Справа № 314/1886/18
Провадження № 1-в/314/735/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.06.2018 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , освіта повна-середня, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ;

Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше судимого:
1) 03.11.1999 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 140 ч.2, 145 ч.1, 42 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 22.08.2000 року на підставі Закону України «Про амністію» від 11.05.2000 року;

2) 16.02.2001 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст. 140 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений 25.12.2002 року по відбуттю строку покарання;

3) 03.02.2005 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст. 121 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений 29.01.2010 року умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 11 днів;

4) 14.09.2011 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 129 ч.1, 296 ч.1, 186 ч.3, 121 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.5 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 16.09.2014 року умовно-достроково на 11 місяців 14 днів.

По теперішній справі засуджений:01.02.2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст. 129 ч.1, 125 ч.1, 125 ч.2, 70 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Початок строку: 21.03.2017 року Кінець строку: 21.09.2018 року

який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)», про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТ АНОВИВ:

До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)», про можливість умовно-дострокового звільнення.

В місцях обмеження волі засуджений ОСОБА_4 знаходиться з 21.03.2017 року.

У період з 21.03.2017 року по 29.11.2017 року відбував покарання у державній установі «Маріупольський виправний центр (№138)» Донецької області. За час відбування покарання Правила внутрішнього розпорядку порушував, за що два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, один раз заохочувався правами начальника установи.

До Дружелюбівського виправного центру 29.11.2017 року прибув із державної установи «Маріупольський виправний центр (№138)» Донецької області.

За час відбування покарання характеризується негативно. Працевлаштований робочим дільниці №1 с.Новософіївка. До праці ставиться сумлінно, виробничу дисципліну порушує, зауважень з боку виробничого персоналу відносно свого ставлення до праці не має. До дисциплінарної відповідальності притягувався має три стягнення, два з яких зняті та погашені у встановленому законом порядку. При цьому одне стягнення накладене 06.06.2018 року начальником установи за вживання спиртних напоїв не знято та не погашено. Крім цього, два рази заохочувався правами начальника установи. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, заохочувався правами начальника установи.

У відношенні з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими.

У відношенні до представників адміністрації установи грубощів не проявляє.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у посередньому стані.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно.

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Приймає участь у програмах диференційовано-виховного впливу на засуджених «Фізкультура і спорт».

Бібліотеку установи відвідує, чим підвищує свій загальноосвітній рівень.

У скоєному злочині розкаюється щиро, вину визнав. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України наступає 21.12.2017 р., 29.12.2017р. комісією установи відмовлено, так як засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення.

Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Засуджений підтримав заявлене клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання у Державній установі «Дружелюбівський виправний центр (№1)», про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

08.06.2018

відмовлено в задоволенні подання, заяви, клопотання;