Ухвала
Іменем України
29 травня 2018 р.

м. Київ
Справа №324/1438/16-к
Провадження № 51-6318 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.

Ухвалою Апеляційного судуЗапорізької області від 19 лютого 2018 року зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до вимог п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подала касаційну скаргу.

Проте, всупереч приписам процесуального закону у поданій скарзі прокурора не міститься належного обґрунтування неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та явної несправедливості призначеного засудженому покарання через м`якість, а також необхідності скасування судових рішень на підставах, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК України, з огляду на положення статей 413, 414 цього Кодексу.

Крім того, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, прокурор не наводить конкретних доводів та мотивувань у чому, відповідно до ст. 412 КПК України, полягають такі порушення.

Також, вказуючи на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, прокурор лише наводить диспозицію цього положення, у той же час не зазначаючи, які доводи його апеляційної скарги апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Окрім того, вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Таким чином, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК України, суд,
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді першої інстанції, на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 19 лютого 2018 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху і встановити йому строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3