УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , поданого в рамках досудового розслідування, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0004467 від «11» вересня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

встановив:
До суду звернувся старший слідчий СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області з клопотанням про арешт майна, а саме зразків мобільний телефон марки «Redmi 4A 2/32GB Gold».

Під час здійснення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню встановлено, що 10.09.2017, приблизно о 12 годині, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , проходячи у дворі будинку АДРЕСА_1 , де на лаві біля першого під`їзду побачив раніше незнайому йому малолітню ОСОБА_7 , в руках у якої був мобільний телефон марки «Redmi 4A 2/32GB Gold». Після чого у ОСОБА_5 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння майном ОСОБА_7 , з метою реалізації якого він вступив у злочинну змову з ОСОБА_6 , розподіливши між собою злочинні ролі.

Реалізуючи свій сумісний єдиний злочинний умисел ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи протиправність своїх злочинних дій, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, за рахунок чужого майна, підійшли до ОСОБА_7 та завели бесіду, в ході якої несподівано для останньої, ОСОБА_5 , відповідно до відведеної йому злочинної ролі вихопив з руки мобільний телефон, марки «Redmi 4A 2/32GB Gold», вартість якого, зі слів потерпілої, становить 3199 грн.

Після цього ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 , з місця скоєння злочину зникли, обернувши викрадене майно на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши малолітній потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3199 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 2 ст.186 КК України (грабіж), тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

11.09.2017 по зазначеному факту слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004467, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

19 вересня 2017 року було проведено огляд місця події, в ході якого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 добровільно видали мобільний телефон марки «Smartphone Redmi 4A 2/32GB Gold», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 та чохол виконаний з полімерного матеріалу, чорно-золотистого кольору від вищезазначеного телефону. Вищевказані предмети було вилучено.

19.09.2017 вищезазначені предмети було оглянуто і визнано речовими доказами.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити враховуючи те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається наявність достатніх доказів, які вказують на вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що не накладення арешту на вилучені предмети може призвести до їх втрати і зникнення чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у справі.

Прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно частини 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час досудового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині 2 ст. 167 цього Кодексу, тобто підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на яке було спрямоване кримінальне правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно до вимог ст.170 КПК України арешт майна може передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатись будь-яким чином таким майном та використовувати його. Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом, є речовими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч. 1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.
Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його слідчим, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить слідчий, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що слідчим надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 131, 132, 168, 170-173, 236, 237, 309, КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
Клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на на вилучені під час огляду від 19.09.2017, за адресою: АДРЕСА_2 мобільний телефон марки «Smartphone Redmi 4A 2/32GB Gold», imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 та чохол виконаний з полімерного матеріалу, чорно-золотистого кольору від вищезазначеного телефону.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1