного пересічення правого великого поперекового м`яза з масивною кровопідтечністю м`яких тканин по ходу ранового каналу, масивною кровопідтечністю клітковини за очеревинного простору і навколо нього та внутрішньочеревної кровотечі. ІНФОРМАЦІЯ_2 о 02 годині 55 хвилин ОСОБА_6 від отриманого тілесного ушкодження помер в палаті інтенсивної терапії КЗОЗ «Лозівське ТМО» ЦРЛ. Причиною смерті ОСОБА_6 явився комбінований шок обумовлений вищевказаним проникаючим колото-різаним пораненням живота з численними ушкодженнями органів черевної порожнини та внутрішньочеревною кровотечею.
Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в скоєнні злочину визнав та пояснив у судовому засіданні, що щиро кається у скоєному ним злочині. Пояснив, що дійсно скоїв злочин при зазначених обставинах, а саме 07.11.2017 року він був вдома разом з братом ОСОБА_7 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник словесний конфлікт, який переріс в бійку. В ході бійки він взяв зі столу кухонний ніж та наніс один удар в живіт брату. ІНФОРМАЦІЯ_2 брат помер у лікарні.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.
Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.
Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Обвинувачений ОСОБА_3 винний у скоєнні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв тяжкий злочин.
Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, має середню освіту, не працює, не одружений, за місцем проживання характеризується формально позитивно. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 07.11.2017 року, ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння (Алконт С4-1 1,9%).

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному.
Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.
Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого ОСОБА_3 , обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в його ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкції ч. 2 ст. 121КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного взяття його під варту, тобто з 07.11.2017 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину № 116/86 від 08.11.2017 року.

Цивільний позов по справі не заявлений.
У кримінальному провадженні витрати на залучення експертів відсутні.
Крім цього, суд, вважає за необхідне зняти арешт з речових доказів по справі, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області був накладений арешт на майно, а саме на: спортивну толстовку чорного кольору; чоловічі джинси; кухонний ніж; простирадло; наволочку для подушки; змиви РБК з простирадла; два марлевих тампона.
В зв`язку з тим, що провадження по даній кримінальній справі закінчується, суд вважає, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на зазначене майно, оскільки зняття вказаного обтяження не перешкоджає виконанню судового рішення в майбутньому.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 100, 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_8 винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та піддати його покаранню у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту взяття його під варту, тобто з 07.11.2017 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину № 116/86 від 08.11.2017 року.

Скасувати арешт, накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.11.2017 року, а саме на: спортивну толстовку чорного кольору; чоловічі джинси; кухонний ніж; простирадло; наволочку для подушки; змиви РБК з простирадла; два марлевих тампона.
Речові докази по справі:
- спортивну толстовку чорного кольору, чоловічі джинси, які належать ОСОБА_3 та передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (книга обліку - 1324, порядковий номер квитанції - 000271) - повернути засудженому;
- кухонний ніж, простирадло, наволочку для подушки, змиви РБК з простирадла, два марлеві тампони, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (номер книгу обліку - 733, порядковий номер квитанції - 18/61, книга обліку - 1324, порядковий номер квитанції - 000271); одіяло, светр, футболку, труси чоловічі, штани, зразки зрізу нігтів з лівої та правої руки ОСОБА_3 , зразки змивів з лівої та правої руки ОСОБА_3 , зразки волосся трупу ОСОБА_6 , зразки зрізів нігтів трупа ОСОБА_6 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Лозівського ВП ГУНП в Харківській області (книга обліку - 1324, порядковий номер квитанції - 000270) - знищити як такі, що не мають цінності.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1