Справа № 369/7274/18
Провадження №1-кс/369/2334/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2018 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув клопотання начальника слідчого відділення Центрального відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003806 від 15.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В. о. заступника начальника відділення - начальника слідчого відділення Центрального відділення поліції Києво-Святошинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_3 , звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з клопотанням про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003806 від 15.06.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Проведення досудового розслідування доручено СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області.
Свої вимоги слідчий мотивує тим, що 14.06.2018 близько 22 години 10 хвилин на авторозі між с. Горенка та с. Мощун Києво-Святошинського району Київської області, трапилася ДТП за участю автомобіля «Opel Kadett», р. н. НОМЕР_1 , під керуванням невстановленого водія, який рухався по зі сторони с. Мощун в напрямку с. Горенка та автомобіля «М-2141», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті зіткнення водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження та каретою ШМД доставлений до травмпункту Ірпінської ЦРЛ, де після медичного огляду та надання медичної допомоги з діагнозом: закритий вивих 5-го пальця лівої стопи, забій м`яких тканин лівої стопи, відпущений до дому.
15.06.2018 проведеним оглядом місця події ДТП встановлено, що автомобіль «М-2141», р.н. НОМЕР_2 , який причетний до ДТП, 15.06.2018 було вилучено та доставлено до майданчику тимчасового утримання транспортних засобів.
Згідно технічного паспорта автомобіля НОМЕР_3 , автомобіль «М- 2141», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 1987 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , належить ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
З викладеного вбачається, що вказаний транспортний засіб містить сліди злочину. Тобто є підстави вважати, що вказана річ є доказом злочину, передбаченого ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у - підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у ' юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
У даному випадку на автомобіль марки «М-2141», р.н. НОМЕР_2 , слід накласти арешт для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Метою арешту є збереження вказаної речі як речового доказу у даному кримінальному провадженні.
Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.107 КПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Клопотання розглядалось у відсутність власників майна оскільки існує ризик відповідно до якого після отримання інформації про існування вказаного кримінального провадження останній у короткий проміжок часу може реалізувати зазначене майно на користь третіх осіб, що ускладнить процес доказування та досягнення завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України..

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до задоволення, оскільки прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України, і зазначене домоволодіння відповідає критеріям визначеним 98 КПК України, оскільки є предметом кримінального правопорушення, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і арешт накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на автомобіль марки «М-2141», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 1987 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , належить ОСОБА_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заборонити розпоряджатися та користуватися автомобілем марки «М- 2141», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору, 1987 року випуску, номер шасі: НОМЕР_4 , номер кузова: НОМЕР_5 , незастосування заборони розпорядження та користування яким може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному правопорушенню.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1