Справа № 308/2944/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2018 місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

10.07.2018 року поштовим відправленням до слідчого судді з Ужгородської місцевої прокуратури надійшло клопотання прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 від 22.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що органом досудового розслідування з`ясовано, що 22 березня 2018 року в чергову частину Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення про виявлення кримінального правопорушення № 17 від працівників ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що 22 березня 2018 року в міжнародний пункт пропуску для автомобільного сполучення «Чоп (Тиса)» на ділянку «виїзд з України» прибув легковий автомобіль марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 . Під час здійснення прикордонного контролю прикордонним нарядом «Перевірка документів» було зафіксовано спрацювання «Бази даних Інтерпол» щодо VIN-коду транспортного засобу.

22 березня 2018 року відомості про вказаний факт внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

22 березня 2018 року під час проведення огляду місця події о 10 год. 00 хв. автомобіль марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », та технічний паспорт до останнього « НОМЕР_3 » було вилучено, а транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за адресою: Ужгородський район, с. Оноківці, вул. Головна, 55, оскільки останній є тимчасово вилученим майном.

23 березня 2018 року слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури подано клопотання про арешт вказаного транспортного засобу та технічного паспорту до нього.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 березня 2018 року зазначене клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків.

26 березня 2018 року слідчим за погодженням з прокурором у вказаному кримінальному провадженні подано доопрацьоване клопотання про арешт вказаного транспортного засобу та технічного паспорту до нього.

Ухвалою слідчого судді від 27 березня 2018 року зазначене клопотання задоволено частково.

Разом з тим, 26 березня 2018 року слідчим СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури подано клопотання про проведення технічної експертизи документа, а саме технічного паспорту «UAR 934477». Вказане клопотання було задоволено.

Відповідно до висновку експерта № 4/145 від 02 квітня 2018 року бланк досліджуваного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 » виготовлений офсетним та високим способом друку в умовах поліграфічного підприємства.

Крім того, 26 березня 2018 року слідчим за погодженням з прокурором подано клопотання про проведення трасологічної експертизи автомобіля, а саме автомобіля марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 ». Зазначене клопотання було задоволено.

Згідно з висновком експерта № 9/46 від 27 квітня 2018 року ідентифікаційне номерне позначення кузова « НОМЕР_2 » нанесено в умовах заводу-виробника, змінам не піддавалося та є першопочатковим.

Прокурор зазначає, що поза тим, 07 травня 2018 року апеляційний суд Закарпатської області ухвалу про накладення арешту на вказаний транспортний засіб та технічний паспорт до нього від 26 березня 2018 року скасував, а клопотання повернув прокурору для усунення недоліків.

05 липня 2018 року вказана ухвала апеляційного суду Закарпатської області надійшла до Ужгородської місцевої прокуратури.

Разом з тим, 07 липня 2018 року постановою прокурора Ужгородської місцевої прокуратури у вказаному кримінальному провадженні, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 3 ст. 190 КК України.

Прокурор вказує, що органом досудового розслідування додатково встановлено, що «Gjensidige Bank ASA» (банк м. Осло, Норвегія) надав кредит «Team Consulting Group AS» для купівлі даного автомобіля та встановив 120 періодичних платежів, проте позичальником припинено здійснення платежів, а тому станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість перед банком розміром 1075217,62 норвезьких крон, у зв`язку з чим вказаний транспортний засіб перебуває в розшуку.

22 березня 2018 року постановою слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській поліції, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, автомобіль марки «Mercedes GL» чеської реєстрації «9U38444», ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », визнаний речовим доказом.

За твердженням прокурора враховуючи викладене, а також те, автомобіль марки «Mercedes GL» чеської реєстрації «9U38444», ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, постала потреба у збереженні вказаного речового доказу, який надалі може бути використаний у процесі доказування у порядку ст. 91 КПК України, до прийняття кінцевого рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що вказаний транспортний засіб вважається предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, прокурор вважає, що його перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

Також прокурор зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а тому беручи до уваги викладене, приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрата, знищення, перетворення, передача третім особам вказаного транспортного засобу може позбавити права потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок арештованого майна.

Крім цього, прокурор зауважує, що станом на 22 березня 2018 року в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу вказаний транспортний засіб значиться викраденим з 26 вересня 2016 року у Норвегії.

Разом з тим, прокурор зазначає, що з метою встановлення матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, у порядку, передбаченому ст. 243 КПК України, необхідно провести автотоварознавчу експертизу, що не видається можливим без вказаного транспортного засобу.

Прокурор у клопотанні просить врахувати, що перебування вказаного автомобіля на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути повноту та достовірність проведеної експертизи.

З огляду на те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, прокурор просить:

накласти арешт на технічний паспорт до автомобіля марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 » « НОМЕР_3 » та на автомобіль марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », який наразі перебуває на зберіганні у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити використання та розпоряджання автомобілем марки «Mercedes GL» чеської реєстрації « НОМЕР_1 », ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_2 », і технічним паспортом до останнього « НОМЕР_4 », та визначити місце їхнього зберігання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із таких заходів є арешт майна.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою застосування цих заходів, наявна потреба досудового розслідування в їх застосуванні, можливість виконання завдання досудового розслідування лише за умови їх застосування, ця потреба виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як на підставу звернення з даним клопотанням прокурор посилається на положення п. п. 1, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, серед іншого: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з клопотанням арештувати майно, оскільки згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, вищезазначених вимог закону прокурор при зверненні до слідчого судді з даним клопотанням про арешт майна не дотримався.

Усупереч імперативним вимогам п. 4 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора відсутній виклад обставин та не підтверджено наявності цивільного позову з вимогою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого кримінального правопорушення.

Разом з тим, у клопотанні слідчим не наведено обґрунтування щодо можливості використання вилученого майна як доказу у кримінальному провадженні № 0000363, в рамках якого проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з диспозицією ч. 3 ст. 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
Відповідно до вимог ч. ч. 5, 6 ст. 132 КПК України, при розгляді питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються. До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

До клопотання доданий витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000363, сформований станом на 07.07.2018 року, однак такий не містить виклад щодо обставин вчинення можливого кримінального правопорушення, передбаченого саме за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190 КК України.

Вимоги щодо змісту клопотання про арешт майна містяться у ст. 171 КПК України, яка серед іншого зобов`язує учасників кримінального провадження, які звернулися з відповідним клопотанням, не лише зазначити про мету застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, а і вказати на обставини, які дають підстави для застування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження своїх доводів.

З системного аналізу вказаних норм кримінального процесуального закону можна дійти висновку, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

Однак, у даному випадку клопотання не містить виклад обставин та до нього не долучено доказів на підтвердження того, що вилучене майно, що за твердженням прокурора належить арештувати, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Разом з тим, даних про призначення і проведення автотоварознавчої експертизи з метою встановлення матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушення, про що вказує у своєму клопотанні прокурор, у матеріалах провадження, які долучені до клопотання, немає, що також ставить під сумнів доводи прокурора про достатність підстав для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.
Водночас, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 07.05.2018 року (справа № 308/3017/18) клопотання старшого слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 про накладення арешту на зазначене майно у рамках даного кримінального провадження було повернуто прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Як зауважив у зазначеній ухвалі апеляційний суд, що згідно з клопотанням слідчого, майном про арешт якого йдеться в клопотанні, являється автомобіль марки «Mercedes GL», чеської реєстрації «9U38444», ідентифікаційний номер кузова « НОМЕР_5 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу « НОМЕР_3 ». Аналогічні відомості про транспортний засіб містяться і в повідомленні № 17 про виявлення кримінального правопорушення, зі змісту якого вбачається, що під час здійснення 22.03.2018 року прикордонного контролю було зафіксовано спрацювання бази даних «Інтерпол» щодо зазначеного транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 , як автомобіля, що значиться в обліках викраденим, що стало підставою для попередньої кваліфікації кримінального правопорушення за ст.289 КК України. Проте, згідно з долученим до матеріалів клопотання повідомлення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва від 22.03.2018 року IP/3149/18/E27/10186/CA1/16/1 станом на 22.03.2018 року в обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу значиться викраденим 26.09.2016 в країні Норвегія транспортний засіб марки Mercedes-Benz GL350 BLUETEC 4 MATIC VIN: НОМЕР_6 », д.н.з. НОМЕР_7 .

Проте, зазначені суперечності у реєстраційних даних транспортного засобу, про арешт якого йдеться в клопотанні, прокурором у даному клопотанні про арешт майна залишено поза увагою, відсутнє будь-яке обґрунтування щодо вказаних суперечностей.

Оскільки встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає не можливим розглянути його, як про це просить в клопотанні прокурор.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що відповідно до наведених вимог кримінального процесуального закону клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору, а для усунення недоліків клопотання слід встановити строк в сімдесят дві години, початок обчислення якого рахувати з моменту фактичного отримання вказаного клопотання прокурором.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363 від 22.03.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України повернути прокурору Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_2 для усунення недоліків.

Встановити строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Роз`яснити, що повернення клопотання не є перешкодою для повторного звернення до слідчого судді з клопотанням про вжиття заходів кримінального провадження (арешт майна).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області ОСОБА_1