Справа № 182/683/18
Провадження № 1-кп/0182/433/2018
У Х В А Л А
07.05.2018 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2017 за № 0005024 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Марганець, Дніпропетровської області, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Прокурор Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 01.02.2018 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 06.12.2017 за № 0005024 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Щодо обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено до 28.05.2018.
Обвинувачений в судове засідання доставлений не був, на розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку відмовився, тому суд вважає можливим розглянути питання щодо продовження строків тримання під вартою за його відсутності.
Оскільки строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому незабаром спливає, прокурор просив суд продовжити строк тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу, а саме ризики переховування від органу слідства і суду, продовження злочинної діяльності, впливу на потерпілого та свідків, а також репутація обвинуваченого, який не має стійких соціальних зв`язків, родичів, які могли б його забезпечувати, постійного місця роботи та законних джерел доходів. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть запобігти наявним ризикам.
Захисник обвинуваченого просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить матері обвинуваченого, посилаючись на те, що за час тримання під вартою різко погіршився стан здоров`я ОСОБА_3 , він потребує повного медичного обстеження, лікування, яке йому не надається в умовах ДУВП. Мати ОСОБА_3 згодна, щоб він перебував під домашнім арештом за її адресою, вона зможе його забезпечити та згодна це робити.
Вислухавши думку сторін судового провадження, суд враховує наступне.
ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не може вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (наприклад, рішення ЄСПЛ „Нечипорук і Йонкало проти України від 21.07.2011, „Осаковський проти України від 17.07.2014 та ін).
Як встановлено в судовому засіданні, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, про що свідчить те, що він вчинив новий злочин вже через півтора місяці після звільнення з місць позбавлення волі, а також те, що по кримінальним провадженням, які були раніше розглянуті в суді, обвинуваченому ОСОБА_3 замінялися запобіжні заходи з тримання під вартою на домашній арешт, але він знову вчиняв нові злочини, за які був засуджений; існує й ризик впливу на потерпілого та свідків, який підтверджується тим, що свідок ОСОБА_7 повідомив про погрози з боку ОСОБА_3 по телефону. Також суд враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється обвинувачений, його репутацію, відсутність у нього законного джерела доходу та роботи. Крім того, суду не надано доказів про захворювання обвинуваченого та відсутній медичний висновок про неможливість утримання обвинуваченого ОСОБА_3 в умовах ДУВП № 4, ІВС. Тому, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що наявні ризики, з огляду на інтереси суспільства, потребують продовження строків тримання під вартою обвинуваченого. Тому суд не вбачає підстав для зміни або скасування раніше обраної для ОСОБА_3 міри запобіжного заходу.
Оскільки строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому закінчується 28.05.2018, тому суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу слід відмовити.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд, слідчий суддя зобов`язаний визначити обвинуваченому розмір застави, достатній для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК.
Враховуючи всі обставини справи, особу обвинуваченого, суд вважає доцільним обрати йому заставу у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 35 240 грн.
Керуючись ст. 314-315 КПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою щодо обвинуваченого задовольнити. В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовити.
Продовжити щодо ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 дію запобіжного заходу тримання під вартою на час судового розгляду справи, але не більше, ніж на шістдесят днів, тобто до 05 липня 2018 р.
Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 35 240 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважаються таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави і зобов`язаний виконувати наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до суду;
- не відлучатися із м. Нікополя Дніпропетровської обл., в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1