печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Печерського районного суду у місті Києві зі скаргою в порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2018 року за клопотанням сторони обвинувачення було надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_3 , в ході проведення обшуку вилучено майно, яке мало статус тимчасово вилученого майна і яке не було повернуто у строки передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

У судовому засіданні особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 вимоги окресленні у скарзі підтримали, просили задовольнити, посилаючись на підстави визначені у скарзі.

Слідчий Печерського УП ГУ НП в м. Києві та/або процесуальний керівник у кримінальному провадженні у судове не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що слідчий, не з`явився в судове засідання, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без його участі.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали провадження за скаргою приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ Печерського УП ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідувань за № 0006354 від 01.10.2015 року за ознаками вчинення злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 2 ст. 303 КПК України.

У зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого суді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2018 надано дозвіл на проведення обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_1 де фактично проживає ОСОБА_3 .

Зі змісту протоколу, складеного за результатами проведеного обшуку вбачається, що 12.05.2018 на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою АДРЕСА_2 та вилучено належне ОСОБА_3 майно, а саме: ноутбук «ASUS», два планшети «Ipad 1» та «Іpad 3», два телефони «Nokia Е71», два телефони «Iphone 5s», флешка «Transcend», грошові кошти у розмірі 1060 доларів США, 55 євро, 5900 грн. та пластикова картка «Приватбанк».

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно можливості володіти, користуватись та розпоряджатись певним майном до вирішення питання про арешт майна, а тимчасово вилученим майном може бути у вигляді речей, документів, грошей, тощо.

При здійсненні кримінального провадження органом досудового розслідування має бути неухильно дотримано загальні засади кримінального провадження, встановлені ст.ст. 7, 8 КПК України, в тому числі верховенство права, законність та недоторканість права власності.

Виходячи з цього, відповідно до ст. 169 КПК України, вилучене майно є тимчасово вилученим та має бути повернуте особі, у якої вони вилучені у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України, а у разі вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Із змісту положень ст. 236 КПК України вбачається, що вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Разом з цим, обов`язок доведення щодо правомірності вилучення майна покладається на орган досудового розслідування, прокурор у судове засідання не з`явився та недовів, що вилучене майно є тим майном, яке використовувалось під час вчинення злочину, а відтак згадане вище майно не охоплюється ухвалою слідчого судді від 03.05.2018 про надання дозволу на проведення обшуку та не містить родових ознак визначених у ній.

Окрім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2018 клопотання про арешт вилученого майна повернуто прокурору на підставі ст. 171 КПК України, та доказів того, що майно, на поверненні якого наполягає ОСОБА_3 , арештовано в порядку та на підставах, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України, протягом 48 годин накладено у передбаченому законом порядку не було.

Крім цього, підозри ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0006354 не пред`явлено та останнього не було допитано.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість поданої скарги щодо бездіяльності, яка полягає у неповерненні вилученого майна, оскільки, вбачається порушення права власника на володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин, виходячи з встановлених підстав та вимог КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення вимог скарги.

Керуючись ст. ст. 169, 171, 173, 236, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

зобов`язати старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , або іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0006354 повернути ОСОБА_3 тимчасово вилучене 12 травня 2018 року майно в ході обшуку проведеного на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 03.05.2018.

Ухвала оскраженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1