АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1577/18 Справа № 205/1423/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого, якоювідмовлено у задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про застосування до нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що він режим утримання не порушує, має два заохочення, працевлаштований бригадиром, стягнення погашені в законному порядку, характеризується позитивно, що свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Крім того, суд не врахував, що він є учасником бойових дій, особою, яка має інвалідність 3 групи, на утримані має трьох малолітніх дітей, отже після звільнення буде працевлаштований.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_7 раніше був судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, при цьому, згідно наданої адміністрацією колонії характеристики на засудженого, належних висновків для себе не зробив, вчинив ряд нових умисних тяжких злочинів, за які на цей час і відбуває покарання. За час відбування покарання останній характеризується посередньо, працевлаштований робітником виробничої зони, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 30 дисциплінарних стягнень і лише 2 заохочення, отже, вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що довів своє виправлення, а тому не знаходить законних підстав для задоволення його клопотання.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, а ухвалу суду скасувати, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, застосувавши до нього положення ст. 81 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Так, застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Отже, відмовляючи у задоволенні подання, судом обґрунтовано враховано, що ОСОБА_7 раніше був судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, однак належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив ряд нових умисних тяжких злочинів, за які на даний час і відбуває покарання.
Також відповідно до наявної в матеріалах провадження характеристики, ОСОБА_7 , за час відбування покарання характеризується посередньо, працевлаштований робітником виробничої зони, за весь період відбування покарання мав 30 дисциплінарних стягнень і лише 2 заохочення.
Крім того, відповідно до характеристики на засудженого, на засіданні адміністративної комісії установи від 13.07.2016 року та 13.04.2017 року засудженому було відмовлено в застосуванні ст.ст. 82, 81 КК України.
Доводи засудженого про те, що він є учасником бойових дій, особою, яка має інвалідність 3 групи, на утримані має трьох малолітніх дітей, та після звільнення буде працевлаштований не є визначеними підставами для застосування до нього вимог ст. 81 КК України.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення з посиланням на ті обставини, що за весь період відбування покарання не можна визнати поведінку останнього сумлінною, з чим погоджується колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги засудженого щодо його зразкової поведінки у місцях позбавлення волі та сумлінного ставлення до працімають враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_7 , оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог апеляційної скарги засудженого слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 року залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2018 рокущодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4