УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/2873/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення, -
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою матеріали справи за його клопотанням про умовно-дострокове звільнення направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, зобов`язавши суд першої інстанції провести розгляд справи із його участю за допомогою відеоконференцзв`язку, а також із залученням його захисника. Вважає, ухвалу незаконною та постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки справа розглядалася без залучення захисника, а заява про розгляд справи без його участі була надіслана ним до суду через юридичну необізнаність.
В засіданні апеляційного суду захисником ОСОБА_7 , за погодженням із засудженим ОСОБА_8 , було надано письмову заяву про уточнення вимог апеляційної скарги, а саме: скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково, оскільки він працює, вину у скоєному визнав, розкаявся, змінив поведінку на краще.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 18.05.2007 року Апеляційним судом Житомирської області за ст. 115 ч.2 п.4 КК України до 14 років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31.03.2016 року йому зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 22.01.2007 року по 26.06.2007 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України. Початок строку : 22.01.2007 року. Кінець строку: 18.08.2020 року.
На момент розгляду його клопотання ОСОБА_8 ? покарання відбув, під час тримання в Житомирській установі виконання покарань (№8) характеризувався задовільно. Заохочень та стягнень не мав. В Житомирській виправній колонії (№ 4) відбуває покарання з 03.07.2007 року. Тринадцять разів заохочувався адміністрацією колонії. Однак має одне непогашене стягнення 18.01.2017 року, а тому характеризується як такий, що не довів своє виправлення.
Згідно ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Але, як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
З огляду на наведене, у задоволенні клопотання засудженого було відмовлено.
Заслухавши доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника в підтримання апеляційної скарги з уточненими вимогами, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України та ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином мотивувавши свої висновки.
Отже, місцевим судом враховано, що на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_8 ? покарання відбув, під час тримання в Житомирській установі виконання покарань (№8) характеризувався задовільно. Заохочень та стягнень не мав. В Житомирській виправній колонії (№ 4) відбуває покарання з 03.07.2007 року. Тринадцять разів заохочувався адміністрацією колонії. Однак має одне непогашене стягнення.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч. 3 ст. 81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст. 154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого згідно статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Проте, згідно характеристики засудженого ОСОБА_8 адміністрація виправної установи дійшла висновку, що засуджений не довів своє виправлення (а.с. 5-6).
Крім того, згідно довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_8 , останній має одне непогашене стягнення 18.01.2017 року (а.с. 7).
Апеляційний суд вважає, що наведені дані про особу ОСОБА_8 не дозволяють зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого, яка б вказувала на доведення виправлення засудженого та не можуть слугувати підставою для застосування щодо останнього положень ст. 81 КК України.
Доводи апелянта про розгляд його клопотання без залучення захисника, та про те, що заява про розгляд справи без його участі була надіслана ним до суду через юридичну необізнаність, апеляційний суд вважає безпідставними.
Так, в судовому засіданні апеляційного суду, засуджений ОСОБА_8 підтвердив, що дійсно писав заяву про розгляд клопотання без його участі, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 10). Крім того, останній підтвердив, що ним не заявлялося клопотання про призначення захисника для розгляду справи в суді першої інстанції. Про день та час розгляду клопотання він був повідомлений належним чином.
Вищенаведеним спростовуються доводи апелянта про незаконність ухвали суду.
На підставі викладеного, ухвала суду щодо ОСОБА_8 є законна та обґрунтована і підстав для її скасування не має.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 26 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: