провадження №1-кп/760/1417/17

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2017 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 від 19.09.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-з Челюскінців, Лутугінського району, Луганської області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1 Кримінального кодексу України, -
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 восени 2015 року в денний час доби, більш точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, біля станції метро « Шулявська» в м. Києві зустрівся з невстановленою слідством особою на ім.»я ОСОБА_6 з приводу внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, за грошову винагороду.
Усвідомлюючи протиправний характер дій, запропонованих йому невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої, виділені в окреме кримінальне провадження, ОСОБА_4 з корисливих спонукань, погодився на так пропозицію.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, надав копію паспорту серії НОМЕР_1 виданий Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області 15.01.2011 року та копію облікової картки платника податків № НОМЕР_2 невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка на підставі цих документів виготовила протокол № 2 Загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрконсул» / / від 15.10.2015 року в якому ОСОБА_4 був зазначений як директор та співзасновник товариства та Статут ТОВ « Укрконсул».
В подальшому цього ж дня, ОСОБА_4 за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, на ім.»я ОСОБА_6 , заздалегідь усвідомлюючи, що ТОВ « Укрконсул» реєструється для прикриття незаконної діяльності, не маючи намір здійснювати господарську діяльність, передбачену Статутом товариства та вносити до Статутного капіталу будь-яких коштів та майна, в районі станції метро « Шулявська» м.Києва, зустрівся з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім.»я ОСОБА_6 та підписав протокол № 2 Загальних Зборів засновників ТОВ « Укрконсул» / / від 15.10.2015 року та Статут ТОВ « Укрконсул», в який були внесені неправдиві відомості, щодо прийняття останнього до складу власників та внесення коштів у статутний капітал товариства.
Фактично ОСОБА_4 ніяких майнових внесків до статутного фонду ТОВ «Укрконсул» не вносив і взагалі статутний фонд вказаного підприємства не формував. За місцем знаходження підприємства, яке визначено в Статуті підприємства: м. Київ, вул. Сковороди Георгія, 1-В офісних приміщень не орендував.
Після підписання протоколу № 2 Загальних зборів засновників Товариства з обмеженою відповідальністю « Укрконсул»/ / від 15.10.2015 року, наказу про призначення ОСОБА_4 на посаду директора від 16.10.2015 року та Статуту обвинувачений ОСОБА_4 передав вказані документи невстановленій слідством особі на ім.»я ОСОБА_6 . На час підписання протоколу та Статуту, обвинувачений розумів, що він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації ТОВ « Укрконсул», оскільки разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою домовились, про те, що директором та співзасновником товариства буде призначено ОСОБА_4 і в подальшому він не буде мати до діяльності товариства ніякого відношення, а фінансово-господарською діяльністю з використанням товариства будуть займатися інші особи.
20.10.2015 року на підставі вищевказаних документів засвідчених ОСОБА_4 та на підставі довіреності виданої ОСОБА_4 здійснила державну реєстрацію ТОВ « Укрконсул» у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, та пояснив, що перебував у скрутному матеріальному становищі, тому коли наглядно знайомий ОСОБА_6 запропонував заробити гроші він погодився, та підписав документи, про те, що він являється засновником ТОВ « Укрконсул», але це були неправдиві відомості. Його було призначено директором і він надав довіреність на ім.»я ОСОБА_6 , щоб він здійснював в подальшому реєстрацію підприємства. За це він отримав винагороду у розмірі 500 гривень. У скоєному щиро кається.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 205-1 КК України, оскільки він вніс в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдиві відомості.
20.09.2017 року між прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000040 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного провадження обставин, ОСОБА_4 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальних правопорушень, а саме за ч. 1 ст. 205-1 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.205-1 КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник також просив затвердити угоду про визнання винуватості від 20.09.2017 року.

Злочин, у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочинами невеликої тяжкості від якого потерпілих не має.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мале місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація ч.1 ст.205-1 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами цієї угоди покарання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 374, 474 та 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 20.09.2017 року укладену між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.205-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20.09.2017 року покарання за ч.1 ст.205-1 КК України у виді обмеження волі строком на 1/Один/ рік.

На підставі ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробовуванням на 1 рік/Один/ поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду міста Києва через Солом`янський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1 .