Справа № 461/3990/18
Провадження № 1-кс/461/4041/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2018 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 05.04.2018 року про часткове задоволення клопотання ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 05.04.2018 року, в частині відмови у визнанні потерпілим та зобов`язання до вчинення дій, покликаючись на те, що 04.04.2018 року ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування із клопотанням щодо визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року. Однак, 05.04.2018 року слідчим ОСОБА_4 була винесена постанова про часткове задоволення клопотання, зокрема відмовлено у визнанні потерпілими у даному кримінальному провадженні. Вказує на те, органом досудового розслідування не виконано вимоги ухвали слідчого судді від 13.03.2018 року, не враховано поданих документів, які підтверджують завдану шкоду, натомість невірно оцінено інформацію, та винесено завідомо незаконну постанову. Просив скаргу задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Просить скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, наслідки неявки.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги та письмові докази, вважаю, що скаргу слід задовольнити, з наступних підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнений до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Нормою статті 304 ч.1 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст.303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, її представника, захисника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою у розгляді скарги.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області перебуває кримінальне провадження №0004150 від 16.09.2016 року за знаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.191 КК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.03.2018 року ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування із клопотанням про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Однак органом досудового розслідування, у встановленому законом порядку, не розглянуто клопотання заявника та вирішено питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.03.2018 року, зобов`язано уповноважених осіб Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року, в порядку ст.ст. 55, 56, 110, 220 КПК України, вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року; про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання винести вмотивовану постанову, копію якої вручити ОСОБА_3 , а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - таку надіслати йому.

На підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 13.03.2018 року, 04.04.2018 року ОСОБА_3 повторно звернувся до органу досудового розслідування із клопотанням про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та надання витягу із Єдиного реєстру досудових розслідувань із внесенням змін фабули кримінального провадження № 0004150 від 16.09.2016 року.

05.04.2018 року слідчим СВ Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 винесено постанову про часткове задоволення клопотання. Зокрема оскаржуваним рішенням відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0004150 від 16.09.2016 року, решту вимог клопотання задоволено.

Згідно ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України , права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 ст.55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до Конституції України /ст.ст.124,129/. одним із основних принципів судочинства є обов`язковість рішень суду, тому судові рішення/ вироки, ухвали, постанови/ є обов`язковими до виконання на всій території України. Недотримання цього принципу порушує нормальну діяльність органів правосуддя, перешкоджає виконанню судових актів, і тягне за собою відповідальність за злочин, передбачений ст.382 КК України, який є спеціальним видом службового зловживання.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 при подачі заяви про вчинення кримінального правопорушення, по якому внесено відомості до ЄРДР і здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року, вказано про нанесену шкоду. Зокрема, скаржники заявляють, що йдеться про моральну шкоду.

Як вбачається із оскаржуваної постанови слідчий не зазначає жодних мотивів, на підставі яких зроблено висновок про відсутність завданої ОСОБА_3 моральної шкоди, натомість констатує відсутність завданої матеріальної шкоди, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Вважаю, що оскаржувану постанову, в частині відмови у визнанні потерпілими від 05.04.2018 року є не обґрунтованою і прийнятою без з`ясування всіх обставин справи. Слідчий не навів мотивів свого рішення; не проаналізував всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно ч.3 ст.110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Постанови слідчого і прокурора - це процесуальні документи, якими оформляються їх рішення під час провадження досудового розслідування. Загальні для всіх постанов слідчого і прокурора вимоги, конкретизуються в статтях КПК, які регламентують порядок складання і зміст постанов про проведення певної процесуальної дії.

Норма ч.3 статті 110 КПК України не передбачає преюдиціального значення для прокурора та слідчого.

В даному випадку, винесення постанови слідчим, у випадку, коли він визнає це за необхідне являється оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи від обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання слідчого та відповідає вимогам ст.94 КПК України, яка визначає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку із для прийняття відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст.ст. 22, 55, 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 від 05.04.2018 року в частині відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілими у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року.

Зобов`язати слідчого слідчого відділу Галицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , в порядку ст.ст. 55, 56, 110 КПК України, вирішити питання процесуальної участі в статусі потерпілого ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0004150 від 16.09.2016 року.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .