АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1819/18 Справа № 199/5744/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000797, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_9 2001 року народження та ОСОБА_10 2014 року народження, який працює менеджером ПП Євротехресурс, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_11 ,
захисника ОСОБА_12 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 124 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Так, дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування в остаточній редакції 10.05.2016 кваліфіковані за ст. 124 КК України, що виразились в умисному заподіянні тілесних ушкоджень у разі перевищення меж необхідної оборони. Як встановлено судом у підготовчому судовому засіданні, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме в супереч п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не повністю викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, а саме: прокурор не конкретизував у змісті пред`явленого обвинувачення щодо ОСОБА_7 в частині обставин та механізму спричинення потерпілому ножового поранення та інших тілесних ушкоджень, які були у нього виявлені. Крім вказаного, обвинувальний акт не містить і конкретизації моменту, коли було спричинено потерпілому ножове поранення, до того, як ОСОБА_7 було нанесено удар каменем в область голови чи вже після того, як останній спричинив ножове поранення ОСОБА_13 , та за Лакізою почали гнатися приятелі потерпілого. Про зазначені недоліки, серед іншого, зазначив і суд апеляційної інстанції в ухвалі від 12.06.2018, зазначивши про спірність юридичної кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 124 КК України. З наведеного слідує, що обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, а як наслідок, слугує і беззаперечною підставою для скасування вироку суду. Також суд враховує, що формулювання обвинувачення має бути викладене так, щоб чітко були зазначені основні обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України, зокрема, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, при цьому в обвинувальному акті мотиви і мета інкримінованих кримінальних правопорушень не зазначені. Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.

В апеляціях:
- Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати, призначити новий розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що суд прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. В обвинувальному акті фактичні обставини викладені таким чином, що ОСОБА_7 діючи умисно, передбачаючи те, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, перебуваючи в стані необхідної оборони, але перевищуючи її межі, з метою самозахисту спричинив ОСОБА_13 тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого, тобто ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України. В обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 містяться всі, передбачені законом відомості, зокрема фактичні обставини викладені таким чином, які прокурор вважає їх встановленими. Питання наявності чи відсутності в об`єктивній стороні складу злочину, передбаченого ст. 124 КК України, наслідків злочину, причинного зв`язку між діянням обвинуваченого ОСОБА_7 та наслідками, передбаченими диспозицією ст.124 КК України, правильності кваліфікації діяння обвинуваченого, не є предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні, тому не може бути підставою для повернення обвинувального акту.
Питання щодо наявності або відсутності в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ст. 124 КК України може бути вирішено судом лише після дослідження доказів у кримінальному провадженні, допиту свідків в ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження у нарадчій кімнаті.
- Не погоджуючись з вказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник посилається на те, що ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт прокурору помилково дійшов висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. Разом з цим суд першої інстанції, не здійснюючи судового розгляду та не досліджуючи докази, зібрані у кримінальному провадженні, передчасно увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на етапі підготовчого судового засідання, зокрема питань, пов`язаних з вирішенням доведеності вини особи, достатності доказів вини обвинуваченого, оскільки до таких висновків суд може дійти тільки після проведення в повному обсязі судового розгляду з дослідженням усіх доказів у кримінальному провадженні, що не передбачено на стадії підготовчого провадження. Такі висновки суду є передчасними.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та захисника ОСОБА_6 , просив їх задовольнити, захисника ОСОБА_12 , який підтримав апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора, просив їх задовольнити, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.
Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.
Як вбачається з обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Вказана норма містить вичерпні вимоги щодо обвинувального акту.
Приймаючи ж рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції не взяв до уваги ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2018 року, якою було скасовано вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2017 року з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 за ст. 124 КК України, суд першої інстанції здійснив не перевірку обвинувального акту, що надійшов на розгляд до суду, вимогам ст. 291 КПК України, а вдався до оцінки доказів у кримінальному провадженні та вийшов за межі питань, які розглядаються в підготовчому судовому засіданні у порушення вимог КПК України.
Однак, під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину, повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частини статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченого.
При цьому висновок суду першої інстанції щодо неконкретного формулювання обвинувачення не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Тому, на думку колегії суддів, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду, про що обґрунтовано вказують в апеляційних скаргах прокурор та захисник ОСОБА_6 .
Доводи апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_6 щодо безпідставності повернення обвинувального акту судом першої інстанції є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , - такою, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону та підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 серпня 2018 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000797 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ст. 124 України, прокурору скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4