УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого

про зміну запобіжного заходу

07 серпня 2018 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла Черкаської області клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у кримінальному провадженні №00007971 від 01 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України, -

встановив:

В провадженні Смілянського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження №00007971 від 01 жовтня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України.

Під час досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено під час судового розгляду цього провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить змінити йому обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Клопотання обґрунтовує тим, що згідно чинного законодавства України запобіжні заходи застосовуються з метою запобігти спробам ухилитися від суду,перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень та лише за наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений буде намагатися вчинити такі дії. При вирішення питання про застосування запобіжного заходу також враховується тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують. При розгляді клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, рішення були мотивовані лише переміною законодавчих підстав для його застосування, без встановлення наявності та обґрунтованості вищевказаних підстав для обрання такого. Таким чином, з врахуванням практики Європейського суду з прав людини та відповідно до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вважає,що йому слід змінити обраний щодо нього запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив задовольнити його клопотання.

Прокурор Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, заперечив проти задоволення клопотання обвинуваченого та зазначив, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів. Крім того, продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання та продовження такого запобіжного заходу, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення. Також зауважив, що обвинувачений офіційно не працює, не одружений, що не підтверджує міцності його соціальних зв`язків, відтак будь-який інший запобіжний захід є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Вислухавши позицію обвинуваченого, його захисника та прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст.331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 січня 2018 року обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 діб, до 03 березня 2018 року.

Під час продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суддею Соснівського районного суду м. Черкаси було враховано, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів та наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Як встановлено судом ОСОБА_6 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, судимість за які хоча і погашена, однак на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів проти власності, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких. При цьому діяння, які йому інкримінуються, мають умисний, корисливий та повторюваний характер, відтак суд вважає, що дії обвинуваченого фактично були припинені лише у зв`язку із його затриманням, що об`єктивно вказує на існування ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Крім того, на існування вказаного ризику вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання.

Також, на даний час судом не здійснено допит всіх потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, та враховуючи, що обвинуваченому відкриті матеріали кримінального провадження, отже відомі адреси відповідних осіб, та враховуючи, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів з застосуванням насильства, відтак суд приходить до обґрунтованого висновку, що у разі знаходження його на волі, існує безпосередній ризик спроби незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого ОСОБА_6 про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими він притягується до відповідальності, та те що він до затримання офіційно працевлаштованим не був, не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей не має, непрацездатних батьків на утриманні не має, що підтверджує відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, відтак суд не може виключити можливість, що у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, обвинувачений не буде переховуватися від суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, які об`єктивно вказують на те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при продовженні такого, продовжують існувати, відтак суд приходить до беззаперечного висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, в зв`язку з чим клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 201, 331, 372 КПК України, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт обраного йому у кримінальному провадженні №00007971 від 01 жовтня 2017 року по обвинувачення його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 та ч.2 ст.187 КК України, відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1