Справа № 369/4259/18 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/856/18 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря : ОСОБА_5 ,
за участю прокурора: ОСОБА_6 ,
представників власника
майна: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, суддя першої інстанції визнав його обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні земельні ділянки та житлові будинки відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 та ст. 167 КПК України та існує можливість використання даного майна як доказів у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідача, представників власника майна, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Частиною 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У ч. 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до державного акту на право постійного користування землею І КВ №003649, виданого Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області Києво-Святошинському ВУ ЖКГ в постійне користування для існуючого полігону твердих побутових відходів, надано у постійне користування 14, 9985 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування /а. п 21-22/.
У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним; друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.
Під час розгляду апеляційної скарги прокурор надала копію постанови від 04 жовтня 2018 року про доручення здійснення досудового розслідування слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу в зв`язку з неефективним розслідуванням слідчим Києво - Святошинського ВП ГУ НП в Київській області. З метою забезпечення повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінальних правопорушень, досудове розслідування доручено СУ ГУ НП в Київській області. При цьому прокурор зазначила, що у органу досудового розслідування може виникнути потреба в проведенні експертиз та процесуальних дій, а враховуючи, що керівниками ВУ ЖКГ здійснювалися перешкоди в доступі до земельної ділянки, зняття арешту наразі є недоцільним.
Проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку вказані вимоги судом першої інстанції були дотримані, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду зазначеного провадження.
З огляду на наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу генерального директора Києво-Святошинського виробничого управління житлово-комунального господарства ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________________ ___________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4