Справа № 442/4538/18
Провадження № 1-кп/442/375/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2018 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0001364 від 23.06.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області, з середньою-спеціальною освітою, громадянина України, розлученого, працюючого охоронцем Львівського державного заповіднику «Нагуєвичі», інваліда 3-ої групи, не військовозобов`язаного, депутатом та адвокатом не являється, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

- з участю прокурора - ОСОБА_4 ,

- обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

- потерпілої - ОСОБА_5

встановив:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 22.06.2018 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи на зупинці, неподалік магазину «Живчик» на вул. Івана Франка, 227 в с. Нагуєвичі Дрогобицького району Львівської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту із колишньою дружиною ОСОБА_5 , умисно наніс їй удари кулаками та ногами по тілу, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців на обох плечах, обох стегнах, на передній черевній стінці та на лівій гомілці, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Суду дав показання про те, що дійсно обставини, які вказані в обвинувальному акті мали місце. 22 червня 2018 року до нього передзвонила колишня дружина ОСОБА_5 та попросила зустріти її на автобусній зупинці. Він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння поїхав на велосипеді на вказане місце. Зустрівши ОСОБА_5 , у них виникла словесна перепалка і він вдарив її. Оскільки перебував у стані сп`яніння подробиць не пам`ятає. Просив суворо не карати, щиросердечно розкаявся, попросив вибачення у потерпілої.

Потерпіла претензій до обвинуваченого не має, пробачила йому, однак просила його покарати, щоб це стало для нього уроком.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення. Його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження потерпілій.
Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів. Наведені вище докази винності у своїй сукупності є логічними і послідовними та відтворюють реальні події, що мали місце.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_3 при виборі заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

При цьому до обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї винуватості, каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, а також обставин, які пом`якшують покарання, аналізу особи винного як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, характеристику за місцем проживання, те, що останній є інвалідом 3-ої групи, має на утриманні неповнолітню дитину, встановлених судом конкретних обставин події, оцінки поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу, що на думку суду буде необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів у майбутньому.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 ( п`ятсот десять) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1