печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження № 0000340,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000340 від 04.04.2016 року повернути 11 200 доларів США та жорсткий диску SIN: WMAY00958250, які належать ОСОБА_4 , вилучені під час обшуку від 09 червня 2016 року.

В обґрунтування клопотання наведено наступне. Ухвалою Дніпровського районного суду від 06 червня 2016 року у справі №755/7592/16-к задоволено клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про проведення обшуку у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 від 04.04.2016р., та надано дозвіл на проведення обшуку у квартирі, яка є житлом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання документів, що посвідчують фінансово-господарські відносини, які підтверджують вчинення злочину, а саме: документи, що підтверджують господарські взаємовідносини між ПАТ «ДПЗКУ» та ТОВ «Південноукраїнська інвестиційна компанія» (), ПП «Агрод-Сервіс» (). ТОВ «Агроснабсервіс» (), ТОВ «Лубинекобуд» (), ТОВ «Біла Астра» (ТОВ «Червона Астра») (), ТОВ «Пром Ендор» (ТОВ «Ескорт Нью») (), ТОВ «Мастер Плюс» (), ТОВ «Міраж Груп» (ТОВ «Голд Вікінг») (), ТОВ «Панорама Маркет» (код ЄДРПОУЗІбОІбІб), ПП «Агроекоконсалт» (). комп`ютерної техніки, флеш накопичувачів, електронних носіїв інформації, на яких може зберігатися інформація, що має доказове значення у кримінальному провадженні, мобільних телефонів, сім карток операторів мобільного зв`язку, за допомогою яких ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 спілкувались між собою та іншими учасниками злочину, грошових коштів, здобутих в результаті вказаної злочинної діяльності, чорнових записів, блокнотів, записників у яких міститься інформація, що підтверджує злочинну діяльність вищевказаних осіб.

В результаті зазначеного обшуку, 09 червня 2016 року, слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва ОСОБА_12 , за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено майно, яке належить ОСОБА_4 , а саме 11 200 доларів США та жорсткий диск SIN: WMAY00958250.

З моменту вилучення зазначеного майна минуло 2 роки, однак до теперішнього часу майно законному володільцю повернуто не було, причетності ОСОБА_4 до кримінального правопорушення не встановлено та жодного разу не допитано ні в якості свідка, і тим більше в якості підозрюваного чи обвинуваченого.

26.04.2018 року у відповідь на адвокатський запит Прокуратурою міста Києва повідомлено, що 19.07.2017р. проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000340 доручено Головному слідчому управлінню Генеральної прокуратури України.

З метою недопущення порушення права власності 08.05.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Генеральної прокуратури України з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна. 07 червня 2018 року ОСОБА_4 отримав відповідь Генеральної прокуратури України, датовану 25.05.2018р., у формі листа, незважаючи на те, що вимоги ст.ст. 110, 220 КПК України передбачають винесення рішення про повну або часткову відмову у задоволенні клопотання у вигляді постанови, в якій старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 було повідомлено про відсутність підстав для повернення тимчасово вилученого майна.

Адвокат звертає увагу, що зазначеною ухвалою суду про обшук не було надано прямого дозволу на вилучення особистих грошових коштів ОСОБА_4 та жорсткого диску SIN: WMAY00958250, а лише надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання електронних носіїв та коштів, здобутих в результаті вказаної злочинної діяльності та на яких може зберігатися інформація, що має доказове значення у кримінальному провадженні.

Однак, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст. 167, ст. 98 КПК України.

Так, слідчий під час проведення обшуку не оглянув та не встановив, чи містять вилучені грошові кошти та електронний носій інформації відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та чи наявна на вилученому електронному носії інформація, що має доказове значення у кримінальному провадженні.

Адвокат наголошує на тому, що прокуратура міста Києва (орган досудового розслідування на момент проведення обшуку) не звернулась до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у ОСОБА_4 не пізніше наступного робочого дня після його вилучення, в порядку, передбаченому ч.5 ст. 171 КПК України, прокурор не прийняв відповідного рішення щодо повернення тимчасово вилученого майна, відтак, орган досудового розслідування не має законних підстав для правомірного володіння майном, яке належить ОСОБА_4 у зв`язку з чим, особисті грошові кошти в сумі 11 200 доларів США та жорсткий диск 8Ш:/?МА?00958250, які належать ОСОБА_4 , вважаються тимчасово вилученим майном та підлягають негайному поверненню.

В судове засідання адвокат не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. 20.08.2018 адвокат подала до суду заяву в якій вимоги викладені в скарзі підтримала в повному обсязі та просила проводити розгляд скарги у її відсутність.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

Вивчивши скаргу, додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні № 0000340 від 04.04.2016 року повернути 11 200 доларів США та жорсткий диску SIN: WMAY00958250, які належать ОСОБА_4 , вилучені під час обшуку від 09 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1