В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

"19" жовтня 2018 р.

Дніпровський районний суд м. Києва колегіально судом у складі трьох суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2015 за № 0001653 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Фастівського району, с. Мотовилівка, громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше з урахуванням ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 02 лютого 2015 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебували в приміщенні охорони автостоянки по АДРЕСА_2 . В цей час особа, матеріали віднсно якої виділено в окреме провадження, помітив ключі від автомобіля марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та в нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вищевказаним автомобілем. Про свої злочинні наміри особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, повідомив ОСОБА_7 , на що останній погодився, тим самим вступивши у злочинну змову.

Реалізуючи свої злочинні наміри особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за допомогою вказаних вище ключів відкрив автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , в результаті чого отримав доступ до салону автомобіля. Знаходячись в салоні автомобіля особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, сіла за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_7 сів поруч на пасажирське сидіння. Продовжуючи свої злочинні дії направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи ключі від запалювання автомобіля особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , запустив двигун автомобіля, обладнаного автоматичною коробкою перемикання передач та перемістивши важіль коробки передач в положення «Драйв» почав рух на автомобілі в невідомому напрямку.

Після чого особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, разом із ОСОБА_7 покинули територію автомобільної стоянки на автомобілі марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 , тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом та з місця вчинення злочину зникли.

Продовжуючи свої злочинні дії, рухаючись на вищевказаному автомобілі та не впоравшись з керування потрапили в дорожньо-транспортну пригоду на проспекті Визволителів, 17 в м. Києві, та пошкодили автомобіль. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_7 та особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпілій ОСОБА_8 завдано реальних збитків на суму 341 560 (триста сорок однак тисяча п`ятсот шістдесят гривень) 99 копійок.

Згідно висновку №5/03-ТЗ від 11.03.2015 «Про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу», вартість матеріального збитку становить 341 560 (триста сорок однак тисяча п`ятсот шістдесят гривень) 99 копійок.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини його скоєння, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, як-то-: протоколи ОМП від 04.02.2015 та 15.02.2015, протоколу впізнання від 16.02.2015, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України, оскільки він вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, що завдало великої матеріальної шкоди.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання та мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставиною, що обтяжуює покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп"яніння.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; стан здоров`я, спосіб життя (раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, відсутність на утриманні членів сім`ї які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає допустимі соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 289 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду

При вирішенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, суд виходить з наступного.

У судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений вказав, що заявлений позов, визнає в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У цьому випадку, в судовому засіданні цивільний відповідач/обвинувачений зазначені вимоги визнав повністю, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зазначених вимог, так як вони цивільним позивачем підтверджені відповідними доказами, а тому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин, як і щодо питання добровільності їх визнання відповідачем.

Крім того, ст. 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір включається до складу судових витрат.

Оскільки питання про розмір та порядок розподілу судових витрат діючим Кримінальним процесуальним кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Так, у ч. 3 ст. 88 ЦПК України, вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлено ставку судового збору, що становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Беручи до уваги вищевикладене, з цивільного відповідача/обвинуваченого на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3 415 грн. 60 коп.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді утримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Також, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення, а саме з 09.07.2018 до дня набрання даним вироком законної сили в порядку ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 289 КК України, та призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з 19.10.2018.

На підставі ст. 72 КК України, в редакції Закону № 838-VIII зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 09.07.2018 до дня набрання даним вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Фастівського району, с. Мотовилівка, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) матеріальну шкоду в сумі 341 560 (триста сорок одну тисячу п`ятсот шістдесят) гривень 99 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 3 415 (три тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертизи у сумі 950 гривень 00 копійок (висновок експерта №5/03-ТЗ від 11.03.2015).

Речові докази у даному кримінальному провадженні автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер», д.н.з. НОМЕР_1 - залишити у власності потерпілої, диск - залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3