печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2018 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Процесуального керівника - прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2015 року за № 0000177, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Процесуальний керівник - прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні молодший радник юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «Бонметон» () № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 (валюта рахунку 980 - Українська гривня), який відкритий в АТ «Сбербанк» (МФО 320627, адреса: Україна, м. Київ, вул. Васильківська, 46), в частині видатку коштів, з можливістю зарахування на зазначений рахунок коштів, що надходять, з метою забезпечення збереження речових доказів.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2015 року за № 0000177 за фактом зловживання службовим становищем та незаконного відчуження нерухомого майна службовими особами Державної адміністрації залізничного транспорту України «Укрзалізниця», ПрАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство залізничного транспорту», Міністерства інфраструктури України та Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця», за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що з метою реалізації своїх протиправних намірів, невстановлені на даний час, службові особи ТОВ «Бонметон» (м. Дніпро, вул. Верхня, 2а, приміщення 1, код 39272846) наприкінці 2014 року за зверненням керівника Відокремленого підрозділу «Інформаційно-обчислюваний центр» ДТГО «Південно-Західна залізниця» ОСОБА_4 та на підставі підписаних ним же актів приймання-передачі продукції, нібито передали дві надсучасні турнікетні системи для їх тестування на приміських станціях Святошино та Біличі у м. Києві. В подальшому, на підставі листування між вказаними підрозділом Південно-Західної залізниці та ТОВ «Бонметон» тестування турнікетів декілька разів продовжувалось на безоплатній основі. У 2017 році ТОВ «Бонметон» звернулось з претензією до Залізниці з вимогою повернути надані турнікетні системи та сплатити 7,1 млн. грн. інфляційних витрат за їх комерційне використання. Під час проведеного огляду співробітниками регіональної філії «Південно-Західна залізниця» виявлено факт встановлення менш коштовних турнікетів, ніж це передбачено рахунками на оплату і накладними, які взагалі не були оприбутковані на балансі Південно-Західної залізниці, що стало підставою для відмови у виплаті коштів ТОВ «Бонметон». Враховуючи викладене, ТОВ «Бонметон» звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з регіональної філії «Південно-Західна залізниця» 24 млн. грн., однак на наступному судовому засіданні суму позову було збільшено до 49 млн. грн.. При цьому, свої вимоги представники товариства обґрунтовували копіями первинних фінансово-господарських документів, які мають окремі ознаки підроблення та свідчать про придбання даного обладнання у ПП «Фірма Енком» (Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Крилова, 10, код 31217065) та ФОП ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ).
Крім того, встановлено що до функціонування протиправної схеми причетний колишній директор ТОВ «Бонметон» ОСОБА_6 , який за грошову винагороду, без мети здійснення підприємницької діяльності, зареєстрував на своє ім`я вказане товариство та в подальшому візував офіційні документи, чим підтверджується фіктивний характер фінансово-господарської діяльності підприємства.
Встановлено, що ТОВ «Бонметон» () має відкриті банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 (валюта рахунку 980 - Українська гривня) в АТ «Сбербанк» (МФО 320627, адреса: Україна, м. Київ, вул. Васильківська, 46).
Прокурор вказує, що грошові кошти, розміщені на зазначеному рахунку, є предметом кримінального правопорушення, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.
З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Крім цього, відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав на адресу суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.
Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя визнав можливим розглянути клопотання за відсутності прокурора.
Згідно ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.
Слідчим суддею встановлено, що Управлінням з розслідування злочинів, вчинених на тимчасово окупованих територіях, Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року за № 0004206 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Під час здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Бонметон» () має відкриті банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 (валюта рахунку 980 - Українська гривня) в АТ «Сбербанк» (МФО 320627, адреса: Україна, м. Київ, вул. Васильківська, 46).
Як вбачається з матеріалів клопотання, прокурор ОСОБА_3 звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, з посиланням на те, що грошові кошти є такими, що використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та є предметом кримінального правопорушення.
Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.
Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання грошових коштів в безготівковій формі, які знаходяться на рахунках ТОВ «Бонметон» () має відкриті банківські рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 (валюта рахунку 980 - Українська гривня) в АТ «Сбербанк» (МФО 320627, адреса: Україна, м. Київ, вул. Васильківська, 46), речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000177 від 17.02.2015 року - відсутня.
Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.
Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.
Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.
Аналізуючи викладене, правові підстави для накладення арешту на майно саме з метою забезпечення збереження речового доказу відсутні, а відтак клопотання Прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000177 від 17.02.2015 року задоволенню не підлягає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання Процесуального керівника - прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні молодшого радника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.02.2015 року за № 0000177, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 191 КК України, відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1