Справа №463/3748/17
Провадження №1-кп/463/176/18
В И Р О К
іменем України

18 липня 2018 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001696 від 05.07.2017 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2013 за ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 10 місяців, звільненим умовно-достроково 26.12.2016 року, невідбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 13 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, суд

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 04.07.2017 року о 17.44 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: м. Львів, вул. О. Басараб, 11а, під час розмови з потерпілою ОСОБА_6 , повторно, шляхом ривка, відкрито заволодів чужим майном- зірвав рукою із шиї останньої золотий ланцюжок, вагою 4 грами, після чого втік з місця вчення кримінального припорошення, завдавши потерпілій матеріальних збитків на суму 4 000 грн.

Таким чином, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що дійсно 04.07.2017 року біля 18.00 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: м. Львів, вул. О. Басараб, 11а, побачив потерпілу і на її шиї золотий ланцюжок та вирішив її пограбувати. Він підійшов до потерпілої, завів розмову і відволікши її увагу, рукою схопив за ланцюжок, зірвав його та втік з місця події. Вказаний ланцюжок продав у центрі міста незнайомому за 2000 грн. Через деякий час він прогулювався по місту, до нього підійшли працівники поліції і поросили надати документи. На їх пропозицію він прослідував у відділок поліції і в послідуючому зізнався, що скоїв даний злочин. В подальшому його батьки відшкодували потерпілій шкоду в повному об`ємі. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати, оскільки усвідомив протиправність дій і став на шлях виправлення, працює по трудовій угоді.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому злочині, і після роз`яснення учасникам судового розгляду положень ч.3 ст.349 КПК України, суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст обставин, встановлених у даному кримінальному провадженні та не оспорюють їх, і така позиція є добровільною, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку та отримавши згоду учасників судового провадження на проведення судового розгляду в такому порядку, прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо обставин скоєння обвинуваченим зазначеного злочину, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів. Провівши допит обвинуваченого, з дотриманням положень ст. 351 КПК України, суд приходить до переконливого висновку про те, що винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він 04.07.2017 року о 17.44 год., перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_6 вартістю 4 000 грн.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що обвинувачений визнав винуватість і щиро розкаюється у вчиненому, відшкодував шкоду, але разом з тим він скоїв тяжкий злочин повторно в період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

А тому, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах в ізоляції від суспільства.

Окрім того, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді позбавлення волі терміном на 4 роки 10 місяців. Ухвалою Сихівського районного суду Львівської області від 26.12.2016 року він 03.01.2017 року звільнений від відбуття покарання умовно-достроково, при цьому не відбув покарання 1 рік 1 місяць 13 днів. Даний злочин він скоїв 04.07.2017 року, т.б. до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст.81 КК України визначено, що у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

А тому, враховуючи положення ч. 4 ст.81 КК України, до призначеного йому покарання за цим вироком, слід приєднати частину невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2013 року.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України.
Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.ст.71, 81ч.4 КК України до призначеного судом покарання приєднати частково у виді 6 місяців позбавлення волі частину невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 22.08.2013 року і остаточно вважати засудженим ОСОБА_4 до покарання у виді - 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1