Справа № 140/298/16-к
Провадження №11-кп/772/676/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 липня 2018 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «20» липня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000385 від 14.06.2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Вінниці, українця,
громадянина України,
раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року ,-

В с т а н о в и в:
Вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 26 березня 2018 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з ОСОБА_6 процесуальні витрати, в сумі 613, 80 грн. на користь держави.

Вирішена доля речових доказів.

Судом встановлено , що 03.06.2015 біля 16.00 години ОСОБА_6 , відпочиваючи разом із ОСОБА_10 на березі річки П.Буг біля с Забужжя, загубив своє взуття, шукаючи яке, побачив ОСОБА_11 , який був разом із дружиною ОСОБА_12 та малолітніми дітьми. ОСОБА_6 , під надуманим приводом, що його взуття може знаходитись у вищевказаних осіб, з метою з`ясування вказаної обставини, пішов до салону автомобіля ВАЗ 2109 належний ОСОБА_10 , де з бардачка взяв належний ОСОБА_10 , пневматичний газобалонний пістолет моделі «STEYR M9-A1», калібру 4,5 мм, який призначений для стрільби металевими кульками. Після цього ОСОБА_6 , використовуючи надуманий привід, грубо порушуючи громадський порядок, поводячи себе зухвало, підійшов до місця де відпочивала ОСОБА_12 , тривалий час , близько п`яти хвилин, в присутності малолітніх дітей, демонструючи в руках заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, а саме пневматичний пістолет моделі «STEYR М9-А1», почав вимагати в ОСОБА_12 , щоб йому повернули взуття та в зв`язку з цим надали йому можливість оглянути їхні речі, та неодноразово повторював свої вимоги. Своїми діями ОСОБА_6 спровокував конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_12 та її малолітня дитина налякались, спричинивши таким чином шкоду їх психологічному здоров`ю.
Чоловік ОСОБА_12 , ОСОБА_11 побачивши даний конфлікт підійшов до ОСОБА_6 та зробивши йому зауваження, попросив залишити місце їх відпочинку, внаслідок чого ОСОБА_6 в черговий раз почав вимагати надати йому можливість оглянути їхні речі, проте отримавши відмову в огляді особистих речей ОСОБА_12 та її сім`ї, залишив місце відпочинку останніх.

Не погодившись із рішенням суду прокурор у кримінальному провадженні прокурор Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку Немирівського районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 296 КК України в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивував тим, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі виконав вимоги ст. 65 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» , оскільки останній вчинив хуліганські дії громадському місці відносно особи жіночої статті у присутності малолітніх дітей, крім того суд при винесенні вироку не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_6 продовжував свої хуліганські дії досить тривалий час, на зауваження оточуючих та прохання припинити хуліганські дії не реагував, також зазначив, що ОСОБА_6 фактично вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, при цьому ОСОБА_6 зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, міркування прокурора, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень - є обґрунтованими.

Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст. 296 КК України - є правильною та в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.
Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, у яких він у суді першої інстанції вину визнав частково, так і на показах потерпілої, свідків і матеріалах кримінального провадження.

В ході судового розгляду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково , разом з тим щиро розкаявся у скоєному.
Суд першої інстанції на обґрунтування вини обвинуваченого ОСОБА_6 послався на показання потерпілої ОСОБА_12 , яка підтвердила вчинення хуліганських дій ОСОБА_6 щодо неї, та членів її родини. Крім того потерпіла зазначила, що претензій до ОСОБА_6 вона не має, просить суворо його не карати.
Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 підтвердили виникнення конфлікту через взуття, та що в руках у ОСОБА_6 знаходилась зброя.
Висновком експерта № 313-Б від 24.07.2015 року підтверджено, що пістолет, вилучений у ОСОБА_6 до вогнепальної зброї не відноситься, а є пневматичним газобалонним пістолетом, виготовленим заводським способом та призначений для тренувальної стендової стрільби металевими кульками діаметром до 4,5 мм, з використанням 8 і 12 грамових балонів СО2. За відсутності балончика з СО2не вбачається можливим відповісти на питання чи придатний останній для стрільби.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання в виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При цьому, суд має належним чином дослідити і оцінити всі обставини, що мають значення для справи та враховувати, що ст.75 КК України застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Системний аналіз норм Загальної частини КК України вказує на те, що щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, своє рішення про застосування до ОСОБА_14 ст.75 КК України суд обґрунтував, зокрема, тим, що останній раніше не судимий, злочин скоїв вперше, потерпіла претензій до нього не має, просила не позбавляти волі обвинуваченого, позитивно характеризується по місцю проживання.
В суді апеляційної інстанції вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому злочині.

На думку апеляційного суду , такі дії обвинуваченого свідчать про те, що ОСОБА_6 усвідомив свою провину, засуджує вчинений ним злочин і прагне виправитися. Тому наведене слід оцінювати як його щире каяття, тим паче, що така поведінка винного сприйнята потерпілим .
Апеляційна інстанція погоджується з висновком суду про те, що щире каяття може враховуватися як одна із підстав застосування ст.75 КК України, адже ця обставина позитивно характеризує особу обвинуваченого та істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину. Визначення у п.1 ч.1 ст.66 КК України щирого каяття як обставини, що пом`якшує покарання, не перешкоджає врахуванню її і при прийнятті рішення про можливість звільнення особи від відбування покарання з випробуванням.
Тяжкість вчиненого злочину обвинуваченим, на що вказує прокурор у своїй апеляційній скарзі, враховані судом першої інстанції при обранні обвинуваченому виду і міри покарання за скоєне. Наведені обставини не перешкоджають застосуванню ст.75 КК України, визначених законом підстав, які б унеможливлювали в такому випадку розгляд питання про звільнення особи від відбуття призначеного їй покарання, немає.
Слід також зазначити, що з моменту вчинення злочину 13.06.2015 року пройшов значний час, обвинувачений ОСОБА_6 ніяких порушень не допускав, вирок суду не оскаржив, що свідчить, що в скоєному він розкаюється, та став на шлях виправлення та перевиховання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені прокурора Немирівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Немирівського районного суду Вінницької області від 26.03.2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: