Справа № 183/613/18
№ 1-кп/183/617/18

У Х В А Л А
20 серпня 2018 року
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, -
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
07 лютого 2018 року до Новомосковського міськрайонного суду від Прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України.
Ухвалою суду від 22 березня 2018 року був оголошений розшук обвинуваченогоОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження у його відношенні були виділені окреме кримінальне провадження.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі тяжкого злочину, в період умовно-досторокового звільненя за останім вироком, на теперішній час не змінились ризики, які враховувались судом під час обрання вказаного запобіжного заходу, які передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Законний представник неповнолітнього потерпілого та неповнолітній потерпілий в судове засідання не з`явилися, в своїх заявах просили суд проводити підготовче судове засідання без їх участі.
Обвинувачений ОСОБА_3 просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 зазначив, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, ризики, передбачені статтею 177 КПК України відсутні, просив застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Встановлено, що під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.03.2018 року.
На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження обвинувального акта.
Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу суд враховує, що обвинувачений має постійне місце проживання, в той же час, ОСОБА_3 неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі тяжкого злочину, в період умовно-досторокового звільненя за останім вироком, в звязку з чим, суд приходить до переконання, що з огляду на тяжкість обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованих йому злочинах, на теперішній час наявні ризики, які передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились, в звязку з чим, клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на домашній арешт є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність застосування до обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для нейтралізації зазначених вище ризиків, що узгоджується з правовими позиціями ЄСПЛ.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу на даний час не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, в звязку з чим, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду кримінального провадження, клопотання прокурора є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 177, 315, 316 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 , який обвинувачується у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою задовольнити.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковськ Дніпропетровської області, обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 353, ч. 2 ст. 186 КК України, продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 18 жовтня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1