Справа № 591/5226/18
Провадження № 1-кс/591/3947/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2018 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :

До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку мотивував тим, що 18 червня 2018 року він звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинений на його думку злочин суддею Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 , пов`язаний з винесенням ухвали 21 травня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги заявника. Вважаючи наведене судове рішення неправосудним та підробленим, просив внести відповідні відомості до ЄРДР, чого зроблено не було, тому просив зобов`язати уповноважену особу вчинити ці дій.
Заявник, будучи сповіщеним про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві скаргу підтримав та просив справу розглянути без його участі.
Представник управління, будучи сповіщеним про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві заперечив проти задоволення скарги та просив справу розглянути без його участі.
Слідчий суддя, вивчивши надані сторонами матеріали, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 18 червня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вчинений на його думку злочин суддею Лебединського районного суду Сумської області ОСОБА_4 , пов`язаний з винесенням ухвали 21 травня 2018 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги заявника.
Відомості по заяві ОСОБА_3 до ЄРДР внесені не були, про що свідчать листи управління від 27 червня та 17 серпня 2018 року.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії УСБ України в Сумській області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_3 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_3 вбачається те, що хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ньому відсутнє наведення достатніх ознак вчинення суддею кримінального правопорушення як такового, тим більше в контексті норм ст.ст. 366, 385 КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ньому взагалі не наведено дій чи бездіяльності судді, що могли б свідчити про вчинення ним злочину, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків.

Заява ОСОБА_3 не є заявою про вчинений злочин, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі необґрунтованих та невмотивованих припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними статтями, а сам по собі факт винесення судового рішення (наведення в ньому певних обставин чи мотивів), вчинення (або невчинення) процесуальних дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (судді) процесуальної діяльності.

Іншими словами заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями судді та винесеним ним судовим рішенням по справі (яке набирає законної сили у чітко встановленому законом порядку), без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії) є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду УСБ України в Сумській області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_3 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих сторонами матеріалів.

Таким чином, з поданої ОСОБА_3 скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність УСБ України в Сумській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, по заяві від 18 червня 2018 року, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1