Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2018 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007749 від 04 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 серпня 2018 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту шляхом заборони відчуження майна на об`єкт житлової нерухомості - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що Дніпровським управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0007749 від 04 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, 04.06.2017 року до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві надійшла заява про вчинення кримінального правопорушення, а саме про те, що невстановлена особа шахрайським шляхом намагається заволодіти майном, а саме квартирою, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007749 від 04.06.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Також, органами досудового розслідування встановлено родича ОСОБА_6 , а саме його сина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який повідомив, що він не знає де перебуває його батько ОСОБА_8 та повідомив, що під час телефонних розмов зі своїм батьком останній поводив себе дивно, а саме розповідав, що його лікують люди та що він проживає в чужих людей.

В подальшому, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , викликано на допит в якості потерпілого до слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві, куди останній з`явився спільно з представником - ОСОБА_9 .

Під час допиту ОСОБА_6 в органів досудового розслідування виник сумнів в його дієздатності, оскільки останній не реагував на запитання, чітко не міг пояснити час та місце, де він перебуває. Крім того, під час фіксування показів ОСОБА_6 з приводу того, де він перебував, його представник заперечував на поставлені запитання та фактично сам відповідав на запитання. На пропозицію слідчого ОСОБА_10 пройти судово-психіатричну експертизу останній погодився, але на її проведення не прибув.

В подальшому місцезнаходження ОСОБА_6 оперативно-розшуковими заходами встановити не представилось за можливе.

Крім того встановлено, що 25.01.2017 року до Дніпровського УП ГУНП в м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме про те, що 20.01.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , покинув місце проживання та не повернувся.

Відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001153 від 26.01.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Також встановлено, що ОСОБА_5 , успадкував від матері ОСОБА_12 квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та був єдиним спадкоємцем квартири його брата ОСОБА_13 , що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, згідно відповіді КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29.10.2002 року. ОСОБА_13 помер в 2016 році.

Встановлено, що ОСОБА_5 є братом ОСОБА_13 та єдиним його спадкоємцем.

Крім вказаного, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (№ 127232291 від 12.06.2018 року) право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39254423 від 18.01.2018, належить ОСОБА_9 .

Підставою виникнення права власності ОСОБА_9 на вищевказаний об`єкт нерухомого майна є свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 84, виданий 16.01.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_14 .

Враховуючи вищевикладене, органи досудового розслідування проаналізували додані до матеріалів кримінального провадження документи, прийшли до висновку, що в силу захворювань ОСОБА_6 , виникають сумніви щодо його дієздатності та психічної повноцінності, в результаті чого шахраї, які скористались його безпорадним станом та заволоділи квартирою, завдавши збитки.

Таким чином, органу досудового розслідування необхідно встановити хто саме з братів ОСОБА_15 залишив заповіт на користь ОСОБА_9 , та чи дійсно це мало місце. Окрім того, встановлено, що після тривалого зникнення з місця проживання та розшуку ОСОБА_6 , згідно відповіді органів РАЦС, останній за невстановлених обставин помер в листопаді 2017 року на території Луганської області.

Отже, майно ОСОБА_5 , який має спадкоємця (сина), набуто на користь невстановленої особи - ОСОБА_9 , але підстави викликають сумніви щодо законності та дійсності вказаних правочинів.

Враховуючи вищевикладене, з метою попередження відчуження об`єкту нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна № 127232291 від 12.06.2018 року, належить невстановленій особі ОСОБА_9 та попередження настання можливих тяжких наслідків, перевірки дійсності вказаного правочину необхідно накласти арешт шляхом заборони відчуження майна.

В судовому засіданні слідчий зазначив, що майно на яке він просить накласти арешт визнано речовим доказом. Метою арешту є збереження речових доказів, що відповідає ст. 98, п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України.

Вислухавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

До клопотання додані копії документів та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо внесення даних з приводу кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 від 03.08.2018 року квартира АДРЕСА_3 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0007749 від 20.08.2018 року.

Слідчий суддя, прийшов до висновку, що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України та містить достатньо правових підстав для його задоволення.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто містить правові підстави для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та є пропорційним, тобто відповідає тяжкості правопорушення і не становить особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Так, на думку слідчого судді, прокурором доведено правову підставу для арешту майна, надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, дослідивши надані до клопотання матеріали, враховуючи, відповідно до вимог ст. 173 КПК України, наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, арешт зазначеного майна, шляхом заборони відчуження, є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та заснованим На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, ст.175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007749 від 04 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, а саме на квартиру АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1