У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2018 року м. Шаргород Вінницької області

справа № 152/557/18

провадження № 1-кп/152/61/18

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , затверджене прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.02.2018 року за № 0000027,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_6
особи щодо якої

заявлено клопотання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7
законного представника

ОСОБА_5 ОСОБА_8

в с т а н о в и в:

02.02.2018 року біля 13 години ОСОБА_5 рубав дрова біля господарчої споруди на подвір`ї власного домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У цей час до нього підійшов ОСОБА_6 , який почав шарпати його за верхній одяг і між ними розпочалась словесна суперечка. У ході суперечки ОСОБА_5 , діючи умисно, маючи особисту неприязнь до ОСОБА_6 , з метою позбавлення життя останнього, тримаючи у руках сокиру та використовуючи її як знаряддя кримінального правопорушення, наніс два удари гострою її частиною ОСОБА_6 у голову, спричинивши при цьому останньому, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12 від 16.03.2018 року тілесні ушкодження у вигляді: відкритої непроникаючої черепно-мозкової травми рубленої рани в лобній ділянці, багато уламкового зламу лобної кістки зі зміщенням кісткових відламків і переходом на лобні пазухи та орбіту праворуч, забою лобних долей головного мозку з геморагічним просяканням, субдурального крововиливу, епідуральної гематоми правої лобної ділянки, зламу кісток носа, травматичної неповної ампутації лівої вушної раковини. Дані тілесні ушкодження утворились від дії гострого ріжучо - рубаного предмета, яким могло бути лезо сокири, можливо 02.02.2018 року та відносяться в своїй сукупності до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя під час заподіяння. Після отриманих ударів ОСОБА_6 впав на землю, а ОСОБА_5 вважаючи, що позбавив життя потерпілого, залишив його лежати на землі, а сам пішов на присадибну ділянку біля свого домогосподарства. Однак, не зважаючи на те, що ОСОБА_5 діяв з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_6 та вчинив всі дії, які вважав необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, не довів свій злочинний умисел до завершення з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 прийшов до свідомості та самостійно залишив господарство і в подальшому був доставлений до реанімаційного відділення Шаргородської ЦРЛ.

17.04.2018 року старший слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду, посилаючись на те, що на час вчинення інкримінованого діяння та на час внесення клопотання останній за своїм психічним станом не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, оскільки страждає на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, безперервного типу перебігу.
Посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 у стані неосудності, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді поміщення в психіатричну лікарню із суворим наглядом.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання, посилаючись на те, що суспільно небезпечне діяння вчинене ОСОБА_5 у стані неосудності, тому просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у виді поміщення його в психіатричну лікарню із суворим наглядом.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав клопотання прокурора ОСОБА_4

ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання.
Законний представник ОСОБА_5 ОСОБА_8 у судовому засіданні клопотання прокурора підтримав, просив його задовольнити, оскільки ОСОБА_5 дійсно потребує лікування.
Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", Закону України "Про психіатричну допомогу" приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду, на підставі досліджених судом доказів.

Так, потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що 01 лютого 2018 року ОСОБА_5 позичив йому валянки, разом вони пішли в місто, продали горіхи, купили цигарки, горілку і пішли в с. Гибалівку до ОСОБА_9 , де розпивали спиртні напої, після цього він пішов додому. На слідуючий день приблизно о 12 годині він пішов до ОСОБА_5 , щоб повернути валянки. Перед цим зайшов до ОСОБА_9 і повідомив, що йде до ОСОБА_5 . Анатолій рубав дрова на подвір`ї, і коли він підійшов до нього, останній наніс йому удар сокирою по голові, більше він нічого не пам`ятає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що 02 лютого 2018 року приблизно о 12 годині до нього додому зайшов ОСОБА_6 , який ніс ОСОБА_5 валянки, які позичив напередодні. Приблизно через 20 хвилин він почув, що хтось стукає у двері, коли вийшов з будинку, то побачив ОСОБА_6 , який лежав на сходах весь закривавлений, з розбитою головою, говорити він не міг, лише стогнав.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що працює водієм екстреної медичної допомоги Шаргородської ЦРЛ. 02.02.2018 року о 13 год.21 хв. на швидку допомогу поступив виклик з с. Гибалівка, телефонував ОСОБА_9 , який повідомив, що у нього знаходиться ОСОБА_6 з розрубаною головою. По приїзду на місце виклику вони виявили закривавленого ОСОБА_6 з розрубаною головою, який походження тілесних ушкоджень пояснити не зміг.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 суду показали, що проживають по сусідству з ОСОБА_5 , який довгий час хворіє на психічне захворювання, веде себе агресивно, були випадки нападу на сусідів, у зв`язку з чим вони зверталися зі скаргами в Шаргородську ЦРЛ, Шаргородське ВП. Про обставини заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 їм нічого невідомо.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події, з якого убачається, що з подвір`я домогосподарства ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: змив речовини бурого кольору біля дровітні, сокиру з залишками речовини бурого кольору, поліно дерева із речовиною бурого кольору (а.п.74); відомостями, що містяться в протоколі проведення слідчого експеременту від 03.02.2018 року, під час якого ОСОБА_5 розповів і показав яким чином наносив удари сокирою по голові ОСОБА_6 (а.п.123); відомостями, що містяться у висновках судово медичних експертиз № № 92, 93, 94 від 02.04.2018 року; відомостями, які містяться у висновку судово медичної експертизи № 649 від 07.03.2018 року про локалізацію, характер і тяжкість тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_6 (а.п. 109 115); відомостями, які містяться у висновках судово психіатричної експертизи №15 від 05.03.2018 року, зокрема наявність у ОСОБА_5 хронічного душевного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу (а.п.84-88); відомостями, що містяться в постанові про визнання речовими доказами змиву речовини бурого кольору біля дровітні, сокири з залишками речовини бурого кольору, поліна дерева із речовиною бурого кольору (а.п.106).
При цьому, вище досліджені процесуальні джерела доказів, як-то показання, речові докази, документи, висновки експертів суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України, а безпосередніх порушень вимог КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього, як закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, під час вчинення якого ОСОБА_14 вчинив всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не закінчив з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до висновку судово - психіатричної експертизи № 15 від 05.03.2018 року ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, страждав на хронічне душевне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервного типу перебігу. У теперішній час ОСОБА_5 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із суворим режимом нагляду.

Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_15 на момент вчинення суспільно - небезпечного діяння і в теперішній час, так як він не міг в період вчинення інкримінованого діяння і не може в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Згідно з положеннями ст.19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними.

Не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосовано поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно - небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_5 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку судово психіатричної експертизи № 15 від 05.03.2018 року, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_5 зазначеного у висновку виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_5 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до вступу ухвали в законну силу підлягає залишенню без змін.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень Кримінального процесуального Кодексу України, зокрема з урахуванням положень ст.100 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 КК України,, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року "Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування", ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст.ст. 1 - 29, 100, 369 - 372, 376, 503, 508, 512, 513 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , затверджене першим заступником керівника Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 02.02.2018 року за № 0000027 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді поміщення ОСОБА_5 до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, до вступу ухвали в законну силу - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2018 року за № 0000027, а саме: змиви речовини бурого кольору, сокиру з залишками речовини бурого кольору, поліно дерева із речовиною бурого кольору - знищити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Жмеринську місцеву прокуратуру Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шаргородський районний суд Вінницької області.

Суддя: ОСОБА_1