АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1046/18 Справа № 208/464/18 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вільховатка, Кобеляцького району, Полтавської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, та
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Дніпродзержинська, громадянки України, яка зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судима,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України,

повернуто прокурору для усунення недоліків, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 квітня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000065, відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , повернуто прокурору для усунення недоліків.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд послався на те, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт не містить чіткого формулювання обвинувачення. Так, в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що обвинувальний акт містить посилання лише на підозру обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, що не відповідає вимогам п. 13 ч. 1 ст. 3, ст. 110, ст. 337 КПК України. На переконання суду, наявність твердження про підозру обвинувачених в обвинувальному акті є неприпустимим.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий судовий розгляд у суді першої.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема й в частині викладення фактичних обставин кримінального провадження, а також формулювання обвинувачення. На переконання прокурора, наявність в обвинувальному акті посилання на підозру не може вважатись нечітким формулюванням обвинувачення. Прокурор вважає, що суд першої інстанції, надаючи прокурору вказівку щодо формулювання обвинувачення, виходить за межі своїх повноважень. Окрім цього, з позиції прокурора, повернення обвинувального акту із визначених судом підстав є необґрунтованим й тому, що кримінальний процесуальний закон чітко визначає, що особа набуває статусу обвинуваченого лише після передання обвинувального акту до суду, а тому сумніви щодо правильності викладу обвинувачення виникати в такому разі не можуть. При цьому прокурор вважає, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини та сформульоване обвинувачення є цілком достатніми для їх повного розуміння.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 з доводами прокурора не погоджується та просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги останнього. На переконання адвоката, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, адже не містить відомостей про обвинувачення його підзахисної. Захисник вважає рішення суду обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам кримінального процесуального закону, практиці Європейського Суду, а також Верховного Суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали обвинувального акту та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного повернення обвинувального акту є такими, що заслуговують на увагу.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, у наведеній статті, окрім викладення в обвинувальному акті обставин кримінального правопорушення, прямо вказується на необхідність викладення також формулювання обвинувачення, оскільки формулювання обвинувачення - це юридичний висновок, заснований на фактичних обставинах справи, зміст якого складають правові ознаки злочину, викладені мовою диспозиції застосовуваної норми КК, тому що саме формулювання обвинувачення визначає конкретний обсяг і межі судового розгляду і надає можливість обвинуваченому у повній мірі реалізувати своє право на захист, оскільки дозволяє точно визначити обсяг і межі свого захисту в рамках конкретного кримінального провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд посилався на те, що органами досудового розслідування всупереч вимогам кримінального процесуального закону не сформульовано обвинувачення, оскільки в ньому міститься посилання на підозру ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Між тим погодитись з вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів не може.

Виходячи з вимог п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

В свою чергу, згідно з вимогами ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа щодо якої складено повідомлення про підозру, однаку його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувальний акт, який був складений відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та направлений до суду першої інстанції для розгляду, складається з викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, з правовою кваліфікацією цього кримінального правопорушення та викладенням формулювання обвинувачення, містить всі встановлені законом дані, є зрозумілим за змістом та не викликає сумнівів щодо його чіткого викладення.

При цьому, висновок суду першої інстанції, що обвинувальний акт, в порушення вимог ст.291 КПК України, взагалі не містить у собі формулювання обвинувачення є необґрунтованим, а викладення обвинувачення у спосіб, як це наведено в обвинувальному акті не створює само по собі умови, що унеможливлюють якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення та не порушує право особи на захист.

Також, слід звернути увагу, що копія обвинувального акту відповідно до п.3ч.3 ст.291 КПК України, вручається підозрюваному та розписка про отримання його копії додається до обвинувального акта, що було виконано органом досудового розслідування (т. 1, а.п. 54, 55), а відповідно до положення ч. 2 ст. 42 КПК України особа набуває статусу обвинуваченого після передання обвинувального акта до суду в порядку, визначеному ст.291 цього Кодексу.

З огляду на те, що досудове розслідування завершено, учасників провадження про це повідомлено та зі змістом обвинувального акту ознайомлено у визначеному законом порядку, сумніви щодо статусу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в даному випадку виникати не можуть, а обвинувачення слід вважати таким, що сформульовано органом досудового розслідування в обвинувальному акті відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, з позиції колегії суддів, наявність в обвинувальному акті посилань на підозру поряд із чітко сформульованим обвинуваченням вплинути на зміст інкримінованих обвинуваченим протиправних дій не може, враховуючи й те, що обґрунтованість та доведеність пред`явленого обвинувачення в будь-якому разі підлягає перевірці на стадії судового розгляду. А попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, вимоги щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано.

З урахуванням вищенаведеного, на думку колегії суддів, вимоги ст. 291 КПК України при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 слідчим та прокурором були дотримані, а ті обставини, на які суд звернув увагу, не перешкоджають останньому розглянути справу по суті.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 415 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05 квітня 2018 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України, повернено прокурору для усунення недоліків, - скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: