УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/1988/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 124 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
20 червня 2018 року. Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів: ОСОБА_2 - головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю: прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , секретаря судового засідання ОСОБА_10 , -
Цим вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 19.09.2014 та остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили вирішено залишити без змін.
Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Згідно ст. 72 КК вирішено зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення у період з 30.06.2016 до 03.11.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за чотири дні обмеження волі, та з 24.10.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.
Вирішено задовольнити цивільний позов прокурора та стягнути з ОСОБА_8 витрати на стаціонарне лікування потерпілих в сумі 1995 грн. 28 коп. на користь Управління фінансів Житомирської районної державної адміністрації та 986 грн. 56 коп. на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради.
Вирішено долю речових доказів.
Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисні тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при перевищенні меж необхідної оборони за таких обставин.
17 січня 2016 року у нічний час ОСОБА_8 прийшов до кафе «У грузина» в с. Піски, Житомирського району за співмешканкою ОСОБА_12 , яка в цей час відпочивала у кафе разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і дружиною останнього - ОСОБА_13 . Коли обвинувачений у грубій формі став звати ОСОБА_12 додому та потягнув її за руку, потерпілі почали сварку та бійку. Під час якої повалили ОСОБА_8 на підлогу. Цю бійку зупинив власник кафе ОСОБА_14 , наказавши їм всім звільнити приміщення. Обвинувачений пішов до клубу в цьому ж селі, де через несправність знаходився його автомобіль. У цей час до клубу підійшли і потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які продовжували побиття ОСОБА_8 з причин особистої неприязні до нього. Бійку розборонили відвідувачі клубу. Після конфлікту обвинувачений пішов до будинку АДРЕСА_2 , де проживав із ОСОБА_12 та її батьками ОСОБА_15 та ОСОБА_16 17.01.2016 близько 04-ої год., коли ОСОБА_8 знаходився з ОСОБА_15 в кімнаті останнього, додому повернулась ОСОБА_12 разом з потерпілими та ОСОБА_13 . Остання зайшла слідом за ОСОБА_12 і відчинила двері кімнати, де знаходився обвинувачений та відчула удар. У цей час потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 увірвалися у кімнату, де знаходився ОСОБА_8 . Останній, перебуваючи в стані необхідної оборони, з метою захисту правоохоронюваних інтересів від нападу потерпілих, діючи з перевищенням, за відсутністю у потерпілих жодних знарядь, схопив кухонного ножа з табурету, яким завжди користувався у побуті ОСОБА_15 та, діючи очевидно у невідповідність захисту, характерові і небезпеці нападу, навмисно з силою наніс один удар ножем ОСОБА_6 в область лівої бокової поверхні грудної клітки. А коли ОСОБА_7 притиснув обвинуваченого до дверей кімнати будинку, намагаючись забрати ніж, ОСОБА_8 вдарив ним і ОСОБА_7 в область лівої надключичної ділянки та грудної клітки справа по задній її поверхні.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_8 , спосіб захисту якого явно не відповідав характеру і ступеню суспільної небезпеки, потерпілим були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження: ОСОБА_6 - у вигляді проникаючої у плевральну порожнину рани лівої бокової поверхні грудної клітки, ускладненої гемопневмотораксом; а ОСОБА_7 - у вигляді колото-різаної рани грудної клітки справа по задній її поверхні на рівні 2-го міжребер`я по біляхребтовій анатомічній лінії, проникаючої в плевральну порожнину і ускладненої правобічним пневмотораксом, а також легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді колото-різаної рани лівої надключичної ділянки і долоневої поверхні лівої кисті.
В апеляційних скаргах:
- прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 ставить питання про скасування вироку та ухвалення нового вироку, яким просить визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати частково невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці. Твердить про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про неправильну оцінку місцевим судом доказів, доведеність винності обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та безпідставну перекваліфікацію місцевим судом дій обвинуваченого на ст. 124 КК України;
- захисник ОСОБА_9 просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Твердить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про те, що обвинувачений захищався від протиправного насильницького вторгнення до житла групи осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а тому не може нести кримінальну відповідальність відповідно до ч. 5 ст. 36 КК України.
Заслухавши доводи прокурора та потерпілих в підтримання апеляційної скарги прокурора та в заперечення апеляційної скарги захисника, доводи захисника та обвинуваченого в підтримання апеляційної скарги захисника та у заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.
З матеріалів справи видно, що висновки місцевого суду про встановлені судом фактичні обставини заподіяння обвинуваченим умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 при перевищенні меж необхідної оборони є обґрунтованими, оскільки відповідають наведеним у вироку фактичним обставинам справи, яким суд першої інстанції дав обґрунтовану оцінку у вироку.
Зокрема, з урахуванням фактичних обставин про причину та обставини конфлікту та бійки між обвинуваченим та потерпілими, що розпочався вночі 17.01.2016 у приміщенні кафе «У грузина», продовжувався біля клубу у с. Піски, під час якого обвинувачений був побитий потерпілими та подальших дій ОСОБА_8 , який не переслідував потерпілих, а пішов додому, а також подальших дій потерпілих, які, почувши крик дружини ОСОБА_6 , увірвалися до кімнати будинку ОСОБА_15 , в якій проживав обвинувачений, з врахуванням всіх доказів у справі, у тому числі, показань свідка ОСОБА_15 , суд першої інстанції прийшов до обґрунтованих висновків про достовірність показань обвинуваченого про те, що він спричинив тяжкі тілесні ушкодження потерпілим кухонним ножем, що випадково знаходився біля нього на табуреті, з метою захисту себе від їх нападу, а не з метою ревнощів, про перевищення ОСОБА_8 меж необхідної оборони, та недоведеність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, з мотиву ревнощів та особистих неприязних стосунків.
Аналіз доказів, зроблений судом першої інстанції, є обґрунтованим та відповідає правовій позиції, що міститься у Постанові ВСУ від 24.11.2014 у справі №5-34 кс14.
При цьому суд першої інстанції правильно визнав дії обвинуваченого перевищенням меж необхідної оборони та не застосував положення ч. 5 ст. 36 КК України, оскільки хоча обвинувачений вважав дії потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 щодо нього у кімнаті будинку ОСОБА_15 нападом на нього, в дійсності нападу групи осіб, а також протиправного насильницького вторгнення у житло цих потерпілих не було. З матеріалів справи видно, що потерпілі зайшли до житлового будинку ОСОБА_15 та ОСОБА_12 зі згоди останньої, та забігли у кімнату, в якій знаходився обвинувачений, без будь-якої зброї та предметів на крик дружини ОСОБА_15 . Твердження захисника про те, що безпосередньо перед діями обвинуваченого по заподіянню потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень з метою захисту ці особи вчинили злочини щодо обвинуваченого, - є необґрунтованим, оскільки ці обставини не доведені у встановленому законом порядку.
Тому доводи апеляційної скарги захисника про неправильне незастосування судом ч. 5 ст. 36 КК України є необґрунтованими.
За таких обставин суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини злочину, законно та обґрунтовано визнав недоведеною винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та кваліфікував встановлені судом дії обвинуваченого за ст. 124 КК України як умисне заподіяння потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони відповідно до спрямованості умислу ОСОБА_8 на самозахист від уявного нападу потерпілих.
Призначене обвинуваченому покарання відповідає положенням ст. 65 КК України та є справедливим.
Підстав для скасування або зміни вироку, що є законним та обґрунтованим, немає.
Тому доводи апеляційних скарг є необґрунтованими.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 20 листопада 2017 року щодо ОСОБА_8 , - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом 3 місяців з дня ухвалення, а засудженим ОСОБА_8 , - у той же строк з моменту вручення йому копії повного тексту даної ухвали.
Судді: