Справа № 523/4301/18
Провадження №1-кп/523/678/18
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

07.06.2018 року

Суворовський районний суду м. Одеси в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000953 за звинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно неодруженого, непрацевлаштованого, раніше судимого, останній раз:
- 15.03.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

В ході судового слідства було встановлено, що ОСОБА_4 16.02.2018 року близько 20 години 00 хвилин, шляхом вільного доступу піднявся до технічного поверху, який розташований над дванадцятим поверхом у 5 під`їзді будинку № 84, що розташований по вул. Кримська в м. Одеса, де визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось на технічному поверсі, а саме кабель, який належить ТОВ НВП «ТЕНЕТ».
Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого чайна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаному вище місці, діючи умисно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до щитка ТОВ НВП «ТЕНЕТ», що був розміщений на стіні технічного поверху, де шляхом вільного доступу відчинив його та нарізав 36 метри кабелю марки «вита пара UTP саt 5е», вартість якого становить 7 гривень 67 копійок за один метр на загальну суму 276 гривень 12 копійок, однак свій злочинний намір до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був виявлений працівниками Управління поліції охорони в Одеській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при спробі викрадення майна.
Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду, свою вину у вчиненому діянні визнав повністю, підтвердив в своїх показаннях сутність пред`явленого йому обвинувачення та пояснив суду, що 16.02.2018 року він скоїв крадіжку кабелю, оскільки в нього було скрутне матеріальне становище. В скоєному щиро розкаюється.
Отримавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Як вбачається із роз`яснень даних в п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах проти власності», крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України є: активне сприяння розкриттю злочину, щире каяття, повне визнання винуватості.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України судом не встановлено.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року зі змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_4 , скоїв злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості; вчиненого злочину, характеру і розміру завданих збитків, суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, а також особу ОСОБА_4 , те що він раніше судимий, злочин скоїв у період випробувального терміну, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, з метою виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до ст. 71 КК України, частково приєднати 1 (один) місяць позбавлення волі від невідбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 15.03.2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 7 (сім) місяців.
Обрати відносно засудженого ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою після набрання вироком законної сили.
Виконання вироку, в частині взяття засудженого ОСОБА_4 під варту, доручити Суворовському ВП м. Одеси ГУНП України в Одеській області.
Речові докази, а саме нарізки кабелю, - вважати повернутими за належністю ТОВ НВП «ТЕНЕТ» під зберігальну розписку; запальничку та уламок леза від канцелярського ножа знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Суворовського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1