Справа № 496/2609/18
Провадження № 1-кп/496/260/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2018 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

02.07.2018 р. до Біляївського районного суду Одеської області надійшов вказаний вище обвинувальний акт з додатками.
У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого заявив клопотання про повернення обвинувального акту. У своєму клопотанні посилався, на те, що ознайомившись з обвинувальним актом, сторона захисту вважає, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та підлягає поверненню з наступних підстав: в обвинувальному акті (як у викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, так і у формулюванні обвинувачення) зазначено, що ОСОБА_5 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, наніс йому не менше двох ударів і кулаком правої руки в область обличчя. ОСОБА_6 впав на землю. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та наніс останньому не менше п`яти ударів ногами в область ребер та голови справа. Далі ОСОБА_5 закінчивши розпивати алкогольні напої, пішов відпочивати, залишивши ОСОБА_6 на місці. Таким чином, в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме тілесні ушкодження (синець, крововилив, тощо) завдано потерпілому ОСОБА_6 в результаті нанесення ударів обвинуваченим. Крім того, у обвинувальному акті зазначено, що згідно висновку експерта №114 від 15.05.2018 року, на трупі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: перелом кісток основи черепа з крововиливом в м`які мозкові оболонки за ознакою небезпеки для життя, 12 синців, 32 садна. Виходячи з даних обставин, досудовим слідством не було поставлено експерту таке питання як: чи могли бути спричинені усі тілесні ушкодження лиш руками або ногами, однією людиною? чи двох або трьох осіб? У висновку судово медичного експерту не зазначено і йому ніхто не ставив питання, у якій частині голови спричинений перелом кісток голови, чи сходиться ці ушкодження з поясненнями обвинуваченого ОСОБА_5 , який пояснив, що два удару рукою наніс потерпілому у праву сторону голови. При досудовому розслідуванні, слідчим не встановлено конкретно, по яким частям тіла були нанесені п`ять ударів обвинуваченим ОСОБА_5 . Чи могли вони спричинити такі тілесні ушкодження, які були виявлені судово медичним експертом на трупі у потерпілого ОСОБА_6 та стати причиною його смерті?. Також захисником зазначено, що в процесі досудового розслідування, адвокатом ОСОБА_7 який приймав участь у якості захисника по справі, було подано три клопотання, про проведення слідчого експерименту, з метою встановлення причинного зв`язку між нанесених тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 і настання смерті потерпілого ОСОБА_6 , а також проведення додаткової судово медичної експертизи з постановкою вище зазначених питань судово медичному експерту. Але в задоволенні вказаних клопотань адвокату ОСОБА_7 було відмовлено. У зв`язку з чим, захисник вважає, що вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору на доопрацювання.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав свого захисника.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти вказаного клопотання та вказала на те, обвинувальний акт, який направлений до суду, відповідає встановленим вимогам КПК України.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд прийшов до наступних висновків.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
На підставі ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
В свою чергу, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, яка передбачає вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим та прокурором.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що закріплено статтею 8 КПК України.
Частиною 5 ст. 9 КПК України встановлено, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що не розглядає помилок щодо питань факту або права, яких припустилися національні суди, якщо тільки такі помилки не порушили права та свободи, що охороняються Конвенцією коли, як виняток, можна стверджувати, що помилки становлять несумісну зі статтею 6 Конвенції «несправедливість».
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (див. "Фоті та інші проти Італії" (Foti and Others v. Italy), рішення від 10 грудня 1982 року, п. 53, та "Озтурк проти Німеччини" (Ozturk v. Germany), рішення від 21 лютого 1984 року, п. 53).
Крім того, у рішенні по справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року, ЄСПЛ зазначає на те, що у тексті п. п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (справа «Камасінскі проти Австрії» рішення від 19.12.1989 року).
Також, ЄСПЛ нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції, де необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», рішення від 25.07.2000 року у справі «Матточіа проти Італії», рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та ін. проти Австрії»).
Право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Відсутність вказаної вище інформації істотно порушує вимоги, передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковану Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року), зокрема що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:
«а» бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
«b» мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту;

Статтею 13 Європейської конвенції з прав людини передбачено право особи на ефективний засіб правового захисту в разі порушення його прав, також і в тому разі, якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_6 , маючи умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, наніс йому не менше двох ударів і кулаком правої руки в область обличчя. ОСОБА_6 впав на землю. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний намір, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та наніс останньому не менше п`яти ударів ногами в область ребер та голови справа. Далі ОСОБА_5 закінчивши розпивати алкогольні напої, пішов відпочивати, залишивши ОСОБА_6 на місці.
Суд погоджується з доводами захисника обвинуваченого, про те, що в обвинувальному акті не конкретизовано, які саме тілесні ушкодження (синець, крововилив, тощо) завдано потерпілому ОСОБА_6 в результаті нанесення ударів обвинуваченим, а також вирішення питання щодо проведення додаткової судово медичної експертизи з постановкою питань з боку обвинуваченого та його захисника, які не були враховані при проведені первинної експертизи.
Крім того, в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт містить відомості про висновки експерта, а саме, в обвинувальному акті є посилання прокурора на докази у кримінальному провадженні, а саме прокурором разом з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надано як доказ висновок експерта №114, щодо якого зазначено в обвинувальному акті.
Висновки експертів у кримінальному провадженні відносяться до статусу доказів і мають надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті і на які в подальшому суд може посилатися при ухвалені вироку.
Встановлена обставина є недоліком обвинувального акту, який робить неможливим призначення кримінального провадження судом до розгляду та підлягає усуненню, шляхом повернення обвинувального акту прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314-316, 369-372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000263 від 02.04.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - повернути прокурору Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_8 .

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Біляївський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Біляївського районного суду
Одеської області ОСОБА_1