Провадження № 1-кс/520/5916/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2018 року

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання слідчого, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області розслідується кримінальне провадження № 0000986 від 22.10.2018 за фактами за заволодіння невстановленими особами шахрайським шляхом квартирою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а також квартирою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що 06.01.2006 між ОСОБА_4 та ТОВ «Берег-Стройгруп» укладено договір № 375 про дольову участь у будівництві житла. Предметом договору був пай у вигляді окремої трикімнатної квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказану квартиру, згідно договору, ОСОБА_4 ТОВ «Берег-Стройгруп» сплачено грошові у повному обсязі, а саме 490 395,4 гривень.

Разом з цим, 30.08.2018 Державним реєстратором зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_6 .

Підставою для реєстрації права власності стали акт приймання-передачі нерухомого майна № 304 від 23.03.2017, виданий ОК «ГРАНІТ»; договір про порядок викупу паю № 304 від 12.01.2017, виданий ОК «ГРАНІТ» тощо.

Крім того, між ОСОБА_7 10.04.2015 та ТОВ «Берег-Стройгруп» укладено договір № 10/04/15-305 купівлі-продажу майнових прав при будівництві житла. Предметом договору був пай у вигляді окремої двокімнатної квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

За вказану квартиру, згідно договору, нею ТОВ «Берег-Стройгруп» грошові у повному обсязі, а саме 523 558,75 гривень.

Крім того, на виконання вказаного договору ТОВ «Берег-Стройгруп» 08.04.2016 передало їй вказану квартиру згідно акту прийому-передачі квартири АДРЕСА_3 .

Разом з цим, 30.08.2018 Державним реєстратором зареєстровано право власності на вказану квартиру за ОСОБА_6 .

Підставою для реєстрації права власності стали акт приймання-передачі нерухомого майна № 305 від 23.03.2017, виданий ОК «ГРАНІТ»; договір про порядок викупу паю № 305 від 12.01.2017, виданий ОК «ГРАНІТ» тощо.

Разом з цим, допитані в якості потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що з ОСОБА_6 не знайомі, ніяких документів щодо продажу квартир не підписували, довіреностей на вчинення дій від їх імені не видавали, і таким чином невстановлені особи незаконно заволоділи належним їм майном.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з 30.08.2018 зареєстровано за ОСОБА_6 .

В зв`язку з викладеним у сторони кримінального провадження з боку обвинувачення виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних квартир, з метою забезпечення їх збереження, із позбавленням права на їх відчуження, обмеження розпорядження та користування з наступних підстав.

Прокурор просив суд розглянути клопотання за його відсутності, у зв`язку із зайнятістю у невідкладних (слідчих) розшукових діях. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити його.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими прокурор обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Так, пунктом 1 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користуванням майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини 3 статті 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

У випадку збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 98 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Беручи до уваги, що прокурором доведено, що на даний час такими обставинами є факт незаконної реєстрації права власності на майно, шляхом використання підроблених документів, та у слідства є достатні підставі вважати, що не накладення арешту може зашкодити повному об`єктивному та неупередженому проведенню досудового розслідування, законним правам та інтересам учасників провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні прокурора.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369 372, 392 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно задовольнити.
Накласти арешт заборонивши відчуження, розпорядження та користування об`єктом житлової нерухомості квартирою АДРЕСА_4 , загальною площею 90,1 м2.

Ухвала слідчого судді про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення згідно ст.309 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1