Справа № 214/1972/17
1-кп/214/174/18
У Х В А Л А

25 вересня 2018 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000185 від 21.01.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ще на два місяці, оскільки існують ризики передбачені ст. 177 КПК України, враховуючи, що останньому вже обирався більш м`який запобіжний захід, у виді домашнього арешту, умови якого він порушив та ухилився від суду, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, з приводу клопотання прокурора покладались на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження йому строку тримання його під варто, вважаючи, що такі підстави відсутні.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та просив суд змінити останньому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, при цьому просив врахувати, що після обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до приведення його в дію, ОСОБА_4 самостійно з`являвся до суду, що свідчить про відсутність ризику про можливість ухилення обвинуваченого від суду.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження терміну тримання обвинуваченого під вартою строком на два місяці та відмови в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 03 серпня 2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 жовтня 2018 року.

Однак, враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, визначеного ухвалою суду від 03.08.2018 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, одне з яких є умисним тяжким злочином, за який законом передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі строком до 7 років.

Суд вважає, що існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим шляхом, враховуючи наступне.

Вказані обставини підтверджуються не дотриманням обвинуваченим ОСОБА_4 умов обраного йому ухвалою суду від 07 лютого 2017 року, зі змінами внесеними ухвалою суду від 07 квітня 2017 року, запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який діяв до 06 червня 2018 року включно, а саме, порушення заборони відлучатися за межі населеного пункту, де він проживає, без дозволу органу досудового слідства та суду, що підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_4 про залишення 06 червня 2017 року м. Кривого Рогу, в якому він мешкав, з метою ухилення від суду, як наслідок уникнення кримінальної відповідальності, шляхом подальшого укладення контракту на проходження військової служби у Збройних Сил України по контракту.

Зазначене свідчить про порушення обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також намагання його своїми діями перешкоджати здійсненню кримінального провадження у розумні строки.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 з 03 квітня 2017 року шість разів без поважних причин не з`являвся до суду, що свідчить також про ухилення останнього від суду.

Крім того встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 не працює та не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, що свідчить про системність вчинення останнім різних злочинів, у зв`язку з чим, враховуючи характер обвинувачення, є підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність

З урахування вищевикладеного, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про достатність підстав вважати, що раніше встановлені ризики, а саме: можливість останнього переховуватися від суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, а також намагання перешкоджати здійсненню кримінального провадження іншим шляхом продовжують існувати.

За таких обставин, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , буде недостатнім для запобігання ризиками, існування яких доведено прокурором та встановлено судом.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав та доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на два місяці.

Приймаючи вказане вище рішення, суд відхиляє доводи захисника з приводу відсутності підстав вважати, що заявлені прокурором ризики перестали існувати, оскільки такі доводи сторони захисту не спростовують доводів сторони обвинувачення, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Вказаний висновок суду узгоджується з вимогами ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування якої констатовано в рішеннях Європейського суду з прав людини «Ілійков проти Болгарії» та інших, оскільки при вирішенні питання про доцільність продовження строку дії запобіжного заходу, суд врахував не тільки тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , а також попередню поведінку останнього, неодноразове притягнення його до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, що дає підстави для очікувань про відсутність у нього наміру зупинятись у своїх злочинних діях, отже небезпека в такому випадку є явною, а обраний запобіжний захід є необхідним та достатнім для запобігання спробам вчиняти інші кримінальні правопорушення у світлі обставин справи, зокрема біографії та характеристики обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176 178, 183, 184, 331, 372, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу - задовольнити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.187 КК України, строком на два місяці, тобто до 23 листопада 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1