Справа № 351/2210/13-к
Провадження № 11-кп/4808/42/18
Категорія ст. 80 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2018 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано Франківської області ОСОБА_9 на ухвалу Городенківського районного суду Івано Франківської області від 27.08.2018 року, якою задоволено заяву адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженої ОСОБА_8 , про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,-

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі прокурор, вважає ухвалу Городенківського районного суду від 27.08.2018 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Зазначає, що місцеві суди не є органами, які мають самостійно виконувати свої вироки, в частині покарання у виді штрафу, оскільки це суперечить загальним приписам здійснення правосуддя в Україні, а також не узгоджується з основними функціями судової влади, які зазначенні Конституцією України. Вказує, що ОСОБА_8 нехтуючи положеннями кримінально виконавчого законодавства порушила умови взаємної відповідальності держави і засудженого, так як 15.10.2013 року Снятинським районним судом їй було призначено покарання, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 203-2 ч.1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 130 000 гривень з конфіскацією грального обладнання. Також засуджена зверталася до суду про розстрочку даного штрафу, однак після розстрочки знову його не сплачувала.

Окрім цього зазначає, що засуджена ОСОБА_8 не зважаючи на роз`ясненні їй умови виконання вироку суду продовжувала протиправну діяльність, що підтверджується фактом направлення прокурором Івано Франківської області кримінального провадження №0000215 від 03.09.2015 року про обвинувачення ОСОБА_11 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203 -2 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203-2 ч.1, ст. 209 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203-2 ч.1 КК України. На даний час кримінальне провадження перебуває на розгляді Коломийського міськрайонного суду Івано Франківської області.

Просить ухвалу Городенківського районного суду від 27.08.2018 року, якою ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону. Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_8 про звільнення її від відбування покарання , у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано Франківської області від 27 серпня 2018 року задоволено заяву адвоката ОСОБА_15 в інтересах ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 .

Звільнено ОСОБА_8 від основного покарання у виді штрафу в розмірі 130 000 гривень за вироком Снятинського районного суду Івано Франківської області від 15.10.2013 року на підставі ст. 80 ч.1 п. 1 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Своє рішення суд мотивував тим, що вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.10.2013 року, яким ОСОБА_8 визнано винною у вчинені злочину, передбаченого ст. 203-2 ч.1 КК України та призначено їй покарання - штраф у розмірі 130 000 гривень з конфіскацією грального обладнання, набрав законної сили 24.12.2013 року. Відомостей про те, що ОСОБА_8 добровільно сплатила суму штрафу, матеріали провадження не містять. 06.02.2015 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області на адресу ОСОБА_8 направлялось нагадування про відсутність документу щодо сплати нею штрафу. Окрім цього, сторони надали суду довідки Снятинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області про те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_8 130 000 грн. до відділу ДВС не пред`являвся, тому виконавче провадження по справі № 351/2210/13-к не відкривалося. Даних про те, що з часу постановлення вироку, а саме з 15.10.2013 року, засуджена ОСОБА_8 вчинила новий злочин, - суду не надано. Наявна в матеріалах копія ухвали Снятинського районного суду від 02.02.2017р. в справі № 351/1732/16-к про призначення до судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.27 ч. 3, ст.28 ч.2, ст.203-2 ч.1, ст.209 КК України на 28.02.2017 р. не може свідчити про винуватість особи у вчиненні злочину, оскільки вказане судове рішення не є вироком. А тому, врахувавши дані обставини суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість застосування щодо засудженої ОСОБА_8 положень ст. 80 ч.1 п.1 КПК України, та звільнив її від основного покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції від 27 серпня 2018 року скасувати;

- засуджена ОСОБА_8 погодилась на розгляд апеляційної скарги за відсутності її захисника ОСОБА_15 , щодо поданої апеляційної скарги прокурора заперечила, просила залишити її без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 27.08.2018 року без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Снятинського районного суду Івано Франківської області від 15.10.2013 року, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 203-2 ч.1 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 130 000 гривень з конфіскацією грального обладнання ( Т. 2 а.с. 163-164).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано Франківської області від 24.12.2013 року вказаний вище вирок місцевого суду залишено без змін. (Т.2 а.с. 188-191).

21.01.2014 року ОСОБА_8 подала до Снятинського районного суду заяву щодо розстрочення виконання судового рішення, мотивуючи своє прохання тим, що у неї скрутне матеріальне становище, на даний час вона ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, немає у власності нерухомого майна, а тому не можу сплатити всю суму штрафу відразу (Т.2 а.с.211).

18.02.2014 року ухвалою Снятинського районного суду задоволено заяву ОСОБА_8 про розстрочку виконання вироку Снятинського районного суду Івано Франківської області від 15.10.2013 року. Постановлено розстрочити виконання даного вироку у частині сплати ОСОБА_8 штрафу в сумі 130 000 гривень щомісячно рівними платежами по 10833,34 грн. строком на 1 рік ( Т.2 а.с. 223).

Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законні строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання.

Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до ст. 80 ч.1 п.1 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано зокрема в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

За загальними правилами, за яких особа, (крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі), звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80 КК України, є: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 КК України строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і тримає весь час, доки вирок не виконується з причин не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Доводи прокурора наведенні в апеляційній скарзі з приводу того, що суд першої інстанції незаконно звільнив засуджену ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки кожен повинен понести покарання за вчинене протиправне діяння, а засуджена ОСОБА_8 нехтуючи положеннями кримінально виконавчого законодавства порушила умови взаємної відповідальності держави і засудженого на думку колегії суддів є безпідставними та необґрунтованими.

Так як, відповідно до матеріалів кримінального провадження, вирок Снятинського районного суду від 15.10.2013 року щодо ОСОБА_8 набрав законної сили 24.12.2013 року.

Відомостей про те, що ОСОБА_8 добровільно сплатила суму штрафу, матеріали провадження не містять.

06.02.2015 року Снятинським районним судом Івано-Франківської області на адресу ОСОБА_8 направлено нагадування про відсутність жодного документу щодо сплати нею штрафу (а.п. 235 Т. 2).

24.06.2016 року за №5044-вих/16 місцевим судом на ім`я старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Івано-Франківській області направлено листа про несплату ОСОБА_8 штрафу, для відповідного реагування (а.п. 239 т. 2).

Між тим, до теперішнього часу вирок Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 15.10.2013 року не виконаний. Окрім цього, в матеріалах кримінального провадження містяться довідки Снятинського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано Франківській області № 1210-36/318 від 25.04.2018 року, та № 1210-36/483 від 12.06.2018 року про те, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_8 130000 гривень до відділу ДВС не пред`являвся, тому виконавче провадження по справі № 351/2210/13-к не відкривалося.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що засуджена ОСОБА_8 злісно ухилялася від відбування покарання, оскільки сама просила суд призначити їй штраф за вчинений нею злочин, передбачений ст. 203-2 ч.1 КК України, який зобов`язувалась платити. Проте з моменту вступу вироку в закону силу вона грубо ігнорувала вимоги суду щодо добровільної сплати штрафу, підтверджень тяжкого матеріального становища, що унеможливлює виконання вироку, не надавала.

Апеляційний суд вважає, дані посилання прокурора необґрунтованими так як, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять та суду апеляційної інстанції не надано.

На думку колегії суддів, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання, тому наведені доводи прокурора в апеляційній скарзі про ухилення ОСОБА_8 від сплати штрафу, є такими, що не ґрунтуються на законі.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку, що наявність лише факту несплати засудженою суми штрафу в певний строк сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Окрім цього, судом першої інстанції правильно встановлено те, що ОСОБА_8 як на час постановлення судом вироку, так і на час розгляду даного клопотання, фактично проживає в с. Стецева Снятинського району Івано-Франківської області, тобто місце проживання не змінювала. Даних про те, що з часу постановлення вироку, з 15.10.2013р., засуджена ОСОБА_8 вчинила новий злочин, - суду не надано.

А тому, посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_8 не зважаючи на роз`ясненні їй умови виконання вироку суду продовжувала протиправну діяльність, що підтверджується фактом направлення прокурором Івано Франківської області кримінального провадження №0000215 від 03.09.2015 року про обвинувачення ОСОБА_11 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203 -2 ч.1 КК України, ОСОБА_8 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203-2 ч.1, ст. 209 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ст. 27 ч.3, ст. 28 ч.2, ст. 203-2 ч.1 КК України є безпідставними та не може свідчити про винуватість особи у вчиненні даних злочинів, оскільки по даному кримінальному провадженні немає обвинувального вироку.

В той час як відповідно до ст. 62 ч.1 Конституції України - особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Обвинувачення особи у вчиненні злочину за таких обставин порушує вимоги, передбачені ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, в частині того, що «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому, на думку колегії суддів, альтернативна процедура встановлення винуватості особи, є неприпустимою.

Дотримання презумпції невинуватості є одним із головних критеріїв оцінки об`єктивності та неупередженості суду.

З вищевказаних підстав, у відповідності до вимог ст. 407 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, ,418, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Снятинського відділу Коломийської місцевої прокуратури Івано Франківської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Городенківського районного суду Івано Франківської області від 27 серпня 2018 року, якою задоволено заяву адвоката ОСОБА_10 в інтересах засудженої ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5