17.09.2018 Єдиний унікальний № 371/1170/18 Провадження № 1-кс/371/683/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення клопотання про арешт майна

17 вересня 2018 року м. Миронівка

11 год. 30 хв.

Слідчий суддя Миронівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000426, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2018 року за ст. 290 КК України,

У С Т А Н О В И В :

У клопотанні заявлено вимогу про арешт матеріального об`єкту у виді свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 .

Слідчий суддя перевірив зміст клопотання та додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно правил частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до частини 2 вказаної статті арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У поданому слідчому судді клопотанні не зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, не зазначені повні та точні дані про документ, що належить арештувати.

До клопотання не додані письмові докази, які підтверджують факт наявності документа, що підлягає арешту, факт його доручення до матеріалів кримінального провадження як речового доказу.

З наданої слідчому судді постанови слідчого від 13 вересня 2018 року вбачається, що до матеріалів кримінального провадження долучено як речовий доказ спеціальний пакет, а не документ, про арешт якого заявлено клопотання.

За наявних недоліків клопотання та доданих матеріалів слідчий суддя позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути його.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зміст подання та додані до нього матеріали вказують на необхідність повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 170-172, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Миронівського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000426, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2018 року за ст. 290 КК України, повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1