Справа №295/6402/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2018 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000163 від 31.05.2017 р. стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рашівка Гадяцького району Полтавської області, громадянина України, неодружений, утриманців не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимий

по обвинуваченню за ст. 407 ч. 4 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 в 2016 році уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України терміном до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію. Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 07 грудня 2016 року № 280 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду навідника десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти 1 десантно штурмового батальйону.

У зв`язку із затвердженням Верховною Радою України Указів Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/214 від 17 березня 2014 року, № 454/2014 від 06 травня 2014 року, № 607/2014 від 21 липня 2014 року, № 15/2015 від 14 січня 2015 року, в Україні розпочато мобілізацію та оголошено особливий період, тобто період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби військовослужбовець ОСОБА_5 відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Однак, солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу командування та без поважних причин, в умовах особливого періоду, 15 лютого 2017 року о 08 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , обов`язки за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини органи державної влади або правоохоронні органи, в тому числі органи військового управління, про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від неї та його причини, не повідомляв та проводив час на власний розсуд до 31 травня 2017 року.

31 травня 2017 року солдат ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Житомирського гарнізону.

Своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військовослужбовцем військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що він самовільно залишив службу у військовій частині, був відсутній без дозволу, потім повернувся до частини. Про вчинене шкодує, просить суворо не карати, так як зрозумів неправильність своїх дій.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, його позиція є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, обмежившись допитом обвинуваченого, роз`яснивши учасникам провадження позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку відповідно до ст. 349 КПК України.

При обранні виду та розміру покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, вказані в ст. 65 КК України.

Обвинувачений вчинив тяжкий злочин відповідно до вимог ст. 12 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Пом`якшуючими обставинами відповідно до ст. 66 КК України суд вважає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, явку зі зізнанням.

Окрім того визначаючи покарання суд враховує також, що обвинувачений має постійне місце проживання, характеризується за місцем проходження служби позитивно, бажає продовжувати службу, є учасник АТО, має декілька пом`якшуючих обставин, а тому застосовує вимоги ст. 69 КК України.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим за ст. 407 ч. 4 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту на строк 1 (один) місяць.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

СУДДЯ: ОСОБА_1