МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/255/18
Провадження № 1-кп/480/147/18
Вирок
Іменем України
31 жовтня 2018 року Миколаївський районний суд Миколаївській області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002107 від 05 червня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, призваного на військову службу за контрактом, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні прапорщик, на посаді командира взводу взводу забезпечення медичної роти військової частини НОМЕР_1 , якого 11 січня 2018 року звільнено в запас відповідно до п. п. е) п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу освіта середньо-спеціальна, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

02 лютого 2015 року ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за контрактом.

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 № 9-кс від 04.02.2015 прапорщика ОСОБА_4 призначено на посаду командира взводу забезпечення медичної роти вказаної військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 25 від 05.02.2015 прапорщика ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2015 № 91 прапорщику ОСОБА_4 продовжено відрядження на польовий вихід з метою участі у навчальних (навчально-бойових зборах) до 235-го загальновійськового полігону ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ).

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію особливий період - період функціювання національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України Про оборону України надається визначення терміну особливий період - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу Про часткову мобілізацію № 303/2014 від 17.03.2014 на території України почав діяти особливий період, який тривав на момент вчинення правопорушення.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби прапорщику ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу не з`явлення вчасно на службу без поважних причин він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

19 травня 2015 року о 08 годині, прапорщик ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не з`явився вчасно на службу, без поважних причин - табірного збору військової частини НОМЕР_1 на території 235-го загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( АДРЕСА_2 ) та незаконно перебував за фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу.
11 січня 2018 року о 09 годині прапорщик ОСОБА_4 з`явився до військової прокуратури Миколаївського гарнізону ( АДРЕСА_2 , вул. Нікольська, 18а) та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу. Цього ж дня прапорщик ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) для подальшого проходження військової служби.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11 січня 2018 року №11 прапорщика ОСОБА_4 звільнено з військової служби у запас відповідно до пункту "1" підпункту "е" (через службову невідповідність) частини 8 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним у судовому засіданні, свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Так, обвинувачений ОСОБА_4 показав суду, що під час проходження військової служби у 2015 році у нього виникли розбіжності у поглядах з командиром роти, після чого він декілька днів не з`являвся, а командир роти після цього, сказав щоби ОСОБА_4 не повертався. ОСОБА_4 проводив час вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому з`ясував, те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При викладених обставинах, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 за місцем попередньої роботи характеризувався позитивно; раніше під час проходження військової служби характеризується позитивнона обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; відповідно до медичної картки є придатним до військової служби; вказаний злочин вчинив вперше; раніше не судимий.

Відповідно до досудової доповіді, наданої органом пробації на запит суду, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_4 оцінюється, як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній.

Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття; з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

На підставі вищевикладеного, враховуючи обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, суд вважає, що для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого слід обрати покарання у виді позбавлення волі з одночасним встановленням іспитового строку відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1

31.10.2018