Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________20.03.2018
Справа № 490/2649/16-к
н/п 1-кп/490/274/2017
У Х В А Л А
20 березня 2018 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених та їх захисників ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000152, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Одесі, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим:

- 20 лютого 2009 року Маліновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України із застосуванням ст. 70 КК України з урахуванням ухвали Апеляційного суду Одеської області до трьох років позбавлення волі (10 листопада 2010 року повністю відбув призначене покарання);

- 03 грудня 2014 року Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на три роки,

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Одесі, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою спливає 24 березня 2018 року.

Станом на теперішній час судовий розгляд на підставі вказаного вище обвинувального акту не завершено.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого не залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Під час вирішення вказаного питання прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 діб, обґрунтовуючи свою позицію тим, що ризики, задля запобігання яких до нього було застосовано вказаний запобіжний захід, станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_6 проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою заперечували та просили застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, має певне місце проживання, а тому можливим ризикам може запобігти такий запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

ОСОБА_8 є раніше неодноразово судимим, у тому числі за вчинення тяжкого корисливого злочину, а також насильницьких злочинів, обвинувачуються у вчиненні в період строку випробування встановленого судом при звільненні на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років особливо тяжкого корисливого насильницького злочину із застосуванням зброї, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, не працює, проживає в іншому населеному пункті.

У сукупності наведені вище обставини вказують на високий ступінь ризику здійснення ним спроб переховатися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності у разі застосування до нього іншого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, а також на неможливість запобіганню вказаному ризику шляхом застосування до нього запобіжних заходів менш суворих ніж тримання під вартою.

Цей ризик, серед інших, було враховано слідчим суддею під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу і судом під час продовження строку його тримання під вартою. Станом на теперішній час вказаний ризик не перестав існувати і не зменшився.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання вказаному ризику шляхом застосування до цього обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Відповідно, у задоволенні клопотання про зміну застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 194, 331, 370-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_6 про зміну застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 продовжити до 17 травня 2018 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий:

Судді: