У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2018 року

Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,прокурора ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Шевченківського районного суду м.Запоріжжя перебуває вказане кримінальне провадження,по якому продовжується судовий розгляд на стадії дослідження доказів сторони обвинувачення.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих дій,передбачених ст.160 КПК України,в порядку ст.333 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив,що 27.09.2018 р. та 29.09.2018 р. під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_6 були вилучені електронні носії інформації,які містять особисте листування ОСОБА_6 ,інші записи особистого характеру,персональні дані тощо.

На думку прокурора,з метою повного та всебічного встановлення обставин,які мають значення для кримінального провадження,виникла необхідність у тимчасовому доступі до інформаційного вмісту вилучених під час проведення санкціонованих обшуків електронних носіїв інформації,які визнані речовими доказами у цьому ж кримінальному провадженні,та,за змістом клопотання,перебувають у володінні органу досудового розслідування Управління Служби безпеки України за адресою м.Запоріжжя,вул.Олександрівська 62,що неможливо без відповідного судового рішення.

Просить суд надати переліченим у клопотанні слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області тимчасовий доступ до інформаційного вмісту вилучених під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання та реєстрації обвинуваченого ОСОБА_6 електронних носіїв інформації,у тому числі особистого листування ОСОБА_6 ,інших записів особистого характеру,персональних даних,відкласти судовий розгляд на час,достатній для проведення вказаних слідчих дій та ознайомлення учасників кримінального провадження з їх результатами.

Захисник ОСОБА_8 ,заперечуючи проти клопотання прокурора, посилався на те,що прокурор, всупереч вимогам ст.333 ч.3,4 КПК України,не довів необхідність встановлювати обставини або перевіряти обставин,які мають істотне значення для кримінального провадження,і які не могли бути встановлені або перевірені іншим шляхом, причин,з яких не були здійснені належні процесуальні дії під час досудового розслідування,оскільки електронні носії інформації,про які йдеться у клопотанні,з часу їх вилучення при обшуку перебувають у володінні органу досудового розслідування.

Захисник ОСОБА_7 звернула увагу суду на те,що фактично прокурором у клопотанні ставиться питання про тимчасовий доступ до речей,які не перебувають у володінні третьої особи,а визнані речовими доказами по цьому кримінальному провадженню,по ним вже проведені слідчі дії і їх результати зафіксовані відповідними протоколами.Вважає,що сторона обвинувачення лише намагається затягнути час судового розгляду кримінального провадження і незмістовні клопотання прокурора вказують на зловживання ним своїми процесуальними правами.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з посиланням на те,що у такий спосіб сторона обвинувачення намагається затягнути справу,яка розвалюється в суді.

При вирішенні клопотання прокурора,колегія суддів виходить з такого.

Стаття 333 КПК України встановлює загальні положення ,за наявності яких суд під час судового розгляду кримінального провадження може своєю ухвалою доручити проведення слідчої(розшукової) дії.

Зокрема частина 3 цієї статті визначає,що таке рішення суд може прийняти у разі,якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин,які мають істотне значення для кримінального провадження,і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом,а частина 4 цієї статті зобов*язує суд перед прийняттям відповідного процесуального рішення,крім іншого,перевірити і те,з яких причин не були здійснені належні процесуальні дії під час досудового розслідування.

Як передбачено ст.93 КПК України,збирання доказів та проведення інших процесуальних дій здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку,визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя,суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів,якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати,що ці речі або документи перебувають у володінні відповідної фізичної або юридичної особи, самі по собі та у сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, не становлять собою охоронювану законом таємницю.

З клопотання прокурора встановлено,що воно спрямовано на тимчасовий доступ до речей,що визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні,перебувають у володінні органу досудового розслідування, по ним вже проведені слідчі дії і їх результати зафіксовані відповідними протоколами,а інформація,що цікавить прокурора,виходячи із змісту клопотання,вже долучена до кримінального провадження.

Жодних інших обставин,ніж викладені у обвинувальному акті,прокурор не пропонує встановлювати та перевіряти у спосіб,передбачений ст.333 КПК України.

Фактично клопотання прокурора не відповідає загальним вимогам процесуального закону що тимчасового доступу до речей і документів, спрямовано на надання ознак допустимості тим доказам,які отриманим з порушенням ст.42,246,248,249 КПК України,що не відповідає вимогам процесуального закону.
Керуючись ст.333,350 КПК України,колегія суддів-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні клопотання прокурора -відмовити.

Ухвала не оскаржується.

Головуючий суддя

ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3