АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001429 за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі підозрювана просить скасувати ухвалу слідчого судді про обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та постановити нову ухвалу, якою обрати інший запобіжний захід, який не пов`язаний з обмеженням волі.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчий суддя не врахував, що думка прокурора про те, що вона може переховуватися від органів досудового слідства є нічим не обгрунтованою, оскільки вона завжди виконувала умови запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Посилається на те, що вона повернула товар на полиці магазину, що підтверджується записом з відеокамер магазину.
Також суддя не прийняв до уваги, що вона має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно та аліментів не отримує.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року було задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та обрано ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, починаючи з часу фактичного затримання 18 червня 2018 у порядку виконання цієї ухвали, тобто до 00 годин 01 хвилин 15 серпня 2018 року, а також визначено заставу у розмірі десяти прожиткових мінімумів для працездатної особи 17 620 (сімнадцять тисяч шістсот двадцять) гривень.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що в матеріалах кримінального провадження № 0001429 наявні докази причетності підозрюваної до вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, сукупність яких свідчить про існування ризиків, а саме: можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрювана протягом 2016 2017 років неодноразово судима за крадіжки, останній раз 12 квітня 2018 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 визнана винною за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнена від відбуття покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки з покладанням обов`язків, але під час іспитового строку їй знову повідомлено про підозру за аналогічний злочин.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги підозрюваної, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підозрюваної підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону щодо вмотивованості ухвали слідчим суддею не дотримані належним чином, у зв`язку з чим відповідні доводи підозрюваної є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами провадження і підлягають задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду із клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона 30 травня 18 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, із магазину «Варус-11», який знаходиться у ТЦ «Європа» за адресою: м. Дніпро, бульвар Європейський, 1-Д, намагалася викрасти продукти харчування на суму 745 гривень 05 копійок, але була затримана охороною поза касовою зоною.

15 червня 2018 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна повторно, тобто кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно клопотання слідчого метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігти ризиками переховування від органів досудового розслідування або суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у причетності до вчинення інкримінованого їй злочину підтверджується долученими до клопотання слідчого: протоколом огляду місця події від 30 травня 2018 року; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 14 червня 2018 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від 14 та 15 червня 2018 року.

Посилання підозрюваної на те, що зазначені докази спростовуються відеозаписом події не заслуговують на увагу, оскільки такий відеозапис до суду апеляційної інстанції та суду першої інстанції не надавався.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що наведені в клопотанні слідчого обставини та долучені матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, що є підставою для застосування до неї запобіжного заходу.

При цьому, колегія суддів зазначає, що на стадії досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого і свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів не погоджується з наявністю вказаних ризиків в тій мірі, що для їх запобігання необхідно застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, з часу події, що мала місце в травні 2018 року, до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення 15 червня 2018 року, відсутні дані, що ОСОБА_7 переховувалася або незаконно впливала на потерпілого, свідків, а слідчим та прокурором вказаних відомостей не надано.

Ризик можливості вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується наявністю судимостей.

Отже, відповідно до ст. 178 КПК України, суд апеляційної інстанції при обранні виду запобіжного заходу, враховує вагомість доказів, які є достатніми для підозри ОСОБА_7 про її причетність до вчинення вказаного злочину, тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватою у вчинені злочину, за який передбачено покарання у виді арешту строком від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, наявність судимостей за вчинення аналогічних злочинів, наявність місця реєстрації та постійного місця проживання, а також наявність на утриманні малолітньої дитини, та інші обставини і вважає, що для нівелювання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, до неї можливо застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вказані обставини залишились поза увагою слідчого судді та не отримали належної правової оцінки, що потягло необґрунтованість його висновку щодо необхідності застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим відповідні доводи підозрюваної є обґрунтованими.

Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої інстанції не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.
Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів враховує всі вказані вище обставини, в тому числі і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, наявність судимостей, неповнолітньої дитини, щодо якої відсутні відомості про її влаштування, а тому вважає, що ці обставини є тими факторами, які можуть призвести до вчинення ОСОБА_7 дій, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте для запобігання такому ризику та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної достатнім буде застосування до неї запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підозрюваної підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2018 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що полягає в забороні залишати житло цілодобово строком до 01 вересня 2018 року за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрювану ОСОБА_7 на вказаний строк такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає, чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно в залі суду.

Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4