Провадження № 1-кп/484/86/18
Справа № 484/3892/17

про обрання запобіжного заходу та призначення судового розгляду
15.01.2018р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання - ОСОБА_4
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Знам`янка Кіровоградської області, громадянина України, одруженого, який на утримання має неповнолітню дитину, має середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.. 89 КК України є таким, що не має судимостей, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_5
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, оскільки був складений після того, як закінчився строк досудового слідства. Крім того, обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, значно відрізняються від обставин кримінального правопорушення, про підозру у вчиненні якого повідомлено ОСОБА_5 .
Обвинувачений та захисник ОСОБА_8 підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Прокурор просив в задоволенні клопотання відмовити, вказуючи, що обвинувачений акт складений відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно п.3 ч.3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, якщо він не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Частиною 2 статі 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 складений відповідно до вказаних вимог Кримінального процесуального кодексу України, отже в задоволенні клопотання захисника слід відмовити.
Прокурором дотримані вимоги територіальної підсудності та вказане кримінальне провадження підсудне Первомайському міськрайонному суду Миколаївської області. Підстав для закриття кримінального провадження судом не встановлено.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
Підтримуючи своє клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та підозра у вчинення такого злочину є обґрунтованою. Крім того наявні передбачені ст. 177КПК України ризики, яким неможливо запобігти, інакше ніж тримаючи обвинуваченого під вартою. Зокрема, обвинувачений може переховуватись від суду, так як знає про тяжкість покарання за злочин, в якому він обвинувачується. ОСОБА_5 достовірно відомі адреси та прізвища потерпілого та свідків у даному кримінальному провадження, а тому, перебуваючи на свободі, з метою зміни показань, наданих у ході досудового розслідування, може незаконно впливати на вказаних осіб шляхом залякування та іншим чином. Обвинувачений не працює, законних засобів для отримання грошових коштів не має, тому, для отримання доходу, може вчиняти злочини корисливої спрямованості.
Обвинувачений просив в задоволенні клопотання відмовити. Захисники проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Захисник ОСОБА_7 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на домашній арешт, мотивуючи тим, що потерпілий був допитаний слідчим суддею. Обвинувачений не має на меті уникати відповідальності, так як свою вину у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, не визнає. Його підозра є недостатньо обґрунтованою. Таким чино немає підстав вважати, що ОСОБА_5 продовжуватиме злочинну діяльність, так як злочину він не вчиняв. Крім того, ОСОБА_5 зроблено операцію та тримання під вартою ускладнює його одужання.
Вислухавши учасників процесу, суд дійшов такого висновку.
Суд під час підготовчого судового засідання питання щодо обґрунтованості підозри не вирішує, отже доводи прокурора в цій частині судом не приймаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини (справа «Харченко проти України») питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
ОСОБА_5 зареєстрований та проживав в с-ще Знам`янка Кіровоградської області, одружений, має неповнолітню дитину, однак він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, постійної роботи не має.
Відповідно до повідомлення ДУ «Кропивницька УВП (№14)», ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку в медчастині установи з попереднім діагнозом: гастодуоденіт в стадії загострення, хронічний холецистит. 29.08.2017р. прооперований в умовах хірургічного відділення №2 КЗ «КМКЛШМД». 09.11.2017р. через погіршення стану здоров`я оглядався лікарями в умовах Кіровоградської лікарні ШМД.
Згідно ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.
Положеннями Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 18.03.2013 № 460/5, та Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 239/5/104 від 10.02.2012 року визначено, що медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим. У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я. Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.
Суду не надано жодних медичних документів з приводу того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, наявність конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості, суд вважає доведеним той факт, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на учасників процесу, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та продовжують існувати. При цьому ризик - це не визначена подія, та по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства, суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначеним ризикам неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Викладене вище свідчить про те, що клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.
Таким чином, на підставі зазначеного, з`ясувавши необхідність проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні колегією суддів, суд приходить до висновку про те, що наявні достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду та завершує підготовку до судового розгляду.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 314-316 КПК України суд
В задоволені клопотання захисника ОСОБА_7 про повернення обвинувального акту відмовити.
Призначити кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні колегією суддів на 23.01.2018р. на 11:30год. за участю прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисників.
Клопотання прокурора щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого задовольнити.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого відмовити.
Обрати ОСОБА_5 запобіжних захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів терміном до 15.03.2018р. включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали може бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Повний текст ухвали буде проголошений року 16.01.2018р. о 10:00 год.
Головуючий ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3