справа №619/3841/18
провадження №1-кп/619/532/18
ВИРОК
іменем України

18 жовтня 2018 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
обвинуваченогоОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000342 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Слатине Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: -31 липня 2013 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки; -12 лютого 2015 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі в силу ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі; -23 серпня 2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі в силу ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
07 березня 2018 року приблизно о 15 годині, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою збагачення, знаходячись поряд з дачною ділянкою, за координатами 50.1791609, 36.1413845, без реєстраційного номеру, по вул. Харківській в с. Безруки Дергачівського району Харківської області, переконавшись, що поблизу нікого немає, і що його подальші дії ніким помічені не будуть, через паркан проник на територію вказаної дачної ділянки, та таємно викрав брухт сталі, що належить ОСОБА_5 , загальною вагою 108 кг, а саме: 1 (одну) решітку металеву, розмірами 1,8м/1м, виготовлену з металевих кутків та арматури; 1 (один) металевий ящик, на два відділи, розмірами 1,2м/60см/40см; 2 (два) деформовані (зігнуті) листи металу, січенням 6 мм, розмірами 1,4м/60см, загальною вартістю 594 гривні.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч.4 ст.349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_4 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися у крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням до сховища, суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогами ст.91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин під час судового розгляду покладається на прокурора.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст.9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п.65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність претензій потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

Згідно ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Так як ОСОБА_4 вчинив зазначений злочин до постановлення вироку Дергачівським районним судом Харківської області від 23 серпня 2018 року, то суд застосовує ч.4 ст.70 КК України.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_4 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу часткового складання призначених покарань.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.ст.124, 126 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З урахуванням вимог ст.ст.176, 177, 377 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

В силу ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 , з урахуванням вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2018 року, на підставі ч.1 ст.70 КК України визначити остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покараньу виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Зарахувати в строк відбуття покарання відбуту частину покарання за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 23 серпня 2018 року та строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 22 серпня 2018 року.

Речові докази по справі:

-1 (одну) решітку металеву, розмірами 1,8м/1м, виготовлену з металевих кутків та арматури; 1 (один) металевий ящик, на два відділи, розмірами 1,2м/60см/40см; 2 (два) деформовані (зігнуті) листи металу, січенням 6 мм, розмірами 1,4м/60см, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , - вважати йому повернутими;

-1 (одну) лопату совкову, 1 (одні) санки металеві, які знаходяться на зберіганні в кімнатні речових доказів Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса експертизи №5663 від 05.05.2018 у розмірі 858,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1