Провадження № 1-кп/369/25/18
В И Р О К
іменем України
22.05.18 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Буча Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

установив:
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчиненої повторно за наступних обставин.
12.07.2016 року о 17 год. 29 хв., ОСОБА_9 , будучи раніше судимим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину ТОВ «ЛЕСИК», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Б. Хмельницького, 9-в, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав, належні ТОВ «ЛЕСИК» товарно-матеріальні цінності, а саме: пачку кави марки «Якобс» вагою 400 г. вартістю 225,00 грн., яку поклав під кофту в яку був одягнений.

Після чого, утримуючи в руках вказане майно, ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ЛЕСИК» матеріальної шкоди на суму 225,00 гривень.

Крім того, 18.10.2016 року близько 18 год., ОСОБА_9 ., будучи раніше судимим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.11.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагатитися, перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Свофіївська Борщагівка, вул. В. Кільцева, 54, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав, належні ТОВ «ОККО- РІТЕЙЛ» товарно-матеріальні цінності, а саме: 2 пляшки віскі марки «White Horse» об`ємом 0,7 л. вартістю за одну пляшку 376,20 грн., загальною вартістю 752,40 грн., 2 набори горілки марки «Фінляндія Грейп-швепс» вартістю за одну пляшку 214,80 грн. загальною вартість 429,6 грн., 2 пляшки віскі марки «Джек Деніелс» об`ємом 0,7 л. кожна з двома бокалами вартістю за 1 пляшку з двома бокалами 679,00 грн., загальною вартість 1358 грн., на загальну суму 2540 грн.

Після чого, утримуючи при собі вказане майно, ОСОБА_9 , з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «ОККО- РІТЕЙЛ» матеріального збитку на суму 2540,00 гривень

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно.
Це обвинувачення в судовому засіданні було підтримане прокурором.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, не визнав, пояснив, що жодних злочинних дій не скоював, та користуючись своїм правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, ст. 42 КПК України відмовився в судовому засіданні давати показання та відповідати на питання.

В судовому засіданні досліджені докази, які сторона обвинувачення надала на підтвердження на її думку, винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, а саме:
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.07.2016 року про вчинення даного злочину, згідно якого ОСОБА_10 повідомила, що невідома особа заволоділа трьома упаковками кави «Jacobs», з яких одна 400 г. та дві 300 г. (т.2, а.п.16-17);
- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.10.2016 року про вчинення даного злочину, згідно якого ОСОБА_11 повідомила про відсутність шести пляшок віскі, а саме дві пляшки «White Horse», дві пляшки «Джек Деніелс», дві пляшки «Фінляндія» горілка (т.2, а.п.18-19);
- розхідна накладка №1 від 05.07.2016 року, де ТОВ «ЛЕСИК» зазначено одержувачем товару, в тому числі «кава «Якобс» розч. 400 г. в кількості 1 шт.» (т.2 а.п. 22)

- висновок судової товарознавчої експертизи від 20.10.2016 року, згідно якого: вартість кави «Якобс» 400 г. станом на 12.07.2016 року, складає 225,00 (двісті двадцять п`ять) гривень; вартість наборів алкогольних напоїв, станом на 18.10.2016 року, складає 2540,00 гривень (т.2, а.п. 32);
- протокол огляду предметів від 12.08.2016 року, згідно якого об`єктом огляду являється CD-R диск ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 12.07.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 (т.2 а.п.34);
- реєстр товарно-матеріальних цінностей до списання ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ» від 20.10.2016 року, згідно якого було списано дві пляшки віскі White Horse 0,7 л., два набори горілки Фінляндія Грепс/Швепс, дві пляшки віскі Джек Деніелс 0,7 л. + 2 бакала (т. 2 а.п.39);
- протокол огляду предметів від 03.11.2016 року, згідно якого об`єктом огляду являється CD-R диск емністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 18.10.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину «ОККО» за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. В.Кільцева, буд. 54 (т.2 а.п.46).
Представники потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 в судове засідання не з`явились, надавали суду заяви з проханням підготовче та судове засідання здійснювати без їх участі. Прокурором їх явка в судове засідання забезпечена не була, і суд, вичерпавши всі можливості їх виклику в суд, за згодою учасників процесу ухвалив здійснювати судовий розгляд без участі представників потерпілих.
Вивчавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення;

3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження;

5)обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора, та в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого. Цих вимог закону слідчим та прокурором виконано не було.

Так вивчені докази, надані стороною обвинувачення підтверджують, факт крадіжки в приміщенні торгового залу магазину ТОВ «ЛЕСИК», який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське, вул. Б. Хмельницького, 9-в, 12.07.2016 року о 17 год. 29 хв. пачки кави «Якобс», та факт крадіжки майна ТОВ «ОККО- РІТЕЙЛ» 18.10.2016 на загальну суму 2540 грн. тобто подію кримінального правопорушення, однак жодних доказів, що цей злочин вчинив ОСОБА_9 суду не надано.

Так, єдиним прямим доказом вини ОСОБА_9 на думку обвинувачення є протокол огляду предмета від 12 серпня 2016 року, згідно якого об`єктом огляду являється CD-R диск ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 12.07.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 та сам CD-R диск, а також протокол огляду предметів від 03.11.2016 року, згідно якого об`єктом огляду являється CD-R диск ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 18.10.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину «ОККО» за адресою: АДРЕСА_4 та сам CD-R диск. Однак суд не може визнати зазначені докази як допустимі виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положення цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них як докази. Як вбачається з протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування (т. 2 а.с.81) даних про відкриття стороні захисту (протоколу перегляду чи вручення їх копії) вищевказаних протоколів та відеозаписів в матеріалах провадження відсутні. Обвинувачений та його захисник в судовому засідання стверджують, що зазначені докази (диски) їм не відкривались, тому просили визнати ці докази недопустимими. Більше того, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що сам слідчий переглядав зазначені CD-R диски, тобто знайомився з їх змістом. Слідчий обмежився лише їх візуальним оглядом, із зазначенням їх кольору, та написів на дисках. Тому суд визнає ці докази: (CD-R диск ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 12.07.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 та CD-R диск ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 18.10.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину «ОККО» за адресою: АДРЕСА_4 ) недопустимими.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ця норма Конституції України закріплена в ст. 17 КПК України.
Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990, (із відповідними змінами), вказав судам на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного, що кореспондується з положеннями ст.62 Конституції України.

Дослідивши та оцінивши безпосередньо вищенаведені докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано беззаперечних, достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Таким чином суд визнає, недоведеним обвинувачення сформульоване і підтримане в судовому засідання прокурором у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і останній підлягає виправданню.

З приводу підстав виправдання обвинуваченого суд звертає увагу на те, що незважаючи на факт визнання судом недопустимим доказами в цьому кримінальному провадженні CD-R диска ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 12.07.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 та CD-R диска ємністю 700 МБ на якому наявний відеозапис від 18.10.2016 року з камер відеоспостереження у приміщенні магазину «ОККО» за адресою: АДРЕСА_4 , сам факт звернення потерпілих із заявами про вчинення кримінального правопорушення, накладні про вартість викраденого майна, висновок товарознавчої експертизи, свідчить про наявність події злочину розкрадання з приміщення торгового залу магазину ТОВ «ЛЕСИК» та з приміщення торгового залу магазину ТОВ «ОККО-РІТЕЙЛ», однак суд виправдовує ОСОБА_9 у зв`язку з не доведенням, що кримінальне правопорушення вчинене саме обвинуваченим.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

ОСОБА_9 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, негативних характеристик за місцем проживання немає, раніше судимий вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.10.2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 371, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_9 визнати невинуватим згідно пред`явленого обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним цього злочину.

Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та з території Києво-Святошинського району Київської області та м. Києва без дозволу суду.
Звільнити ОСОБА_9 з під варти в залі суду негайно.
Речові докази: - CD-R диск помаранчевого кольору з відеозаписом від 12.07.2016 року приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах провадження (а.п. 36 т. 2);

- CD-R диск помаранчевого кольору з відеозаписом від 18.10.2016 року приєднаний до матеріалів кримінального провадження зберігати при матеріалах провадження (а.п. 48 т. 2)

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення прокурором, представниками потерпілих та обвинуваченим.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1