Справа № 216/1793/17
Провадження № 1-кп/216/159/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2018 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження, відомості за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003011 від 27 листопада 2016 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області громадянки України, яка має середню спеціальну освіту, не працює, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2016 року близько 23.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час телефонної розмови по мобільному телефону зі своєю матір`ю ОСОБА_6 довідалася, що остання, перебуваючи в гостях у свого знайомого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , отримала від останнього декількох ляпасів по обличчю під час сварки, яка виникла між зазначеними особами на ґрунті спільного вживання спиртних напоїв. Вказане повідомлення матері обурило ОСОБА_3 , викликавши в неї гостру неприязнь до ОСОБА_7 та умисел на спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Діючи з цією метою, ОСОБА_3 пішки прибула до помешкання ОСОБА_7 приміщення будинку за вищевказаною адресою та, знаходячись у прихожій кімнаті будинку, почала ображати останнього нецензурною лайкою з приводу образи своєї матері ОСОБА_6 . Відразу ж після цього ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до нього, близько о 23.30 годині 26.11.2016 року умисно, зі значною силою завдала потерпілому ОСОБА_7 , який стояв звернутим до неї обличчям в прихожій кімнаті в будинку АДРЕСА_3 не менше двох ударів обома кулаками в ділянку обличчя, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть. Від отриманих ударів кулаками в обличчя потерпілий ОСОБА_7 не встояв на ногах та впав спиною на підлогу в приміщенні цієї ж прихожої кімнати будинку, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне спричинення ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень з мотивів гострої неприязні до нього, умисно, зі значною силою завдала лежачому спиною на підлозі потерпілому ОСОБА_7 не менше п`яти ударів кулаками та взутими ногами в ділянку голови й обличчя, не переслідуючи за мету спричинити йому смерть. Після цього ОСОБА_3 припинила свої злочинні дії та з місця вчинення злочину пішла, а потерпілого ОСОБА_7 бригадою швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» ДОР», де йому було надано належну медичну допомогу.

Таким чином, в результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток спинки носу й зовнішньої стінки правої орбіти; забійних ран голови та обличчя; перелому правої виличної кістки, перелому верхньої щелепи праворуч; закритої черепно-мозкової травми; перелому кісток заснування черепу та забою головного мозку. Згідно із висновком судово-медичної експертизи № 340 від 09.03.2017 року виявлені в потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми та перелому кісток заснування черепу й забою головного мозку за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, в якому вона обвинувачується, визнала повністю, підтвердила свої показання, які давала під час досудового розслідування, фактичні обставини обвинувачення та пояснила, що дійсно вчинила вказаний вище злочин за обставин, які вірно встановлені стороною обвинувачення та зазначені в обвинувальному акті, показання давала і дає добровільно, заборонених методів до неї зі сторони обвинувачення не застосовувалось. При цьому обвинувачена ОСОБА_3 просила не досліджувати обставини справи, оскільки вона фактичні обставини вчинення злочину визнає повністю. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 цивільний позов прокурора визнала повністю та не заперечувала проти його задоволення.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченої, заслухавши думки прокурора та захисника, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченої, якій роз`яснено, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавала всі обставини справи, тому у суду не має сумнівів у її волевиявленні.

Фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені вірно та підтверджуються обвинуваченою ОСОБА_3 .

Ухвалюючи вирок, суд вважає, що мало місце діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_3 . Це діяння містить склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за ознаками умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до ст. 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження та долученої до них досудової доповіді обвинувачена ОСОБА_3 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, проте згідно зі ст. 89 КК України вважається раніше не судимою, офіційно не працює, але неофіційно займається ремонтами квартир, коштів на проживання вистачає, незаміжня, однак мешкає у власній квартирі зі співмешканцем, планує зареєструвати шлюб і народити дитину, на даний час неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває, не вважає скоєння правопорушень нормою свого життя, цивільний позов прокурора визнала повністю.

Суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій згідно зі ст. 66 КК України, її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У пункті 4 досудової доповіді міститься висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі на певний строк, що не буде становити високої небезпеки для суспільства, за умови здійснення нагляду й застосування соціально-виховних заходів і покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею інших злочинів без ізоляції останньої від суспільства не можливо, тому їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Водночас суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України слід звільнити обвинувачену від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Крім того, прокурором в інтересах держави в особі комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, в якому прокурор просив стягнути з обвинуваченої на користь лікарні кошти, витрачені на лікування потерпілого ОСОБА_7 , в розмірі 1 704 грн 67 коп.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Частиною 1 ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно із довідкою комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» від 05 травня 2017 року № 12 сума коштів, витрачених на лікування ОСОБА_7 за період з 27.11.2016 року до 05.12.2016 року, складає 1 704 грн 67 коп.

За таких обставин суд вважає, що цивільний позов прокурора про відшкодування шкоди, завданої злочином, є законним і достатньо обґрунтованим, тому його слід задовольнити.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання ОСОБА_3 під домашнім арештом закінчився, підстав для продовження цього строку або застосування до обвинуваченої іншого запобіжного заходу судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч. 1, п. п. 2, 3 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Цивільний позов прокурора до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 на користь комунального закладу «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» Дніпропетровської обласної ради» 1 704 (одну тисячу сімсот чотири) грн 67 коп. на відшкодування шкоди, завданої злочином.

Речові докази, а саме:

- жіночі куртку та чоботи, які передані на зберігання до кімнати речових доказів Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.к.п. 51), повернути ОСОБА_3 ;

- решту доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченій її право подати клопотання про помилування Президенту України, право ознайомитись із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції (у разі перебування під вартою).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1