Справа № 161/3371/18 Провадження №11-сс/773/207/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2018 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні № 0000213 від 14.09.2016 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2018 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.190 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_14 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням, яке погоджене прокурором прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , а саме:

квартиру, реєстраційний номер майна 15993209, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 47,8 кв.м., житловою площею 26,8 кв.м, приватна форма власності, частка власності становить 1/1, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу № 2720 від 28.09.2006;

адміністративний будинок /літер А-4/, реєстраційний номер майна 9401101, розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 2330,2 кв.м, форма власності приватна спільна часткова, частка власності становить 14/200, право власності виникло на підставі договору дарування реєстраційний номер 2107 від 19.07.2007 і договору купівлі продажу реєстраційний номер 3494 від 12.09.2007;

будинок реммайстерні /літер Г-1/, реєстраційний номер майна 25487985, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 2190,3, форма власності приватна, частка власності становить 1/1, право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу реєстраційний номер 42 від 21.01.2009;

інше зареєстроване і незазначене нерухоме майно і рухоме майно яке буде в подальшому придбане та зареєстроване на прізвище ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Ухвалою слідчого судді від 19.03.2018 клопотання слідчого задоволено та з метою відшкодування спричиненої майнової шкоди потерпілим, а також з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи накладено арешт на вищевказане майно.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в клопотанні слідчого про арешт майна. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на майно, яке зазначене в клопотанні, не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, під час прийняття оскаржуваної ухвали не враховано, що майно не належить ОСОБА_7 , а особи власники майна не викликались, а тому було порушено їх право на захист.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили її задовольнити, скасувавши арешт, накладений на майно, прокурора, потерпілих та їх представника, які заперечували доводи апеляції та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Дана обставина була зазначена і в клопотанні слідчого про накладення арешту на майно ОСОБА_7 , тому слідчим суддею було розглянуто клопотання без повідомлення захисника, підозрюваного та власника майна.

Таким чином, є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника про порушення права на захист власника майна, оскільки останній не викликався у судове засідання для участі в розгляді клопотання слідчого про арешт майна.

14.09.2016 органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР за № 0000213 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
В рамках даного кримінального провадження, 14.02.2018 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України.
Зокрема, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що він шляхом обману та зловживання довірою заволодів чужими коштами в різних валютах на загальну суму 7,8 млн. грн.. На даний час також встановлено інших потерпілих та суми завданих їм збитків.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження та згідно з ч.1 ст.170 КПК України, він полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, тощо.

Відповідно до вимог ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як закріплено у ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченого пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально- правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкція ч.4 ст.190 КК України передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого щодо необхідності арешту конкретно визначеного майна підозрюваного ОСОБА_7 з метою збереження даного майна для забезпечення можливої його конфіскації.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності підстав для арешту майна апеляційний суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Враховуючи наведене, застосування арешту майна є доцільним та обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала слідчого судді в цій частині є законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

Разом з тим, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, всупереч вимогам ч.2 ст. 171 КПК України, безпідставно задовольнив клопотання слідчого в частині накладення арешту на конкретно не визначене майно, яке буде в майбутньому придбане та зареєстроване на прізвище ОСОБА_7 .

Тому в цій частині рішення слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали апеляційним судом, якою в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на: інше зареєстроване і незазначене нерухоме майно і рухоме майно, яке буде в подальшому придбане та зареєстроване на прізвище ОСОБА_7 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року в частині накладення арешту на: інше зареєстроване і незазначене нерухоме майно і рухоме майно, яке буде в подальшому придбане та зареєстроване на прізвище ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_14 про накладення арешту на: інше зареєстроване і незазначене нерухоме майно і рухоме майно, яке буде в подальшому придбане та зареєстроване на прізвище ОСОБА_7 відмовити.
В решті ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 березня 2018 року залишити без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: