АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/392/18 Справа № 711/351/18 Категорія: ст. 81 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2018 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, мешканця до арешту: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-17.08.2012 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст.185 КК України до 3 місяців арешту;

-19.12.2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. 04.09.2014 року Канівським районним судом Черкаської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено до відбуття покарання, призначеного вироком Канівського районного суду Черкаської області від 19.12.2013 року у виді 5 років позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 по даній справі засуджений 19.12.2013 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Канівського районного суду Черкаської області від 04.09.2014 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_7 та направлено до відбування покарання, призначеного вироком Канівського районного суду Черкаської області від 19.12.2013 року за ч.2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі. Даною ухвалою ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі суду. Початок строку відбування покарання з 04.09.2014 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаи із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи його тим, що для цього є всі необхідні підстави.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2018 року у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.02.2018 року, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою його звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, мотивуючи тим, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, невідповідність суду 1 інстанції фактичним обставинам провадження, істотним порушенням вимог КПК України та порушення права на захист.

Пояснює, що його не доставили до зали суду для надання свідчень, чим було втрачено право на захист, у зв`язку з чим було допущено неповноту судового розгляду. Також, судом 1 інстанції не враховано, що він в виправній установі до праці ставиться добре, виконував змінне завдання завжди вчасно, має гарну поведінку тому і має 2 заохочення «за зразкову поведінку та ставлення до праці», стягнень не має, тому вважає що своїм прагненням до навчання, зразковою поведінкою та ставленням до праці він довів виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Також зазначає, що він приймає безпосередню участь у всіх культурно-масових заходах в установі та активно займається художньою самодіяльністю, громадські доручення виконує завжди з задоволенням та виконує роботу з благоустрою установи.

Заслухавши доповідача, доводи засудженого про задоволення апеляційної скарги, доводи прокурора про безпідставність апеляційних вимог засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі та обґрунтовано виніс рішення про відсутність законних підстав для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування призначеного основного покарання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і беззаперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків покладених на нього нормативно-правовими актами. Вона передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих чи не погашених заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи. Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків завданих злочином.

Як вбачається з особової справи, засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання характеризується посередньо. В Черкаській ВК-62 відбуває покарання з 29.09.2014 року, порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує задовільно. З жовтня 2014 року був працевлаштований на дільниці ВГМ промислової зони установи слюсарем. До праці ставився не завжди належним чином, потребував контролю за виконанням змінного завдання з боку персоналу установи. Має два заохочення правами начальника установи. З 15.12.2017 року переведений на дільницю майстерня робітником. Від робіт з благоустрою приміщень відділення ухиляється, веде пристосовницький спосіб життя. У відношенні до представників адміністрації установи тактовний, але не завжди ввічливий. На момент розгляду клопотання не працевлаштований.

Таким чином, вищевикладені обставини в їх сукупності свідчать про те, що на даний час ОСОБА_7 не довів свого виправлення, оскільки його поведінка та ставлення до праці за весь період відбутого покарання не носять стабільно позитивного характеру та не дають правових підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, а тому до нього не можуть бути застосовані положення ст.81 КК України.

Твердження апелянта про те, що судом 1 інстанції допущено істотні порушенням вимог КПК України, так як його не доставили до зали суду для надання свідчень, чим було втрачено право на захист, є помилковими, так як з матеріалів кримінального провадження вбачається, що розгляд клопотання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 розглядалося за його участю в режимі відеоконференцзв`язку.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не довів своєю поведінкою та своїм ставленням до праці, що він став на шлях виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення є обґрунтованим та не викликає сумнівів в колегії суддів.

Отже, місцевий суд постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення, вірно дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання, а тому доводи засудженого про те, що оскаржувана ухвала є незаконною з підстав допущення судом 1 інстанції неповноти судового розгляду, не відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам провадженням, істотним порушенням вимог КПК України є помилковими, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2018 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :