АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 660/794/18 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-сс/791/426/18 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

скаржника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року про скасування арешту на майно,-

ВСТАНОВИЛА:

Підозрюваний ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000188, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, в якому просив скасувати арешт накладений на автомобіль марки ВАЗ 21013, бежевого кольору р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Новоронцовського районного суду Херсонської області від 08.05.2018 року, яке ухвалою слідчого судді Новоронцовського районного суду Херсонської області від 31.07.2018 року було задоволено.
Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді прокурор Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області подав на неї апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована доводами про істотне порушення слідчим суддею при розгляді клопотання вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, апелянт вказує на те, що сам підозрюваний ОСОБА_7 не є власником та не має права володіння на автомобіль арешт з якого він просить зняти. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу його власником є ОСОБА_8 .
За вказаних обставин апелянт вважає, що ОСОБА_7 не має права власності або володіння автомобілем, а отже не наділений правом на оскарження ухвали про накладення арешту на майно.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження 04.05.2018 року відомості зазначені в клопотанні слідчого про накладення арешту на майно були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, а 28.05.2018 року повідомлено про підозру певним особам, в тому числі і ОСОБА_7 .
Згідно з ч. З ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК. Крім цього, у разі задоволення цивільного позову, суд може вирішити питання про накладання арешту майна для забезпечення позову до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 249 КК України, покарання за незаконне зайняття рибним, промислом карається штрафом від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років.

Частина 2 ст. 167 КПК передбачає право вилучення майна слідчим, у разі якщо є достатні підстави вважати, що вони: - підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; - призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; - одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

3/4

Як вбачається з клопотання про арешт вказаного майна, клопотання про зняття арешту з майна, власник автомобіля ВАЗ 21013, бежевого кольору р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не є підозрюваною в рамках даного кримінального провадження, тобто не є суб`єктом ст. 170 КПК України, сам підозрюваний ОСОБА_7 має право користування зазначеним автомобілем, оскільки відсутні будь які відомості, що протирічать цьому, не наводить таких заборон і в своїй апеляційній скарзі прокурор, санкція ч. 1 ст. 249 КК України не передбачає конфіскацію майна, цивільний позов про відшкодування завданих збитків матеріали кримінального провадження не містять, отже правових підстав для накладення арешту на автомобіль за матеріалами провадження не встановлено.

Крім того, колегія суддів вважає, що автомобіль ВАЗ 21013, бежевого кольору р.н. НОМЕР_1 , не може бути визнаним знаряддям злочину, передбаченого ст. 249 КК України, оскільки він був застосований лише для перевезення незаконно добутого, і який не використовувався для виконання об`єктивної сторони злочинного посягання.

Відомостей про те, що вищевказаний автомобіль відповідає критерієм ст. 98 КПК України та визнаний речовим доказом матеріали провадження не містять

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що рішення прийнято у відповідності до вимог закону. При розгляді клопотання слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення та скасування арешту майна, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задовлення.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 171-174,404,407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Бериславської прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 31 липня 2018 року, якою задоволено клопотання підозрюваного ОСОБА_10 в рамках кримінального провадження № 0000188 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та скасована арешт на автомобіль марки ВАЗ 21013, бежевого кольору р.н. НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Новоронцовського районного суду Херсонської області від 08.05.2018 року без змін.
Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя: