У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2018 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000544, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2017 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Костичі Баштанського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_8 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, призначивши йому покарання у виді громадських робіт в розмірі, визначеному апеляційним судом.
Прокурор просить вирок відносно ОСОБА_5 скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що вирок суду є незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі.
Апелянт вказує на те, що у вироку суду зазначено тільки про завдання ним тілесних ушкоджень потерпілому, проте поза увагою суду залишено ту обставину, що потерпілий та його співмешканка ОСОБА_9 також застосовували відносно нього насильство. Це була бійка, перевага в якій була на боці потерпілого та його співмешканки, оскільки їх було двоє. Стверджує, що в ході сварки та бійки він отримав тілесні ушкодження, проте, не зафіксував їх документально, розцінюючи це як непорозуміння між односельчанами. Вважає, що судом взагалі не дана оцінка причині конфлікту, що виник між ними, а саме непорозуміння з приводу часу його приходу з метою придбання алкогольних напоїв.
Обвинувачений вважає, що призначаючи йому покарання у виді арешту, суд не розглянув варіанти призначення альтернативних видів покарання, не взяв до уваги, що він злочин вчинив вперше, щиро кається у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем мешкання. Зазначає, що судом безпідставно розцінено як неповагу до суду його запізнення до судового засідання, оскільки за відсутності регулярного транспортного сполучення із с. Костичі Баштанського району, де він мешкає, він змушений добиратися до суду пішки по трасі чи попутним транспортом.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Вважає, що суд не дотримався вимог ч. 3 ст. 374 КПК України та рекомендацій пленуму Верховного Суду України, визначених у постанові від 26.09.1990 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», відповідно яким мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.
Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист і, як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Вважає, що мотивувальна частина вироку суду не містить викладення формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним, а лише вказівку на те, в чому саме ОСОБА_5 обвинувачувався органом досудового розслідування.
З огляду на допущені судом порушення вимог кримінального процесуального закону, просить застосувати загальні засади кримінального провадження.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги потерпілий ОСОБА_10 вказує, що жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону судом не допущено. Призначене судом покарання відповідає особі винного та тяжкості вчиненого ним злочину. Обґрунтовує необхідність призначення покарання, пов`язаного із ізоляцією від суспільства тим, що ОСОБА_5 завдав йому суттєвої майнової та моральної шкоди, оскільки він витратив на лікування близько 6 000 грн., ОСОБА_5 не визнав своєї вини, не розкаявся, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, не працює та агресивно поводить себе в побуті. З врахуванням наведеного, просить вирок суду залишити без змін, а апеляційній скарги обвинуваченого та прокурора без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Як зазначено у вироку, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.08.2016 р., біля 01.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Костичі Баштанського району Миколаївської області, на території домоволодіння АДРЕСА_3 , зустрів місцевого мешканця ОСОБА_10 , з яким у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка.
В ході сварки ОСОБА_5 , з мотивів особистої неприязні, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, тримаючи в руці невстановлений предмет, з достатньою силою, правою рукою, зжатою в кулак, наніс удар в обличчя ОСОБА_10 , в результаті чого останній втратив свідомість та впав на землю. Після цього, ОСОБА_5 ставши поряд з ОСОБА_10 , продовжив наносити йому удари обома руками, зжатими в кулак, по обличчю, і наніс не менше трьох ударів. Співмешканка ОСОБА_10 ОСОБА_9 вигнала ОСОБА_5 з території двору. В цей час ОСОБА_10 підвівся із землі та вийшов з території двору слідом за співмешканкою і підійшов до ОСОБА_5 . Обвинувачений наніс потерпілому удар правою рукою, зжатою в кулак, по обличчю, в результаті чого ОСОБА_10 втратив рівновагу та впав на землю.
В результаті дій ОСОБА_5 у ОСОБА_10 утворилися тілесні ушкоджені у вигляді струсу головного мозку, синців повік правого ока, забійної рани на нижній повіці правого ока на фоні синця, синців на правому плечі, на правому та лівому ліктьових суглобах, на обох колінних суглобах, множинних подряпин в поперековій області, синця на боковій поверхні першого пальця правої стопи, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 140 від 16.08.2016р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення скарги обвинуваченого, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення скарги прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції визнав доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, але при цьому не сформулював обвинувачення таким чином, що дозволило би при зіставленні ознак установлених судом злочинного діяння і ознак інкримінованого злочину, дійти висновку про їх відповідність.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Крім того, зазначені вимоги містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.09.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» суди націлюються на те, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу, вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. Відсутність належного формулювання обвинувачення унеможливлює якісний і повний захист, і як наслідок, має бути беззаперечною підставою для скасування вироку.
Суд першої інстанції даних вимог закону не дотримався та не виклав у вироку, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а зазначив, що досудовим розслідуванням встановлені певні обставини, за яких дійшов висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Порушення судом першої інстанції при постановленні вироку вимог ст. ст. 370, 374 КПК України, позбавляє апеляційний суд можливості прийняти своє рішення.
На підставі викладеного, у зв`язку із допущенними судом першої інстанції істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України), оскаржуваний вирок є таким, що не відповідає вимогам ст. ст. 94, 370, 374 КПК України, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Водночас, відповідно до вимог п. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, тобто такий розгляд даного кримінального провадження відносно ОСОБА_5 з порушенням вимог ст. ст. 94, 370, 373, 374 КПК України, у положеннях кримінально-процесуального закону не врегульований.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме положення ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, кримінального процесуального кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.
А у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.
Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження, вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду, в іншому складі суду згідно з вимогами розділу IV КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.415 КПК України, скасовуючи оскаржуваний вирок з вказаних підстав, суд апеляційної інстанції не вирішує питань про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання. При новому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону повно та всебічно розглянути всі обставини справи, перевірити доводи апелянтів, належним чином встановити фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.
На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарги обвинуваченого частковому задоволенню, як така, що містила вимогу про скасування вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 412, 416, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 17 березня 2017 відносно ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3