ЄУН № 336/1024/18
пр. № 1-кп/336/312/2018
УХВАЛА
Іменем України
15 серпня 2018 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, зареєстрований та фактично мешкає у АДРЕСА_1 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.
Захисники та обвинувачений заперечували проти призначення судового розгляду у кримінальному провадженні, вказуючи на невідповідність обвинувального акту положенням чинного законодавства та наявність підстав для повернення обвинувального акту прокурору.
Так, захисник адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, вказавши, що в обвинувальному акті відсутнє зазначення об`єктивної сторони злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , а також і не визначено вартість майна, яке було предметом злочину, між тим як це є важливим для відмежування кримінального караного діяння від адміністративного правопорушення.
Захисник адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання з тих саме підстав, наполягаючи, що в обвинувальному акті не зазначено діянь, які б могли бути кваліфіковані за ст. 185 КК України.
Обвинувачений погодився з думкою своїх захисників.
Представником потерпілого до суду направлено заяву про розгляд кримінального провадження за відсутності представника потерпілого.
При вирішенні питання щодо можливості призначення судового розгляду кримінального провадження суд виходить з наступного,
Відповідно до ст. 314 КПК України за результатами проведення підготовчого судового засідання суд має право прийняти наступні рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
При дослідженні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування судом встановлено наступне.
Яблоков обвинувачується у тому, що 02.02.2018 року приблизно о 14.00 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 16А по вул. Бочарова в м. Запоріжжя, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно шляхом вільного доступу, відкрив кришку комунікаційного колодязю, після чого за допомогою обох рук витягнув комунікаційний мідний кабель марки ТППеп 100х2х0,4 довжиною 7 метрів, який на праві власності належить ПАТ «Укртелефком», перерізавши його з обох боків комунікаційного колодязю за допомогою секатору.
Після чого змотав кабель, поклавши його до мішку та направився до будинку 33 по вул. Пархоменка в м. Запоріжжя, де був зупинений працівниками поліції.
Своїми діями ОСОБА_4 завдав ПАТ «Укртелеком» матеріальну шкоду на суму 1073,40 гривень.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України.
Відповідно до ст. 291 ч. 3, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.
Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.
Статтею 185 ч. 1 КК України передбачено відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Таким чином, об`єктивна сторона цього злочину утворюється шляхом вчинення дії з викрадення майна.
Натомість в обвинувальному акті взагалі відсутнє зазначення того, що ОСОБА_4 викрав майно.
Відповідно до зазначеного в обвинувальному акті ОСОБА_4 відкрив кришку комунікаційного колодязю, витягнув кабель, перерізавши його з обох боків, змотав кабель, поклав його до мішку, після чого попрямував з місця події.
Отже суд погоджується з доводами захисників про те, що обвинувальний акт не містить викладення обставин скоєння злочину, який би був передбачений ст. 185 КК України, адже ОСОБА_4 не інкримінується викрадення майна, а лише його перерізання, змотування та складання до мішку.
При цьому не виявляється можливим зрозуміти за такого опису дій ОСОБА_4 , чи обвинувачується він у скоєнні закінченого злочину крадіжки, чи лише замаху на крадіжку.
Також суд погоджується з доводами захисників з приводу не зазначення вартості викраденого майна та того, що це має істотне значення у кримінальному провадженні.
Так, поняття майнової шкоди або збитків дає ст. 22 ЦК України, яка вказує, що збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для визначення діяння з викрадення чужого майна як злочину та відмежування його від дрібної крадіжки, відповідальність за яку наступає за ст. 51 КУпАП, використовується, зокрема, вартість викраденого майна.
Водночас в обвинувальному акті вартості майна, яке було предметом злочину, не визначено, адже очевидним є, що матеріальна шкода та вартість викраденого майна не є поняттями ідентичними.
До матеріальної шкоди у цьому випадку може входити не лише вартість самого кабелю, а і затрати на відновлення телефонної лінії, а також і розмір упущеної вигоди, неотриманої підприємством внаслідок припинення надання послуг абонентам, тощо.
Враховуючи усе вищевикладене, суд погоджується з доводами сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту КПК України та вбачає підстави для повернення обвинувального акту прокурору.
Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , звинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.
Суддя ОСОБА_1