У Х В А Л А

судового засідання

17.07.2018

Франківський районний суд м. Львова в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

представника закладу - лікуючого лікаря ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні заяву заступника головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене п.4 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

В С Т А Н О В И В:

Заступник головного лікаря Комунального закладу «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_6 звернувся в суд із письмовою заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п.4 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом,

20 вересня 2008 року ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене п.4; ч. 2 ст. 115 КК України. За даним кримінальним провадженням було призначено та проведено стаціонарну судово-психіатричну експертизу, в результаті якої комісія дійшла висновку, що:

ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у формі органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфними судомними нападами та пароксизальними розладами свідомості по типу сутнікових станів. В період інкримінованих ОСОБА_7 дій, останній перебував у стані сутінкового розладу свідомості, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно ухвали Апеляційного суду Лвівської області від 27.01.2009 р. до ОСОБА_7 було визнано винним та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. З 13.05.2009 р. до 19.05.2015 р. Дацків перебував на лікуванні у ДЗ «УПЛСН МОЗ України».

Згідно Ухвали Красногвардійського суду м. Дніпропетровська від 22.03.2015 р. хворому змінено вид примусового заходу медичного характеру з перебування на примусовому лікуванні у лікарні із суворим наглядом на лікуванння в психіатричній лікарні з посиленим наглядом. З19.05.2015 р. до 02.08.2015 р. ОСОБА_7 знаходився на примусовому лікуваннні у відділенні із посиленим наглядом Волинської області психіатричної лікарні №2 смт. Олика.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 року, вид примусових заходів медичного характеру із лікування у відділення з посиленим наглядом змінено на продовження примусового лікуванння у відділенні зі звичайним наглядом за місцем проживання.

На підставі ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" 30.11.2017 р. ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів , що прийшла до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м. Львова від 21.03.2018 року, ОСОБА_7 продовжили застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Покликаючись на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», 29.05.2018 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку що: «на момент огляду ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфічними епілептичними нападами, дисфоріями, наростаючим (до рівня помірно вираженого) інтелектуально-мнестичним зниженням. За своїм психічним станом та враховуючи відсутність критики до скоєного та власного захворювання, що є факторами ризику скоєння повторних суспільно небезпечних дій, хворий потребує застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».

Представник заявника в судовому засіданні - лікуючий лікар заяву підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у заяві. Просить продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, мотивуючи тим, що у хворого відсутня критика до свого психічного стану та вчиненого ним суспільно небезпечного діяння.

Хворий в судове засідання не доставлений з причин його хворобливого стану.

Адвокат в судовому засіданні проти продовження примусових заходів не заперечив та додатково пояснив, що не вперше приймає участь у розгляді питань лікування ОСОБА_7 .

Прокурор в судовому засіданні з доводами заявника та його представників погодилася, просила суд задоволити заяву.

Заслухавши доводи заявника думку інших учасників процесу та висновок прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до висновку, що заяву слід задоволити.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 перебуває на лікуванні у Комунальному закладі «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2017 року про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

29.05.2018 року ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка прийшла до висновку що: «на момент огляду ОСОБА_7 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особи та поведінки внаслідок епілепсії з частими поліморфічними епілептичними нападами, дисфоріями, наростаючим (до рівня помірно вираженого) інтелектуально-мнестичним зниженням. За своїм психічним станом та враховуючи відсутність критики до скоєного та власного захворювання, що є факторами ризику скоєння повторних суспільно небезпечних дій, хворий потребує застосуванням примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом».

Суд враховує, думку захисника, щодо наявних підстав можливості продовження лікування та приймає до уваги обґрунтування представника заявника та лікуючого лікаря про необхідність лікування в стаціонарних умовах.

Виходячи із змісту ст. 95 КК України та ст. ст.17, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 (шість) місяців, здійснюється судом на підставі заяви психіатричної установи про продовження такої госпіталізації.

Дослідивши надані суду письмову заяву з додатками, з`ясувавши питання, передбачені ст. 512 -514 КПК України, заслухавши пояснення представника комунального закладу, лікуючого лікаря, думку адвоката та висновок прокурора, суд приходить до переконання, що заяву слід задоволити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст.ст. 17,19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 503 - 514 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який скоїв суспільно небезпечне діяння, передбачене п.4 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом семи днів з дня її оголошення через суд, що постановив ухвалу.

Суддя ОСОБА_8