КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/771/2018 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2018 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року,
за участю:

представника власника майна ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2018 року задоволено частково клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на наступне майно: Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2018 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на автомобіль SkodaSuperb2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 відмовити.
Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає апелянт, він отримав 24.09.2018 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, ОСОБА_6 зазначає, що його як власника автомобіля Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 не було повідомлено про судове засідання. Вказаний автомобіль знаходиться у його володінні та користуванні з 27.09.2015 року, кримінальне провадження триває більше 4х років і будь яких дій стосовно відчуження за вказаний період не було здійснено.

Власник майна також зазначає, що докази необхідності накладення арешту слідчим не були додані до клопотання, а також відсутні докази можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення і відчуження.
В судове засідання у справі прокурор не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутністю прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника та власника майна, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів судового провадження вбачається, що клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Копію оскаржуваної ухвали, як зазначає ОСОБА_6 було отримано 24.09.2018 року, а апеляційну скаргу було подано 28.09.2018 року, тобто вона є поданою в межах визначеного законом п`ятиденного строку, таким чином строк на апеляційне оскарження не пропущено, у зв`язку з чим він поновленню не підлягає.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003147, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням зазначено, що протягом 2013-2016 років з метою заволодіння рухомим та не рухомим майном, яке на праві власності належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 , невстановлені досудовим слідством особи підробили ряд правовстановлюючих документів та в подальшому незаконно заволоділи автотранспортом та рядом житлових та нежитлових приміщень в місті Києві та Севастополі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 скорочасно помер від серцевого нападу в інституті кардіології ім. Стражеска.
Законним спадкоємцем всього майна померлого являвся його рідний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Івацевичі, Брестської області, Республіки Білорусь, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується рішенням Івацевичського районного суду Бреської області Республіки Білорусь від 05.05.2015 року, рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.04.2017 року яким встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_12 являється рідним братом померлого ОСОБА_10 та відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_13 від 06.06.2014 року, згідно якого ОСОБА_12 є спадкоємцем та прийняв все спадкове майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось, тобто на всі активи та пасиви спадкодавця ОСОБА_10 - померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено, що ОСОБА_10 за життя на праві власності володів:
- автомобілем марки SkodaSuperbДНЗ SkodaSuperb2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 ;
- автомобілем марки ToyotaCamryДНЗ НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Будучи допитаний в якості свідка товариш померлого ОСОБА_10 повідомив, що після його смерті йому стало відомо, що ключі та технічний паспорт автомобіля Skoda Superbводій ОСОБА_14 віддав ОСОБА_15 , а ключі та технічний паспорт автомобіля ToyotaCamry він віддав ОСОБА_16 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 та ОСОБА_16 по суті поставлених запитань на підставі ст. 63 КУ від показів відмовилися.

Зазначено також, що 28.12.2013 року від імені ОСОБА_10 видано довіреність на гр. ОСОБА_17 щодо відчуження автомобіля Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_18 , що ставить такий правочин під сумнів, оскільки ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.12.2013року на підставі вказаної довіреності автомобіль був перереєстрований на гр. ОСОБА_19 та 03.07.2014 рокузнятий з обліку для реалізації. Впродовж 2014-2015 років автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , та 27.09.2015 року перереєстровано на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
29.09.2017 автомобіль марки Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , 2013 р.в. визнано речовим доказом.

04.09.2018 року слідчий в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки SkodaSuperb2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною використання та розпорядження вищевказаним майном.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06.09.2018 року задоволено частково клопотання слідчого та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на наступне майно: Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 цього Кодексу речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.
Згідно до п.2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0003147, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, матеріали провадження, додані до клопотання слідчого, які обґрунтовують необхідність накладення арешту на майно, колегія суддів приходить до висновку, що незастосування арешту на вказаний автомобіль може призвести до його подальшого відчуження третім особам.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належну правову підставу, передбачену ч. 1 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказаний автомобіль, оскільки він, як встановила колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Крім того, в матеріалах провадження наявна постанова слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 про визнання речовим доказом автомобіля марки Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 від 29.09.2017 року.
Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на автомобіль марки Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , застосувавши найменш обтяжливий спосіб арешту майна, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання органу досудового розслідування, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності. При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не виявлено, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 06 вересня 2018 року, якою задоволено частково клопотання слідчого в ОВС СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_9 та накладено арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження, без позбавлення права користування, на наступне майно: Skoda Superb 2013 р.в. VIN НОМЕР_1 , ДНЗ НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

__________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3