ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/150/18 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 635/7322/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001660 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0001660 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 07.12.2018 року без можливості внесення застави.
Слідчий суддя встановив наявність обгрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і вважав, що саме тримання під вартою в повній мірі відповідає меті застосування запобіжного заходу.
З таким рішенням слідчого судді не погодився захисник підозрюваного, і подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що жоден ризик на його думку стороною обвинувачення не доведений, доказів їх існування не надано, оскільки підозрюваний працює, має постійне місце проживання, був одружений, проте його дружина померла, він має дітей, які проживають окремо, однак підтримують відносини з ним. Не визнання підозрюваним своєї вини не може бути підставою для обрання до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що слідчим суддею не було враховано, що підозрюваний має захворювання серця та має знаходитися під наглядом лікаря, проте слідчий суддя повернув документи, які це підтверджують, та не долучив до справи, не прийнято до уваги, що ОСОБА_9 працює двірником в готелі «Овіс», не має судимостей. Вважає, що стороною обвинувачення жодним чином не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів встановила підстави для часткового задоволення апеляційної скарги. У клопотанні зазначено, що в провадженні Харківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001660, відомості за яким були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. 09.10.2018 року ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 11.10.2018 року йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Підстави вважати необгрунтованою повідомлену ОСОБА_9 підозру у апеляційного суду відсутні, оскільки матеріали клопотання, які надані суду, підтверджують викладені в ній обставини. Зокрема, зміст протоколів допиту малолітніх потерпілих, свідків, які безпосередньо здійснили затримання ОСОБА_9 , зміст протоколів огляду мобільних телефонів потерпілих свідчать про причетність ОСОБА_9 до зазначеного кримінального правопорушення. При цьому, апеляційний суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). З урахуванням змісту повідомленої підозри та встановлених обставин, колегія суддів вважає доведеними стороною обвинувачення реальну наявність ризиків, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які в даному конкретному випадку унеможливлюють застосувати до підозрюваного, який між тим має зареєстроване місце проживання в іншій області, більш м`який запобіжний захід. Крім того, обгрунтованими є посилання органу досудового розслідування на ту обставину, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні злочину стосовно малолітніх осіб, спрямованого проти статевої недоторканості, що свідчить про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на останніх. Існування визначених в судовій ухвалі ризиків, які передбачені п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України судова колегія хоча і вважає недоведеними матеріалами справи, про те їх відсутність, з урахуванням наведених вище обставин, не свідчить про незаконність рішення слідчого судді. Посилання захисника на наявність у підозрюваного захворювання, яке ніби то вимагає обов`язкове перебування останнього під наглядом лікаря, та унеможливлює його тримання під вартою, та наявність у ОСОБА_9 дітей не підтверджені належними доказами.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав вважати необґрунтованим рішення слідчого судді щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з цим, положення ч. 3 ст. 183 КПК України визначають, що при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави. Випадки, коли слідчий суддя має право не визначати розміру застави, передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України. Однак наявність таких випадків при застосуванні запобіжного заходу стосовно ОСОБА_9 встановлена не була, інших підстав для невизначення застави ані слідчим, ані слідчим суддею також не зазначено, тому апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді в частині невизначення застави та вважає за необхідне постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян, що відповідає тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , та узгоджується з вимогами п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, у випадку її внесення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 11 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_9 скасувати в частині невизначення застави. Постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних громадян, що становить 140 960 гривень. Визначена застава підлягає внесенню на депозитний рахунок Харківського апеляційного суду №5314, МФО 820172, , з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання останнім покладених на нього обов`язків. В разі внесення застави ОСОБА_9 з-під варти звільнити та покласти на підозрюваного, строком до 07.12.2018 року, обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України. В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін. Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: