31 травня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретареві ОСОБА_4 ,
За участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а :
На обґрунтування суд послався на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в ньому невірно зазначена адреса проживання обвинуваченої ОСОБА_6 , що суперечить вимогам даної статті.
Як вбачається з обвинувального акту, місце проживання обвинуваченої ОСОБА_6 зазначено за адресою: АДРЕСА_1 , проте за судовими викликами обвинувачена не з`являється; відповідно до рапорту за місцем проживання, зазначеним в обвинувальному акті, не проживає, тобто слідчий, знаючи місце проживання ОСОБА_6 , не переконався в тому, чи дійсно остання там проживає, не встановив повні анкетні дані обвинуваченої щодо її намірів про місце проживання на час розслідування і розгляду кримінального провадження в суді.
Крім того, судом виносилась ухвала про здійснення примусового приводу обвинуваченої ОСОБА_6 , проте ухвала суду фактично виконана не була.
На цих підставах суд і прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків.
Не погодившись зі вказаним рішенням, прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в обґрунтування якої зазначає наступне.
В апеляційній скарзі прокурор наголошує на тому, що висновки суду першої інстанції про допущені в обвинувальному акті порушення не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки у відповідності з вимогами п.2 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті вказані місце реєстрації, яке є одночасно і місцем проживання, які неодноразово зазначались обвинуваченою ОСОБА_6 при наданні пояснень та при допиті в якості підозрюваної. Отже, даний обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, як зазначає прокурор, відповідають вимогам чинного законодавства.
Також, прокурор зауважив, що згідно з положенням статті 335 КПК України, у разі, якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку. Прокурором заявлялось клопотання про надання дозволу на затримання обвинуваченої ОСОБА_6 з метою приводу її в зал судових засідань та обрання їй запобіжного заходу, однак суд відмовив в задоволенні даного клопотання.
Підсумовуючи доводи апеляційної скарги прокурор вважає, що рішення про повернення обвинувального акту прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому на цих підставах просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27.02.2018 року про повернення прокурору обвинувального акту скасувати та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримку апеляційних вимог, провівши судові дебати, перевіривши та обговоривши доводи апелянта в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити анкетні відомості обвинуваченого, в тому числі прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство.
У цьому випадку в обвинувальному акті вказані необхідні анкетні дані обвинуваченої, в тому числі зазначено, що вона «зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ».
Саме за цією адресою суд при призначенні підготовчого засідання направляв повідомлення ОСОБА_6 (а. с. 16, 31, 46, 68), однак ці повідомлення встановленим порядком поверталися з відмітками відділення зв`язку про повернення у зв`язку зі скінченням строку зберігання та «адресат вибув» (а. с. 26, 38, 40, 51, 74), а в останньому випадку з відміткою «не проживає за вказаною адресою».
Крім того, суд надавав виклики ОСОБА_6 до суду прокуророві для вручення обвинуваченій ( а. с. 24, 34, 37, 45, 48, 67, 70), які прокурор також не спромігся виконати.
4 грудня 2017 року суд ухвалив здійснити привід обвинуваченої ОСОБА_6 ( а. с. 54-55), в ході виконання якого була опитана комендант гуртожитку по АДРЕСА_1 , яка пояснила, що ОСОБА_6 в гуртожитку не проживає, де може проживати на даний час та засоби зв`язку з нею не відомі.
Апеляційний суд міста Києва, в свою чергу, направляв на вказану в обвинувальному акті адресу повідомлення з роз`ясненням прав ОСОБА_6 про відкриття апеляційного провадження з копією ухвали і апеляційної скарги прокурора та повідомлення про призначення апеляційного розгляду з роз`ясненням прав та копією ухвали, які також були повернуті з відмітками про повернення у зв`язку зі скінченням строку зберігання та «не проживає».
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що в викладені в обвинувальному акті відомості про місце реєстрації і фактично проживання обвинуваченої ОСОБА_6 орган досудового розслідування і прокурор достеменно не встановили, а тому вказаний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України і цей недолік не дозволяє тривалий час, фактично з 8 серпня 2017 року до дня ухвалення рішення про його повернення прокуророві 27 лютого 2018 року,тобто більше семи місяців, розпочати судовий розгляд.
Доводи прокурора про те, що прокурор подавав до суду клопотання про дозвіл на затримання обвинуваченої та застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою ( а. с. 76-78), а також його посилання на положення ст. 335 КПК України щодо оголошення розшуку обвинуваченого, який ухиляється від суду, правильно не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки для вирішення цих питань необхідно принаймні розпочати судовий розгляд, а суд позбавлений цієї можливості без проведення підготовчого засідання, яке вимагає обов`язкової участі обвинуваченої.
До того ж, протягом досудового розслідування будь-який запобіжний захід до обвинуваченої не обирався ( а. с. 12-13), та й саме пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.1 ст. 185 КК України, яка притягнута до кримінальної відповідальності вперше і раніше судимою не була, не дає, в силу положень ст. 183 КПК України, підстав для застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не наведено будь-яких, передбачених ст. ст. 177, 184, 188, 189 КПК України, підстав для розгляду цього клопотання, зокрема, відсутні відомості про: причини не проживання ОСОБА_6 за вказаною в обвинувальному акті адресою; ухиляння чи переховування її від суду тощо, невідомо взагалі чи вона жива та перебуває на території України на цей час.
В супровідному листі до обвинувального акту керівник Київської місцевої прокуратури № 10 вказав іншу, не зазначену в обвинувальному акті адресу місця проживання ОСОБА_6 , а саме АДРЕСА_3 .
В силу всього викладеного вище, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність повернути обвинувальний акт прокуророві зі вказаних в ухвалі суду підстав, переконливо обґрунтував і вмотивував прийняте рішення, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: