Ухвала
Іменем України
11 червня 2018 р. м. Київ
справа № 621/1286/17

провадження № 51-6510ск18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2018 року, та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ту ж ухвалу суду апеляційної інстанції, постановлені у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000396,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 і прокурор звернулися до Верховного Суду із касаційними скаргами, посилаючись на незаконність судових рішень.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Комсомольське Зміївського району Харківської області, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше двічі судимий, останнього разу Московським районним судом м. Харкова від 28 травня 2010 року за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 121, ст. 70 КК України на 10 років позбавлення волі; 09 лютого 2017 року на підставі ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк 8 місяців 1 день,
засуджений до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 289 КК України на строк 5 років без конфіскації майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком приєднано 2 місяці невідбутого покарання за попереднім вироком та остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років 2 місяці.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2018 року вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року стосовно ОСОБА_4 залишено без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції 26 листопада 2015 року зараховано ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05 травня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За вироком суду ОСОБА_4 засуджено за те, що він, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку в період часу з 18.00 год 04 травня 2017 року до 05.00 год 05 травня 2017 року, перебуваючи у гостях у потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де удвох розпивали спиртні напої, та, скориставшись тим, що потерпілий заснув, таємно, повторно, викрав в будинку ключі від його автомобіля та дві мисливські рушниці: НОМЕР_1 , вартістю 7000 грн, і ІЖБ № 02933, вартістю 9000 грн, після чого таємно, повторно заволодів автомобілем "ВАЗ 21214", реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 147530 грн, яким розпорядився на власний розсуд.
Вимоги касаційної скарги
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 ставить вимогу про скасування судових рішень відносно нього. Посилається на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про його перебування у стані алкогольного сп`яніння, не надав належної оцінки доказам у кримінальному провадженні, внаслідок чого необгрунтовано засудив його за кримінальні правопорушення, яких він не вчиняв. Вказує, що потерпілий обмовив його.
У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_4 . Посилається на невідповідність призначеного засудженому покарання тяжкості злочину та особі винного та порушення вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд, залишаючи без задоволення апеляційну скаргу прокурора, не обґрунтував свого рішення належним чином і безпідставно залишив без зміни вирок суду першої інстанції, яким засудженому призначене несправедливе покарання внаслідок м`якості. Вважає за необхідне призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.
Мотиви Суду
Як видно з матеріалів кримінального провадження, доводи касаційної скарги ОСОБА_4 щодо необгрунтованості його засудження аналогічні доводам, на які він та його захисник посилалися у своїх апеляційних скаргах. Спростовуючи їх, апеляційний суд навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно розглянути справу, дати правильну юридичну оцінку злочинним діям ОСОБА_4 та ухвалили законний вирок.
Погоджуючись з висновками місцевого суду, суд апеляційної інстанції в ухвалі зазначив, що винуватість ОСОБА_4 підтверджується, зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_5 про обставини, за яких засуджений, скориставшись тим, що він заснув, заволодів двома його мисливськими рушницями і автомобілем. Суд обгрунтовано визнав ці показання достовірними та поклав їх в основу обвинувачення, оскільки вони є послідовними, логічними та узгоджуються з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку. Доводи ОСОБА_4 про те, що потерпілий ОСОБА_5 обмовив його, перевірялися судом та визнані непереконливими. Свої висновки з цього приводу суд вмотивував належним чином.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , даними, що містяться у протоколі огляду місця події, під час якого поблизу місця проживання потерпілого ОСОБА_5 в кущах виявлено дві мисливські рушниці, а в будинку відкритий сейф; даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_4 детально показав на місці про обставини, за яких незаконно заволодів майном потерпілого.
Підстав вважати, що суд необгрунтовано вказав у вироку на те, що ОСОБА_4 під час вчинення кримінальних правопорушень перебував у стані алкогольного сп`яніння, немає, оскільки, як установлено судом, безпосередньо напередодні подій засуджений вживав спиртні напої із потерпілим ОСОБА_5 .
Таким чином висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, є обґрунтованим. Дії засудженого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

Доводи у касаційній скарзі прокурора про те, що покарання, призначене ОСОБА_4 , є несправедливим внаслідок м`якості, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою прокурора, в якій він ставив вимогу до апеляційного суду скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити відносно ОСОБА_4 новий вирок, яким призначити йому покарання у більшому розмірі. Доводи щодо невідповідності призначеного засудженому покарання через м`якість визнані судом апеляційної інстанції безпідставними із наведенням в ухвалі належного обгрунтування на їх спростування.
Визнаючи необгрунтованими такі доводи, суд апеляційної інстанції взяв до уваги, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання урахував тяжкість вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, суд урахував, що ОСОБА_4 характеризується задовільно, раніше судимий і вчинив нові злочини в період умовно-дострокового звільнення, не працевлаштований, скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння. Урахувавши всі обставини, суд призначив засудженому покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

Верховним Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що призначене судом ОСОБА_4 покарання за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
При перегляді справи в апеляційному порядку, апеляційним судом належним чином перевірені доводи, які були зазначені в апеляційних скаргах прокурора, засудженого і його захисника, та прийнято рішення з наведенням докладних підстав в ухвалі, яка відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Таким чином Верховним Судом не встановлено обставин, які б були підставами для скасування вироку та ухвали суду апеляційної інстанції за касаційними скаргами засудженого та прокурора.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які б впливали на обгрунтованість судових рішень щодо ОСОБА_4 , судами першої та апеляційної інстанції допущено не було.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Саме такі обставини встановлені судом при перевірці зазначених касаційних скарг.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_4 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 19 липня 2017 року й ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 01 березня 2018 року, та прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ту ж ухвалу суду апеляційної інстанції відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3