Провадження № 294/151/18
У Х В А Л А Провадження № 1-кп/0274/420/18
13.09.2018 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
секретаря судового засідання . . . . . . . . ОСОБА_2
прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3
захисників . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубище Чуднівського району Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
за ст.ст. 395, 353 ч. 1, 186 ч. 2 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чуднова Житомирської області, проживаючого в АДРЕСА_2
ст.ст. 353 ч. 1, 186 ч. 2 КК України,.
Запобіжні заходи, застосовані до обвинувачених: до ОСОБА_8 - тримання під вартою, до ОСОБА_7 особисте зобов`язання.
Прокурор клопоче про продовження дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики, що слугували підставою для обрання таких запобіжних заходів не зникли і існують на даний час.
Захисники, обвинувачені заперечили проти клопотання прокурора, вказавши, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, цілком достатньо було б домашнього арешту, досліджені докази ставлять під питання наявність складів злочинів, що інкримінуються, справа затягується розглядом з вини сторони обвинувачення, обвинувачений обов`язків не порушував, буде з`являтись до суду, мати можливість працювати.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Так, обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 08 грудня 2017 року, 05.02.18 та 29.03.18, 22.05.18, 18.07.18 строк тримання під вартою продовжено. При обранні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 183, 184, 193, 196 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Судом було встановлено, що докази та обставини, на які посилалось обвинувачення, давали достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, впливати на свідків і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_6 . Ухвали суду чинні.
ОСОБА_6 продовжує обвинувачуватись у вчиненні в період умовно-дострокового звільнення ряду умисних, в тому числі тяжкого насильницького, злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років. Його вік, стан здоров`я, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків не змінились, що свідчить про відсутність зменшення ризиків. Доводи захисту про те, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, були предметом оцінки суду при обранні запобіжного заходу, і ці обставини не змінились з часу обрання запобіжного заходу, ризики, які слугували для обрання тримання під вартою залишились практично незмінними, ОСОБА_6 як і раніше є неодноразово судимим, так і продовжує обвинувачуватись у скоєнні злочинів відразу після звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково. Злочинні дії, що інкримінуються обвинуваченому скоєні у нічний період часу, що не заперечується самим обвинуваченим, в той момент, коли обвинувачений, що перебував під адміністративним наглядом, зобов`язаний був бути вдома, що є однією із складових домашнього арешту, і така поведінка обвинуваченого свідчить на повну недієвість інших, менш суворих запобіжних заходів, ніж утримання під вартою, з метою недопущення повторного вчинення неправомірних дій. Доводи захисту про те, що обвинувачений своїх обов`язків не порушував судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки обвинувачений постійно перебуває під вартою, тобто не мав можливості не виконувати процесуальні обов`язки. Також судом не можуть бути прийняті до уваги доводи захисту про те, що розгляд справи зволікається виключно зі сторони обвинувачення, оскільки саме зі сторони захисту заявлено клопотання про допит додаткового свідка, який перебуває в місцях позбавлення волі, що призводить до відкладення розгляду справи, і готовність давати показання обвинуваченими лише після допиту всіх свідків, тобто причиною не завершення судового розгляду в строки утримання особи під вартою є процесуальна поведінка і сторони захисту. Висновки органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно принципу безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення, в тому числі за ст. 186 ч. 2, 353 ч. 1 КК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 199, 331, 372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора задовольнити.
продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 (двох) місяців з дня постановлення ухвали.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ „Житомирська УВП (№ 8).
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий