Номер провадження: 11-кп/785/1141/18
Номер справи місцевого суду: 510/328/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2018 року м. Одеса

Суддя судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 , розглянувши в попередньому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 05.04.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України,

Встановив:

Вироком суду першої інстанції затверджено угоду про визнання винуватості від 05.04.2018 року, укладену між прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , та як наслідок, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 України та йому призначено покарання:

-за ст.ст. 27 ч.5, 28 ч.2 366 ч.1 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (510 грн.);

-за ст.ст. 27 ч.5, 28 ч.2 - 364-1 ч.1 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 400 (чотирьохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (6800 грн.), із застосуванням ст. 69 КК україни - без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

-за ст.ст. 27 ч.5 212 ч.3 КК України призначити покарання у виді штрафу в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( 255 000 грн. ), із застосуванням ст. 69 КК України - без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом повного поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням - призначено остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 15 000 (п`ятнадцяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (255 000 грн.), із застосуванням ст. 69 КК України без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

В силу частини 5 ст. 72 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання у виді штрафу, у зв`язку з тим, що в межах даного кримінального провадження до ОСОБА_5 було застосовано попереднє ув`язнення.

Заходом забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили залишено особисте зобов`язання.

Вирішено долю речових доказів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати вирок суду та направити кримінальне провадження для здійснення досудового розслідування у загальному порядку. Вважаю, що вирок Ренійського районного суду Одеської області від 05 квітня 2017 року підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.При винесені вироку Ренійським районним судом Одеської області від 05 квітня 2017 року дані вимоги закону дотримані не були, так як умови угоди про визнання винуватості порушують права та інтереси ОСОБА_4 .Так як вирок щодо Особа_2, ухвалений за результатами угоди про визнання нею винуватості, стосується прав, свобод та інтересів мого підзахисного, щодо якого проводиться досудове розслідування, то на цій підставі, реалізуючи конституційне право особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, та керуючись загальними засадами кримінального судочинства, в тому числі пунктами 1,2, 10, 17 статті 7, частинишостої статті 9, частин першої та другої статті 24 КПК, вважаю, що я вправі звернутися до суду вищої інстанції з оскарженням цього незаконного судового рішення, а саме вироку Ренійського районного суду Одеської області від 05 квітня 2017 року. Викладаючи в мотивувальній частині оскарженого вироку формулювання обвинувачення, висунуте Особа_2, судом першої інстанції встановлено вчинення ОСОБА_4 певних дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень. Вказане в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, дає підстави вважати, що Особа_2 сприяла особам, відносно яких матеріали виділено в окреме провадження, у вчиненні службового підроблення, зловживанні повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права та умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах.При цьому, відсутність у вироку вказівки на прізвище ОСОБА_4 , не означає неможливості його ідентифікації, а навпаки, така можливість є очевидною.Засоби масової інформації України та посадові особи Генеральної прокуратури України пов`язували вчинення цих злочинів безпосередньо з діями ОСОБА_4 . Загальнодоступна та відома інформація дає можливість ідентифікувати «Особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження» (відповідно до посилань у вироку Ренійського районного суду Одеської області від 05 квітня 2017року), у тому числі громадянина ОСОБА_4 .Таким чином, посилання у вироку, що обвинувачена Особа_2 діяла у співучасті з іншими учасниками злочинної організації, свідомо прикривала незаконну злочинну діяльність, виконуючи тим самим вказівки осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження є констатацією винуватості ОСОБА_4 , як одного з таких осіб. Суд першої інстанції під час розгляду даного провадження питання про відповідність угоди ч. 7 ст. 474 КПК України не перевірив та постановив вирок про затвердження угоди всупереч указаній нормі кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вироку. При цьому суд, встановивши, що в угоді про визнання винуватості, укладеної між прокурором та Особа_2 викладені обставини вчинення кримінального правопорушення осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження (в тому числі ОСОБА_4 ), яку можливо ідентифікувати, не був позбавлений можливості надати сторонам кримінального провадження змоги уточнити укладену угоду та/або внести відповідні зміни до її змісту, пов`язані з виключенням із тексту угоди даних, за яких можливо було б ідентифікувати особу.Але суд, не надавши сторонам кримінального провадження можливості уточнити та/або змінити угоду, ухвалив вирок, яким, окрім вирішення питань щодо обвинуваченої Особа_2, порушив права та інтереси ОСОБА_4 .

Дослідивши подану апеляцію, вивчивши доводи апеляції адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та вирок суду першої інстанції приходжу до висновку про таке.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Дійсно, постановою Верховного Суду України від 03.03.2016 року у справі №5-347кс15, визнано право особи, яка не брала участі у судовому розгляді кримінального провадження, на оскарження вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, якщо цей вирок стосується інтересів такої особи. З урахуванням того, що по даному кримінальному провадженню проводиться судовий розгляд, справу апеляційний суд не має права витребувати, а суд першої інстанції до розгляду справи по суті направляти на адресу апеляційного суду Одеської області.
Разом з тим, зі змісту оскаржуваного вироку випливає, що у ньому не згадується прізвище ОСОБА_4 як особу, причетної до вчинення злочинів, що інкриміновані ОСОБА_5 , а йдеться про інших осіб, які не ідентифіковані.
Відповідно до п.2 постанови Верховного Суду України по справі № 5-103 кс-15 від 1 жовтня 2015 року, яке згідно із ч.3 ст. 458 КПК України є обов`язковим для виконання для всіх судів загальної юрисдикції, право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.
За таких обставин, вважаю, адвокат ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні, не має процесуального права на подачу апеляційної скарги в інтересах та ОСОБА_4 , відповідно, на вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_5 .
Вказана позиція судді-доповідача узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у Постанові Пленуму ВССУ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» №13 від 11 грудня 2015 року. Зокрема, згідно з п.22 вказаної Постанови, вирок суду першої інстанції на підставі угоди може бути оскаржений обмеженим колом суб`єктів та з чітко визначених законом підстав, зазначених у частинах 3, 4 ст. 394 КПК. Зокрема, сторони, а також прокурор у провадженні на підставі угоди позбавлені можливості оскаржувати таке судове рішення у зв`язку з істотним порушенням положень КПК, передбачених ст. 412 КПК, та неправильним застосуванням норм КК. У зв`язку з чим суд, в разі подання відповідних скарг з підстав, з яких судове рішення не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК, має відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 3 ст. 399 КПК України передбачено, що апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Беручи до уваги вищевикладене, те, що адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 просить скасувати вирок, який не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав, зазначених ним в апеляційній скарзі, а також його підзахисний не є стороною даного кримінального провадження, суддя апеляційного суду Одеської області вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити, копію ухвали про відмову у відкритті провадження та апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Керуючись ст.ст. 370, 394, ч. 4 ст. 399, ст.ст. 419, 469, 532 КПК України, суддя апеляційного суду Одеської області,-

Ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 05.04.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 364-1, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, яким затверджена угода про визнання винуватості відмовити.

Апеляційну скаргу разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2

З оригіналом згідно суддя ОСОБА_2