Провадження № 274/4464/18
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/606/18

І м е н е м У к р а ї н и
10.10.2018 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/4464/18 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе (на даний час Квітневе) Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, ветерана війни учасника бойових дій, працюючого неофіційно, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 88 КК України раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 407 КК України,

за участі прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді номера обслуги шостої обслуги другого гарматного самохідно-артилерійського взводу десятої гарматної самохідно-артилерійської батареї четвертого гарматного самохідно-артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 11, 16, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, 17 листопада 2014 року о 08 год. 00 хв. не з`явився вчасно на службу після лікування до військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , після чого проводив час на власний розсуд до 23 лютого 2015 року.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ч. 3 ст. 407 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що після повернення з полону йому призначили лікування у військовому госпіталі. Проходив лікування у госпіталі, у нього був забій грудної клітини. З госпіталю дозволили поїхати додому, так як він давно не бачив рідних. На лікування та поїздку до рідних йому дали 50 днів. Вдома він впав зі скутера, пошкодив зв`язки. Перебував на амбулаторному лікуванні, а потім лікувався вдома. Телефон мобільний він якраз в той час поміняв. Оскільки його турбувала нога, вирішив побути ще вдома. Про це він нікого не повідомляв, ні командування своєї військової частини, ні будь-яких представників влади. 50 днів давно сплили, а він продовжував бути вдома. Лише в лютому 2015 року його знайшли, подзвонили і він практично відразу прибув у частину 23 лютого 2015 року. Дерез тиждень-два його було демобілізовано. У скоєному він кається, просить застосувати до нього амністію.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:

*даними витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 59 від 19.03.14, згідно з яким солдата ОСОБА_3 у зв`язку з частковою мобілізацією з 19.03.14 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (т. 1, а.п. 106):

*даними копії доповіді по факту відсутності в лікувальному закладі та на військовій службі без поважних причин солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_3 , призваного під час мобілізації на особливий період, про відсутність ОСОБА_3 як на лікуванні, так і у військовій частині з 24.10.14 до 26.01.15 (т. 1, а.п. 18);

*даними копії акту службового розслідування щодо відсутності в лікувальному закладі та на військовій службі без поважних причин 24.10.14 військовослужбовця військової служби за призовом по мобілізації, на особливий період номера обслуги 10-ї гарматної самохідно-артилерійської батареї солдата ОСОБА_3 , при проведенні якого 25.01.15 встановлено факт нез`явлення військовослужбовця, якого було направлено на лікування (т. 1, а.п. 19-85);

*даними листа військової частини НОМЕР_3 № 2399 від 02.08.18, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні в/ч у період з 27.10.14 до 30.10.14 з діагнозом тріщина зовнішньої кісточки лівої гомілки (т. 1, а.п. 144);

*даними копій медичних карт стаціонарного хворого № 5724 та 4651 в/ч НОМЕР_3 , згідно з якими ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 15.09.14 до 19.09.14 та з 27.10.14 до 30.10.14, було виписано 30.10.14 з заключним діагнозом пошкодження зв`язок лівого гомілково-ступневого суглобу та рішенням ВЛК, що він потребує звільнення від виконання службових обов`язків лише на 15 календарних днів (т. 1, а.п. 147-156);

*даними листа Попільнянської ЦРЛ № 959 від 25.07.18, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні у період з 20.10.14 до 20.11.14 з діагнозом закрита тріщина лівого г/ступневого суглобу (т. 1, а.п. 79);

*даними витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 42 від 23.02.15, яким солдата ОСОБА_3 вирішено вважати таким, що прибув до військової частини після самовільного залишення розташування частини з 23.02.15 (т. 2, а.п. 12).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі викладеного, оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , в межах висунутого обвинувачення, доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до статті 12 частин 1-3 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений вважається раніше не судимим, за місцем проживання характеризується позитивно, працює неофіційно, брав участь в АТО, є учасником бойових дій.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги ступінь суспільної небезпеки та санкцію кримінального закону, суд призначає покарання у виді позбавлення волі. Разом з тим, ОСОБА_3 на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" (07.09.17) є ветераном війни-учасником бойових дій (т. 1, а.п. 126, 127), вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким, тобто є особою, яка підпадає під дію п. д) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.16. ОСОБА_3 не є особою, до якої не застосовується амністія відповідно до ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році». Згідно з ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Цивільний позов у провадженні не пред`явлено, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, клопотань про обрання такого заходу не надійшло, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі п. д) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.16 звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1