Справа № 451/1192/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/193/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2018 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Добротвір Кам`янка-Бузького району, українця, громадянина України, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України раніше не судимого, та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бабичі Радехівського району Львівської області, громадянина України, українця,не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

законного представника ОСОБА_11

потерпілої ОСОБА_12

представника потерпілої адвоката ОСОБА_13

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 січня 2018 року, -

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.152 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу даного кримінального правопорушення .
ОСОБА_7 в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.152 КК України виправдано у зв`язку з відсутністю в його діяннях складу даного кримінального правопорушення .
Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.
За вироком суду згідно обвинувального акту від 19 грудня 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 разом із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , 02 червня 2013 року, близько 03 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на території господарства ОСОБА_14 , що в с. Бабичі Радехівського району Львівської області, з метою вчинення зґвалтування, підійшли до присутньої там ОСОБА_12 , де із застосуванням фізичного насильства, схопивши її руки та поклавши на покриття собачої буди, почергово її зґвалтували, вступивши з нею у статеві зносини природнім шляхом, та їх дії кваліфіковано за ч.3 ст. 152 КК України.
Не погоджуючись з даним вироком прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуваний вирок з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та істотного порушення вимог кримінально процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі, визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Від потерпілої ОСОБА_12 поступило заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якій остання просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 січня 2018 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вважає, що вимоги прокурора в апеляційній скарзі є надуманими й не обґрунтованими, оскільки побудовані лише на припущеннях здобутих за сумнівних обставин на досудовому розслідуванні, а тому не підлягають задоволенню.
Також, поступило заперечення на апеляційну скаргу прокурора від захисника ОСОБА_9 , яка просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Відділ у справах дітей Червоноградської міської ради просить розглядати апеляційну скаргу прокурора на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 січня 2018 року без участі представника відділу у справах дітей Червоноградської міської ради.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, на підтримку апеляційної скарги, думку виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_12 та її представника адвоката ОСОБА_13 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість особи, а всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного та коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Аналізуючи вищезазначені положення чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повністю дотримався вказаних вимог в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Об`єктивно з`ясувавши обставини та дослідивши під час судового розгляду докази, надані сторонами кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України не знайшло свого підтвердження, у зв`язку з відсутністю в їх діянні складу злочину.

Так, сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 разом із неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_7 , 02 червня 2013 року, близько 03 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись на території господарства ОСОБА_14 , що в с. Бабичі Радехівського району Львівської області, з метою вчинення зґвалтування, підійшли до присутньої там ОСОБА_12 , де із застосуванням фізичного насильства, схопивши її руки та поклавши на покриття собачої буди, почергово її зґвалтували, вступивши з нею у статеві зносини природнім шляхом, та їх дії кваліфіковано за ч.3 ст. 152 КК України.

Разом з тим, потерпіла ОСОБА_12 в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції пояснила, що вступила з кожним із обвинувачених в статеві зносини добровільно, за її згодою. В той час вона перебувала в нетверезому стані. Статеві акти відбувалися, як на подвір`ї садиби ОСОБА_14 , так і в будинку на ліжку. Коли вона писала заяву в міліцію, що нібито її зґвалтували обвинувачені, вона виклала відомості, що не відповідали дійсності, тобто неправдиві, так як при написанні заяви вона перебувала в нетверезому стані і не мала при собі окулярів. Працівники міліції та місцевої прокуратури їй погрожували, що якщо вона скаже про те, що обвинувачені її не ґвалтували, то її «посадять», тобто запроторять в тюрму. В попередніх судових засіданнях вона говорила про те, що обвинувачені її ґвалтували, так як боялася дій працівників правоохоронних органів , якщо скаже правду.

ОСОБА_6 в суді першої інстанції своєї вини не визнав та пояснив, що вночі 02 червня 2013 року, на подвір`ї садиби ОСОБА_14 , з яким на той час співмешкала ОСОБА_12 , він вживав спиртні напої з останньою , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , після чого він з потерпілою, за її пропозицією, відійшли в сторону та за обоюдною згодою вступили в статеві зносини. Він не знає чи вступав в статеві зносини з ОСОБА_12 . Тим рук

ОСОБА_16 в суді першої інстанції своєї вини не визнав, та суду пояснив, що потерпілу ОСОБА_12 він знав раніше, тобто до даної події. Ствердив, що пізно ввечері 02 червня 2013 року на подвір`ї садиби ОСОБА_14 , що в с. Бабичі Радехівського району Львівської області, він з ОСОБА_6 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 вживали спиртні напої після чого він вступив в статеві зносини з потерпілою за обоюдною згодою. Статевий акт відбувався на собачій буді. ОСОБА_12 ніхто не тримав.

Такі покази виправданих ОСОБА_7 , ОСОБА_6 повністю узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_12 ,наданими ними під час допиту в судовому засіданні, в яких остання підтвердили, що вступила з кожним із обвинувачених в статеві зносини добровільно.

При цьому, суд першої інстанції вірно не взяв до уваги висновки експертів за №№ 169/2013 від 03.06.2013 року (Т.2 а.с.11), 170/2013 року від 03.06.2013 року(Т.2 а.с.16) про те , що на трусах обвинувачених виявлені клітини піхвового епітелію, які можуть походити як від потерпілої ОСОБА_12 так і від іншої жінки, оскільки вони свідчать лише про можливі статеві зносини обвинувачених з потерпілою і ніяким чином не підтверджують факт зґвалтування .

Також суд першої інстанції вірно не взяв до уваги протоколи слідчого експерименту від 05.06.2013 року (Т.2 а.с.11,122) за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відповідно до яких останні на місці події показали та пояснили, що 02.06.2013 року вони, застосувавши насильство , зґвалтували ОСОБА_12 , оскільки, як вірно зазначено судом, вони спростовуються показами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні про те , що статеві зносини з ОСОБА_12 мали місце за обоюдною згодою та показами останньої , яка теж ствердила про добровільність статевих зносин з обвинуваченими та пояснила причини їх оговорення .

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущена неповнота судового розгляду то вони є безпідставними, оскільки судом всебічно і повно досліджено всі надані учасниками судового провадження докази і у вироку дана їм належна оцінка.

Також, безпідставними є доводи апеляційної скарги прокурора , що судом порушено вимоги ч.4 ст.338 КПК України, оскільки 19 грудня 2017 року прокурором в порядку ст..338 КПК України змінено обвинувачення, копії обвинувального акту надано всім учасником судового розгляду та роз`яснено обвинуваченим, що вони будуть захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення та відклав розгляд справи на 27.12.2017р.

Щодо твердження прокурора, що суд першої інстанції не дослідив диск допиту потерпілої в порядку ст..225 КПК України відмовивши стороні обвинувачення в заявленому клопотанні, не відповідає дійсності, оскільки прокурор не заявляла даного клопотання під час дослідження доказів.

Крім того, доводи прокурора про те, що звукозапис судового засідання від 27 грудня 2017 року місцями відтворюється зі спотворенням, є необґрунтованими, оскільки при його прослуховуванні повністю відтворюється судове засідання.

Суд першої інстанції дослідив всі представлені докази, як зі сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Доповнень до судового розгляду не було. В основу виправдувального вироку покладено лише ті докази, які безпосередньо досліджувалися судом в ході розгляду провадження.

На підставі аналізу всіх представлених у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_7 , ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, такий слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 03 січня 2018 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді