Номер провадження: 11-кп/785/374/18
Номер справи місцевого суду: 520/1213/13- к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 03 березня 2016 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000044 від 22 листопада 2012 року, яким
ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, українець, що не одружений, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 28.05.1999 року за ч.1 ст.140, ст.44 КК України (в ред. 1960 року) до 6 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 1 рік, штраф 170 грн.;

- 09.10.2001 року за ч.2 ст. 206, ч.1 ст.101, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково, не відбутий строк покарання 5 місяців 9 днів;

- 20.04.2005 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років 9 місяців позбавлення волі;

- 08.12.2008 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі звільнився умовно-достроково, не відбутий строк покарання 4 місяці 24 дня,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296, ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 121 КК України,
ОСОБА_14 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м.Одесі, громадянин України, українець, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_12 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Арциз Одеської області, громадянин України, українець, неповною середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше судимий:

- 16.07.1996 року за ч.3 ст.140, ст.44 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 2 роки;

- 28.05.2001 року за ч.3 ст.142, ч.1 ст.145, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 8 місяців 13 днів;

- 25.07.2007 року за ч.2 ст.307 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився умовно-достроково, не відбутий строк покарання 1 рік 6 місяців 23 дня,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_17 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Серпневе Тарутинського району Одеської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_18 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Конельська Попівка Жашківського району Черкаської області, громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_8 , що не має судимості в силу ст. 89 КК України,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України,
ОСОБА_19 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Конельська Попівка Жашківського району Черкаської області, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_9 , раніше судимий:

- 07.06.2006 року за ч.2 ст.186, ст.69 КК України до 1 року позбавлення волі з відстрочкою виконання покарання на 2 роки;

- 04.09.2008 року за ч.4 ст.187, ст. 69, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 07.03.2012 року за ч.1 ст.395 КК України до 1 місяцю арешту,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Вироком Київського районного суду м.Одеси від 03 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000044 від 22 листопада 2012 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчинені злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст.296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

- ч. 2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності;

- ч. 2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років;

- ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 13 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 листопада 2012 року по 04 березня 2016 року.

ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчинені злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності,

- ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 13 червня 2012 року по 04 березня 2016 року.

ОСОБА_14 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності,

- ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 12 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 21 квітня 2013 року по 04 березня 2016 року.

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених:

- ч. 2 ст.187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності,

- ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 10 років з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 23 червня 2012 року по 04 березня 2016 року.

ОСОБА_18 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 18 днів з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності,

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 24 червня 2012 року по 03 липня 2015 року.

ОСОБА_17 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст.187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців 12 днів з конфіскацією усього майна, яке належить йому на праві власності.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 23 липня 2013 року по 03 липня 2015 року.

ОСОБА_19 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України до строку відбування покарання зарахований строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 02 жовтня 2012 року по 03 липня 2015 року.

На користь потерпілого ОСОБА_20 у відшкодування матеріальної шкоди у дольовому порядку стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_14 - 5 000 грн., ОСОБА_11 - 30 000 грн., ОСОБА_13 5000 грн., ОСОБА_12 10 000 грн., а усього 30 000 грн.

З обвинуваченого ОСОБА_14 на користь потерпілої ОСОБА_21 у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 22 384 грн. 48 коп.

Згідно з вироком суду, раніше знайомі між собою ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , переслідуючи єдиний злочинний намір на незаконне збагачення за чужий рахунок, у невстановленому місці та у невстановлений час вступили у попередню змову між собою для вчинення злочину проти власності. 21 травня 2012 року, приблизно о 23 год. 30 хв., вони на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_14 , прибули на набережну пляжу «Аркадія» у м. Одесі, де розташовано багато розважальних закладів, в яких проводять дозвілля особи з високими матеріальними статками. Біля розважального клубу «Western» вони стали спостерігати за відпочиваючими, обираючи об`єкт злочинного посягання. Через деякий час вони побачивши раніше незнайомого їм ОСОБА_22 , який проходив повз них, якого визначили об`єктом свого злочинного посягання. Згідно домовленості ОСОБА_12 і ОСОБА_14 залишилися на відстані спостерігати за навколишнім оточенням, щоб у разі появи сторонніх осіб або співробітників правоохоронних органів, попередити про це ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , які, в свою чергу, прослідували за ОСОБА_22 , який, звернувши з набережної пляжу «Аркадія», пішов по бетонній доріжці вгору у бік Гагарінського плато. ОСОБА_11 наздогнав ОСОБА_22 і обійшовши його попереду, завдав йому кілька ударів ліктем в область голови, від яких ОСОБА_22 упав на землю, після чого ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 продовжили застосовувати до нього фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я, а саме: наносити удари руками в голову ОСОБА_22 , від яких останній втратив свідомість. Потім, користуючись безсилим станом ОСОБА_22 , ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 заволоділи його майном, а саме: золотим ланцюжком вартістю 28100 грн.; сумкою чоловічою «Ferrari» вартістю 300 грн., в якій знаходилися: мобільний телефон «Samsung Galaxy» вартістю 5500 грн.; гаманцем «Piere Cardin» вартістю 700 грн., грошовими коштами в сумі 185 грн. і 50 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 21.05.2012 складало 399 грн. 60 коп., а також документами на його ім`я: паспортом громадянина України, паспортом для виїзду за кордон України, ідентифікаційним кодом, посвідченням водія, свідоцтвом про реєстрацію автомобіля ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_2 , дозволом на зброю травматичної дії, печаткою підприємства «Софія +», що не представляють матеріальної цінності, а всього заволоділи майном ОСОБА_22 на загальну суму 35184 гривень 60 копійок. З викраденим майном ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 з місця злочину зникли на вищезазначеному автомобілі «Хонда Акорд» під управлінням ОСОБА_14 , заподіявши ОСОБА_22 матеріальний збиток на загальну суму 35184 гривень 60 копійок.

Крім того, раніше знайомі між собою ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , переслідуючи єдиний злочинний намір на незаконне збагачення за чужий рахунок, у невстановленому місці та у невстановлений час вступили у попередню змову між собою для вчинення злочину проти власности. 31 травня 2012 року. приблизно о 01 год. 30 хв., вони на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_14 , прибули на набережну пляжу «Аркадія» у м. Одесі, де розташовано багато розважальних закладів, в яких проводять дозвілля особи з високими матеріальними статками. Біля розважального клубу «Western» вони стали спостерігати за відпочиваючими, обираючи об`єкт злочинного посягання. Через деякий час вони побачивши раніше незнайомого їм ОСОБА_23 , який проходив повз них, якого визначили об`єктом свого злочинного посягання. Згідно домовленості ОСОБА_11 і ОСОБА_13 прослідували за ОСОБА_23 , який попрямував у бік Гагарінського плато в м.Одессі, а ОСОБА_14 залишився їх чекати у своєму автомобілі «Хонда Акорд» у заведеному стані, щоб можна було швидко зникнути з місця злочину і спостерігав за навколишнім оточенням, щоб у разі появи сторонніх осіб або співробітників правоохоронних органів, попередити про це ОСОБА_11 і ОСОБА_13 . Наздогнавши ОСОБА_23 на проїжджій частині Гагарінського плато, неподалік від будинку № 5/3, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 напали на нього та завдали йому ударів в область голови, від яких той упав на асфальт. Після цього ОСОБА_13 і ОСОБА_11 стали наносити ОСОБА_23 удари ногами в область голови і різні частини тіла, в результаті чого ОСОБА_23 втратив свідомість. Нанесеними побоями ОСОБА_23 були спричинені тяжкі тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середньої тяжкості, множинні переломи кісток склепіння черепа, крововиливу під тверду і м`яку мозкові оболонки, підапоневротичні гематоми лобово-скроневої та тім`яно-потиличної областей, забиті рани чола, лівої надбрівної дуги, скроневої області зліва, крововилив у параорбітальну клітковину обох очей, закритий перелом кісток носа, травматична перфорація правої барабанної перетинки. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 заволоділи майном ОСОБА_23 , а саме: золотим ланцюжком вартістю 5000 грн. і мобільним телефоном «Самсунг I 8910» вартістю 3000 грн., заподіявши йому збиток на загальну суму 8000 гривень. З викраденим майном ОСОБА_11 і ОСОБА_13 повернулися до ОСОБА_14 , який чекав на них у своєму автомобілі, і з місця злочину зникли.

Крім того, раніше знайомі між собою ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 , переслідуючи єдиний злочинний намір на незаконне збагачення за чужий рахунок, 05.06.2012 року, у невстановлений час та у невстановленому місці вступили у попередню змову між собою для вчинення злочину проти власності, а саме, поїхати до м.Умані Черкаської області, де їх має зустріти ОСОБА_18 , який вкаже на будинок, де мешкає директор гранітного кар`єру, на якого вчинити напад з метою заволодіння його грошима в сумі 2000000 доларів США. Для вчинення злочину з метою конспірації і неможливості в подальшому викриття їх співробітниками правоохоронних органів, вони у невстановлений спосіб придбали будівельні рукавички, в яких вони повинні обшукувати приміщення, де зберігаються гроші, а також зброю для відстрілу гумовими кулями для застосування у разі чинення опору потерпілими. При цьому вони домовилися також залишити вдома мобільні телефони. В той же день, приблизно о 22:00 годині, ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 , що належить на праві управління ОСОБА_14 , попрямували з м.Одеси до м.Умані Черкаської області. 06.06.2012 року, близько 01.00 год., на автодорозі «Київ - Одеса» напроти бару «Три піскаря» при в`їзді до м.Умань Черкаської області, згідно з попередньою домовленістю, їх зустрів ОСОБА_18 . Діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_18 , свідомо знаючи, що прибули особи для вчинення злочину, сприяючи скоєнню злочину, вказав ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_17 на будинок АДРЕСА_10 , куди вони усі разом прибули 6 червня 2012 року приблизно о 02:00 годині. ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 залізли на дах гаражу, прилеглого до будинку АДРЕСА_5 і побачили господаря будинку - ОСОБА_24 , що курив біля вікна, а ОСОБА_17 залишився на вулиці, спостерігаючи за обстановкою. Повернувшись до місця на відстані приблизно 50 метрів, де їх очікував ОСОБА_18 , вони уточнили у нього зовнішність господаря будинку, після чого переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на заволодіння грошовими коштами в сумі 2000000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.06.2012 становило 15985000 гривень, що складає особливо великий розмір, знову повернулися до зазначеного гаражу, а ОСОБА_18 , вчиняючи пособництво в скоєнні розбійного нападу, залишився перебувати біля вказаного будинку з метою спостереження за навколишнім оточенням. ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 піднялися на дах гаражу, з якого проникли через вікно на перший поверх вказаного будинку. Далі ОСОБА_11 , побачивши ОСОБА_24 , зробив в нього 6 пострілів з пістолета, призначеного для відстрілу гумових куль, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді поранення м`яких тканин лобної ділянки, лівої тім`яної, лівої тім`яно-потиличної області, лівої вушної раковини з її розривом, ділянки правої ключиці і лівого плечового суглоба. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 і ОСОБА_14 піднялися на другий поверх вказаного будинку, де ОСОБА_11 схопив за шию ОСОБА_25 . Утримуючи її, вони спустилися на перший поверх, де, погрожуючи їй, стали вимагати видати їм гроші і золоті вироби. Почувши від ОСОБА_25 , що в будинку нічого немає, ОСОБА_11 розпочав душити її за шию, а потім завдав удару в обличчя, від чого вона впала на підлогу. Тоді ОСОБА_11 завдав їй декілька ударів ногами у різні частини тіла, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритої підшкірної гематоми параорбітальної області, крововиливу верхньої повіки правого ока, субконьюктувального крововиливу у праве око, забійної рани правої надбрівної дуги. В цей час, ОСОБА_13 , ОСОБА_17 і ОСОБА_14 обшукували будинок, маючи намір знайти гроші. Нічого не знайшовши в будинку цінного і зрозумівши, що вони помилилися об`єктом злочинного посягання, ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_17 з місця скоєння злочину зникли, останні четверо - на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 , що належав на праві управління ОСОБА_14 .

Крім того, раніше знайомі між собою ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , переслідуючи єдиний злочинний намір на незаконне збагачення за чужий рахунок, 11.06.2012 року, близько 23:30 год., у невстановленому місці вступили у попередню змову між собою для вчинення злочину проти власності. 12.06.2012, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_13 на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_14 прибули на пл.Дерев`янко (теперішня назва пл.Незалежності) у м.Одесі, де їх чекали ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Там вони стали спостерігати за перехожими з метою вибору об`єкта злочинного посягання. Побачивши ОСОБА_26 , що проходив поряд з ними, вони визначили його об`єктом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 з метою нападу на ОСОБА_26 і заволодіння його майном прослідували за ним, який йшов по алеї у напрямку вул.Ільфа і Петрова у м.Одесі, а ОСОБА_13 і ОСОБА_14 йшли слідом за ними на відстані 30-40 метрів, спостерігаючи за навколишнім оточенням, щоб у момент небезпеки попередити ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про небезпеку. Приблизно о 02:00 годині у внутрішньодворовому проїзді між кутами будинків АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 ОСОБА_11 наздогнав ОСОБА_26 і наніс йому удар ліктем правої руки в область потилиці, внаслідок чого той упав на асфальт, після чого ОСОБА_11 продовжив наносити ОСОБА_26 удари ногами в область голови, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкоджень за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння, у виді: закритої черепно-лицьової травми з синцями - у лівій скроневій області, на повіках правого ока, в правій виличній області, у правому куті рота, саднами на чолі зліва і на лівій надбрівній дузі, вогнищевими крововиливами у м`які тканини голови в правій чільно-скроневій області, лівої тім`яно-скроневої області і потиличної області зліва, крововиливами в обох скроневих м`язах, крововиливом над твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій області. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_26 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , знаходячись в міській клінічній лікарні №1 м.Одеси. Смерть ОСОБА_26 знаходиться в прямому причинному зв`язку з вищезазначеною закритою черепно-лицьовою травмою у вигляді перелому кісток склепіння, основи і лицьових кісток черепа, масивних осередків забиття головного мозку з оболонковими крововиливами. Безпосередньою причиною смерті стало ускладнення черепно-лицьової травми - набряк-набухання головного мозку. Описані пошкодження складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс закритої черепно-лицьової травми. В цей час ОСОБА_12 обшукував кармани, а ОСОБА_11 зірвав з плеча ОСОБА_26 чоловічу сумку «Buss» вартістю 150 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Нокіа» вартістю 200 грн. з сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , що не представляє матеріальної цінності, гаманець вартістю 50 грн. з грошима в сумі 20 грн. Заволодівши майном ОСОБА_26 на загальну суму 420 грн., ОСОБА_13 , ОСОБА_27 , ОСОБА_11 і ОСОБА_14 з місця злочину зникли на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_14 .

Крім того, 16.09.2012 року, близько 02:00 години ОСОБА_19 та ОСОБА_11 , перебуваючи в кафе «Услад», розташоване по пр.Правди, №4 у м.Києві, з хуліганських мотивів, користуючись тим, що ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, спровокували конфлікт і запропонували вийти на вулицю, щоб з`ясувати стосунки. З метою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке виразилось у висловлюванні нецензурною лайкою, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_11 і ОСОБА_19 відвели ОСОБА_31 в неосвітлене місце в районі «Шиномонтажу», розташованого по пр.Правди, № 4, у м. Києві, де застосувавши фізичне насильство, що виразилося в нанесенні ударів в область голови, заподіяли йому середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я у вигляді: закритою травми голови: синці - у лобній ділянці зліва; на повіках обох очей; садна подовженої форми - лобній ділянці зліва; на кінчику носу; на верхній губі справа; нижній губі по центру; субкон`юнктивальний крововилив; перелом верхньої щелепи (клінічна форма Ле Фор). У цей час, ОСОБА_28 і ОСОБА_29 , побачивши, що ОСОБА_32 б`ють, спробували запобігти подальшому застосуванню насильства, однак, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_19 , застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_29 , нанесли йому легкі тілесні ушкодження у вигляді: синців невизначеної форми - на повіках лівого ока з переходом на підочну та виличну ділянки, на ділянці зовнішнього носу, на верхній губі зліва. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_19 , застосувавши фізичне насильство до ОСОБА_28 , спричинили йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді: подовженої форми синця в потиличній ділянці справа (на фоні набряку м`яких тканин); синців невизначеної форми у чільній ділянці з права; у міжбровній ділянці, з переходом у чільну ділянку, на спинку та скати носу, навколо правого та лівого ока (по типу «окулярів»); у надбрівній ділянці зліва; на лівій щоці; садна невизначеної форми на верхній повіці правого ока; у підочній ділянці з права, з переходом на щоку; на лівому скаті та лівому крилі носу; крововиливи на склері правого ока (по всій поверхні); на слизових оболонках верхньої та нижньої губи по центру та зліва (на фоні яких по центру подовженої форми садна); забійної рани на спинці носу у нижній третині, з переходом на кінчик, за наявністю ділянки осадження по лівому краю. Після вчиненого ОСОБА_11 і ОСОБА_19 з місця злочину зникли.

Крім того, 09.06.2012 року, ОСОБА_14 , маючи злочинний намір на незаконне збагачення за чужий рахунок, у невстановленому місці та у невстановлений час вступив у попередню змову з невстановленою слідством особою (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) для вчинення злочину. Реалізуючи попередню домовленість, 09.06.2012 року, близько 22:00 год., ОСОБА_14 , перебуваючи на вул.Ільфа та Петрова в м. Одесі, біля будинку № 63, разом із невстановленою слідством особою, побачили ОСОБА_21 , яка проходила повз них, та визначили її об`єктом свого злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_14 підійшов до ОСОБА_21 на близьку відстань, обійшов її з лівого боку і, переконавшись в наявності на неї золотих виробів, подав голосом знак невстановленій слідством особі, яка в цей же момент, завдало ОСОБА_21 удари в область голови, заподіявши їй тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, закритого перелому медіальної стінки лівої орбіти, забитих ран потиличної області. Після цього, ОСОБА_14 і невстановлена слідством особа, заволоділи майном ОСОБА_21 , а саме: золотим ланцюжком плетіння «Бісмарк», вагою 14 грам, вартістю 6000 грн., золотим хрестиком вагою 5 грам з невеликим діамантом, вартістю 5000 грн., жіночого шкіряного сумочкою білого кольору з малюнком у вигляді плям чорного кольору, вартістю 150 грн., в якій знаходився мобільний телефон «Sony Ericsson» в корпусі срібного кольору з лицьовою панеллю чорного кольору, вартістю 600 грн., з сім-картою мобільного компанії «Life» № НОМЕР_4 , що не представляє матеріальної цінності, мобільний телефон «Nokia 2865» в корпусі срібного кольору, з номером мобільного компанії «Інтертелеком» № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ), вартістю 400 грн., «Bluetooth» срібного кольору, вартістю 200 грн., окуляри в оправі чорного кольору зі стразами в пластиковому футлярі червоного кольору, загальною вартістю 2000 грн., візитниця коричневого кольору, що закривається на ремінець з кнопкою, вартістю 30 грн. з візитними картками в кількості 40 штук, водійське посвідчення серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_21 , талон попередження на ім`я ОСОБА_21 , технічний паспорт на автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_8 , страховий полюс № НОМЕР_9 на ім`я ОСОБА_21 , дисконтна картка «Метро» на ім`я ОСОБА_21 , дисконтна картка магазину «Як у Барбі», кредитна картка «Укрсиббанку» № НОМЕР_10 на ім`я ОСОБА_33 , гаманець коричневого кольору прямокутної форми з написом «VL», вартістю 100 грн., гроші в сумі 6000 грн. купюрами номіналом по 50, 100, 200 грн., 200 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США і 2 долари США однією купюрою, що згідно курсу Національного банку України станом на 08.06.2012р. становить 1614 грн. 48 коп., пудрениця круглої форми сірого кольору фірми «PUPA», вартістю 70 грн., блиск для губ, вартістю 70 грн., туш фірми «Ланкома», вартістю 150 грн., заподіявши їй таким чином матеріальну шкоду на загальну суму 22384 грн. 48 коп. З викраденим майном ОСОБА_14 і невстановлена слідством особа з місця скоєння злочину зникли

В апеляційній скарзі прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 зазначає, що вирок суду є незаконним в зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочинів та особам обвинувачених.

Прокурор зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано виключив таку кваліфікуючу ознаку дій обвинувачених, як вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 злочинів у складі організованої групи, попри те, що в описовий часті вироку суд вказував на те, що зазначені особи діяли згідно попередньої домовленості та кожний з них виконував під час вчинення злочинів чітко визначену роль.

Між тим, як зазначає в апеляційній скарзі прокурор в матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів щодо створення обвинуваченими організованої групи для вчинення тяжких та особо тяжких злочинів з чітким розподілом ролей, організатором якої був ОСОБА_14 , при цьому зазначена група носила стійкий характер, її учасники мали єдиний відомий всім план злочинної діяльності, отримували прибутки від вчинених злочинів та були забезпечені транспортним засобом автомобілем, на якому діставались до місця вчинення злочину.

Також прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що суд безпідставно виключив з обвинувачення ОСОБА_13 кваліфікацію його дій за ч.2 ст.121 КК України, оскільки, окрім показів обвинуваченого ОСОБА_13 суд не навів жодної підстави для такого свого рішення.

Крім того, прокурор зазначає, що призначене обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам обвинувачених та є явно несправедливими через м`якість.

Враховуючи викладене, прокурор просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким кваліфікувати дії обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за додатковою кваліфікуючою ознакою вчинення злочинів організованою групою, визнати обвинуваченого ОСОБА_13 винним та кваліфікувати його дії за епізодом нанесення побоїв потерпілому ОСОБА_26 за ч.2 ст. 121 КК України, призначивши йому покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 9 років позбавлення волі, за ч.4 ст. 187 КК України - 12 років позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років.

Визнати ОСОБА_14 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 187 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з конфіскацією майна, за ч.4 ст. 187 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна та на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років з конфіскацією майна.

Визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 296 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.4 ст. 187 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна, ч.2 ст. 121 КК України, призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років з конфіскацією майна

Визнати ОСОБА_12 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Захисник ОСОБА_16 в апеляційній скарзі зазначає, що вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_14 є незаконним, оскільки висновки суду щодо винуватості ОСОБА_14 не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, визнаючи ОСОБА_14 винуватим у вчиненні нападу на потерпілого ОСОБА_22 суд першої інстанції у вироку, в порушення вимог ч.4 ст.95 КПК України, обґрунтував свої висновки на показах, які він безпосередньо не досліджував під час судового слідства, оскільки не допитав потерпілого ОСОБА_22 у судовому засіданні та розглянув справу без його участі. Крім того, посилання суду у вироку на протоколи проведення негласних слідчих дій, як на доказ вини ОСОБА_14 у вчиненні злочинів є недоречним, оскільки зазначений доказ є неприпустимий в зв`язку з тим, що отриманий з порушенням вимог ст.270 КПК України.

Також захисник зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_14 у вчиненні злочину щодо потерпілого ОСОБА_23 , оскільки всі наявні докази стосуються доведеності вини лише ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .

Щодо епізоду нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , то, як зазначає захисник в апеляційній скарзі, причетність ОСОБА_14 до вчинення зазначеного злочину є недоведеною, оскільки висновок суду про винуватість ОСОБА_14 у цьому злочині заснований лише на суперечливих свідченнях обвинуваченого ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , при цьому сама потерпіла ОСОБА_25 не впізнала ОСОБА_14 як особу, що вчинила на неї напад.

Також не було надано безперечних доказів як по епізоду вчинення ОСОБА_14 нападу на потерпілу ОСОБА_21 , оскільки ні досудовим слідством ні судом не було перевірено версію ОСОБА_14 про те, що на час вчинення злочину щодо потерпілої він перебував спільно зі своїм сином в гостях у своїх батьків у Ширяївському районі, так і по епізоду причетності ОСОБА_14 до вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_26 , оскільки, по-перше, не було достовірно встановлено місце вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_26 , а по-друге, не було доведено факту перебування ОСОБА_35 на місці вчинення злочину і будь-яких речових доказів по даним обставинам у ОСОБА_14 вилучено не було, в зв`язку з чим захисник в апеляційній скарзі просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_14 по цим двом епізодам на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, а за іншими епізодами, в зв`язку з неповнотою досудового розгляду скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі зазначає, що вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_13 є незаконним і необґрунтованим, оскільки був винесений з грубим порушенням матеріального та процесуального права.

Так, визнавши ОСОБА_13 винним у вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_22 , суд першої інстанції послався, як на доказ, на пояснення свідків ОСОБА_36 та ОСОБА_37 , які не були викликані та безпосередньо допитані у судовому засіданні, що є порушенням вимог ч.4 ст. 95 КПК України.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_13 , як напад на потерпілого ОСОБА_22 , поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, суд лишив поза увагою ті обставини, що в матеріалах кримінального провадження відсутня будь-яка експертиза щодо тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим.

Також захисник стверджує, що судом були порушено право ОСОБА_13 на захист, оскільки, не зважаючи на неодноразові клопотання обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника про виклик потерпілого ОСОБА_22 до суду для його безпосереднього допиту, в задоволенні зазначених клопотань судом було відмовлено.

Таким чином, як зазначає в апеляційній скарзі захисник, судом були порушені також вимоги п.5 ч.2 ст.412 КПК України, оскільки судове провадження було здійснено за відсутністю потерпілого, якій не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, захисник просить скасувати вирок та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_11 є незаконним і не обґрунтованим, а призначене ОСОБА_11 покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в зв`язку з його надмірною суворістю.

Так, захисник в апеляційної скарзі стверджує, що, визнаючи ОСОБА_11 винуватим у вчиненні нападу на потерпілого ОСОБА_22 суд припустився порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки провів судовий розгляд за відсутністю потерпілого та не повідомив його належним чином про час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим захисник просить скасувати вирок в частині обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_22 .

Крім того, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі стверджує, що по епізоду нападу на потерпілого ОСОБА_23 обвинувачений ОСОБА_11 визнав свою вину, пояснивши, що він наніс потерпілому удар рукою в обличчя, зірвав у нього з шиї ланцюжок, проте інших ударів він потерпілому не наносив, оскільки пішов з місця події. При цьому захисник стверджує, що ні під час досудового слідства, ні в суді не був доведений прямий умисел обвинуваченого на вчинення розбійного нападу, тобто те, що ОСОБА_11 усвідомлював, що вчиняє напад, поєднаний з небезпечним для життя та здоров`я насильством, не доведено, що саме ОСОБА_11 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а також не доведено факту вчинення цього злочину за попередньою домовленістю групою осіб. В зв`язку з цим захисник в апеляційній скарзі просить змінити у цей частині вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_11 з ч.4 ст. 187 КК України та застосувати норму закону про менш тяжке кримінальне правопорушення.

Також захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 заснований на припущеннях, а не на достовірних доказах, в зв`язку з чим просив скасувати вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , оскільки вина ОСОБА_11 за даним епізодом обвинувачення є недоведеною.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, крім того, зазначає, що ОСОБА_11 визнав свою вину за епізодом вчинення нападу на потерпілого ОСОБА_26 , проте заперечував проти того, що він спричинив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, оскільки наніс потерпілому лише один удар кулаком по обличчю, після чого забрав у нього гроші та сумку і пішов. При цьому, захисник стверджує, що ні під час досудового слідства, ні в суді не був доведений прямий умисел обвинуваченого на вчинення розбійного нападу, тобто те, що ОСОБА_11 усвідомлював, що вчиняє напад, поєднаний з небезпечним для життя та здоров`я насильством, не доведено, що саме ОСОБА_11 заподіяв потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а також не доведено факту вчинення цього злочину за попередньою домовленістю групою осіб. Також захисник зазначає, що ні під час досудового слідства, ні в суді не було встановлено конкретне місце вчинення злочину. Враховуючи викладене, захисник просить змінити у цей частині вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_11 з ч.4 ст.187 КК України та застосувати норму закону про менш тяжке кримінальне правопорушення, та скасувати вирок за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України в зв`язку з недоведеністю вини ОСОБА_11 у вчиненні даного злочину.

Також захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить зарахувати обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 04 березня 2016 року по день набрання вироком законної сили та змінити ОСОБА_11 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_12 в апеляційній скарзі зазначає, що йому не були відомі наміри ОСОБА_14 та ОСОБА_13 вчинити розбійний напад на потерпілого ОСОБА_38 , а гроші, які були йому передані ОСОБА_14 він сприйняв як повернення боргу, в зв`язку з чим просить скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. Разом з цим під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_12 на підставі ст.403 КПК України відмовився від своєї апеляційної скарги, в зв`язку з чим ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року апеляційне провадження за нею було закрито.

Обвинувачений ОСОБА_13 в апеляційній скарзі стверджує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази його вини у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 і просить скасувати вирок суду щодо нього.

Обвинувачений ОСОБА_11 в апеляційній скарзі зазначає про необґрунтованість його засудження по епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_22 , оскільки самого потерпілого в судовому засіданні допитано не було. Також обвинувачений стверджує, що він не мав наміру та взагалі не міг спричинити потерпілому ОСОБА_23 тяжкі тілесні ушкодження, а лише завдав йому два удари в обличчя, зірвав ланцюжок та втік. Щодо розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_26 , то обвинувачений ОСОБА_11 зазначає, що він дійсно вчинив пограбування якогось чоловіка, але не доведено, що потерпілим був саме ОСОБА_26 , а крім того, ні досудовим слідством ні судом не було достовірно встановлено місце злочину щодо потерпілого ОСОБА_26 .

Також обвинувачений стверджує, що його вина у вчиненні розбійного нападу на потерпілих ОСОБА_24 та ОСОБА_25 є недоведеною, а свідчення обвинуваченого ОСОБА_18 щодо обставин злочину відносно ОСОБА_24 та ОСОБА_25 є обмовою.

Враховуючи викладене, обвинувачений ОСОБА_11 виключить з вироку твердження про вчинення ним нападу на потерпілих ОСОБА_26 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , перекваліфікувати його дій по епізодам нападу на потерпілих ОСОБА_23 та ОСОБА_22 з ч.4 ст.187 КК України на іншу, скасувати вирок та постановити новий обґрунтований та справедливий вирок, або повернути кримінальне провадження на новий судовий розгляд, застосувати до нього дію ч.5 ст.72 КК України та зарахувати до строку відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 04 березня 2016 року по набрання вироком законної сили та застосувати до нього дію ст. 69 КК України.

Крім того обвинуваченим ОСОБА_11 були подані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він стверджує про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та просить залишити її без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_14 в апеляційній скарзі стверджує, що жодного злочину, які були йому інкриміновані він не вчинював, а в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні докази його причетності до цих злочинів. Також обвинувачений стверджує, що судом першої інстанції під час розгляду справи були допущені грубі порушення кримінального процесуального закону, у тому числі і його права на захист, які виразились у необґрунтованій відмові в задоволенні його клопотань щодо неправомірного відношення до нього працівниками поліції під час досудового слідства.

Враховуючи викладене обвинувачений ОСОБА_14 просить скасувати вирок, провести новий судовий розгляд та, застосувавши до нього дію ч.5 ст.72 КК України, обмежитись відбутим ним строком покарання, звільнивши його з-під варти у залі суду.

Під час апеляційного розгляду прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 подав зміни до первинної апеляційної скарги прокурора ОСОБА_39 , в яких просить вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_18 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_18 просить залишити без змін.

Крім того, прокурор просить, визнати ОСОБА_17 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки 10 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому майна. В іншій частині вирок стосовно ОСОБА_17 просить залишити без змін.

В решті апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 від 01 квітня 2016 року просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та їх захисників, які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, не заперечували проти задоволення апеляційних скарг один одного та виступили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вислухавши прокурора, який підтримав апеляційну скаргу зі змінами та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених та їх захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 1 ст.94 КПК України, передбачено, що … суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, під час судового розгляду, в цілому виконав вимоги кримінального процесуального закону, які регламентують судовий розгляд, дослідив докази у кримінальному провадженні у їх сукупності, дав їм належну правову оцінку та дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

Так, обвинувачений ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , який відмовився від своєї апеляційної скарги категорично заперечували свою участь у розбійному нападі на потерпілого ОСОБА_22 , який було вчинено 21 травня 2012 року в районі Аркадії у м.Одесі,.

Незважаючи на обрану ОСОБА_14 позицію захисту та повне заперечення його участі в нападі на ОСОБА_22 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а також вина ОСОБА_13 і ОСОБА_11 у вчиненні цього ж злочину, крім їх показань, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_22 , відповідно до яких 21 травня 2012 року, приблизно о 23 год. 30 хв., на шляху до Гагарінського плато від пляжу Аркадія у м.Одесі на нього напали двоє невідомих йому чоловік, які нанесли йому кілька ударів руками в різні частини голови. Від першого удару він не втримав рівновагу і впав, а через мить втратив свідомість. Коли він прийшов до тями, то виявив відсутність золотого ланцюжка, грошових коштів, мобільного телефону та документів. Згодом йому була повернута частина документів які знайшов випадковий перехожий;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , який дізнався від свого брата ОСОБА_22 , що 21 травня 2012 року, приблизно о 23 год. 30 хв., на шляху до Гагарінського плато на нього напали двоє невідомих, які його побили та заволоділи його речами. Він бачив тілесні ушкодження в області голови свого брата;

- показаннями свідка ОСОБА_37 , який знайшов в районі Гагарінського плато в Одесі документи на ім`я ОСОБА_22 , які повернув йому. Він бачив тілесні ушкодження на обличчі ОСОБА_22 ;

- протоколом виїмки, роздруківками вхідних і вихідних дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_14 та аналізом цих документів, згідно яких ОСОБА_14 перебував 21 травня 2012 року, приблизно о 23 год. 30 хв. на Гагарінському плато в зоні дії базових станцій оператора мобільного зв`язку;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , з якого вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_14 були обізнані про напад ОСОБА_13 і ОСОБА_11 на ОСОБА_22 . Вони також четверо поділили між собою кошти, виручені від збуту викраденого у ОСОБА_22 майна;

- протоколом одночасного допиту ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , під час якого ОСОБА_13 підтвердив обізнаність ОСОБА_12 і ОСОБА_14 в нападі на ОСОБА_22 , про поділ грошових коштів між ними чотирма, а ОСОБА_12 заперечував проти цього;

- протоколом одночасного допиту ОСОБА_11 і ОСОБА_14 , з якого вбачається, що ОСОБА_11 разом з ОСОБА_13 напали на ОСОБА_22 , застосувавши до нього фізичне насильство, та заволоділи належним йому майном, у т.ч. грошовими коштами, мобільним телефоном і золотим ланцюгом. З вказаного протоколу також вбачається, що ОСОБА_14 і ОСОБА_12 не були обізнані про наміри і дії ОСОБА_11 і ОСОБА_13 відносно ОСОБА_22 , але грошові кошти ОСОБА_14 і ОСОБА_12 від ОСОБА_11 і ОСОБА_13 вони отримали;

- протоколами №1 і №2 про результати проведення санкціонованих негласних слідчих дій в камері №6 збірного відділення слідчого ізолятору УДПС України в Одеській області з використанням технічних засобів аудіо- і відео контролю, згідно якого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_12 в різні дні розробляють між собою тактику захисту від підозри у вчиненні ними низки злочинів, обговорюють, які покази давати, щоб уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити її;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , згідно якого в нападі на ОСОБА_22 приймали участь, крім нього, ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 . При цьому вони попередньо розподілили ролі між собою. Фізичне насильство до ОСОБА_22 безпосередньо застосовував він та ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 і ОСОБА_12 спостерігали за обстановкою.

- протоколом огляду місця події, яким оглянуто місце нападу на ОСОБА_22 ,

- повідомленням ОСОБА_22 про злочин, тощо.

На підставі викладених доказів апеляційний суд дійшов висновку про наявність попередньої змови між ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_12 в нападі в нічний час у районі Аркадії, на випадкову жертву, якою став перехожий ОСОБА_22 , та направленості їх єдиного умислу на збагачення за чужий кошт, у т.ч. із застосуванням до потерпілого фізичного насильства.

Обвинувачений ОСОБА_14 та його захисник в своїх апеляційних скаргах зазначили про відсутність в матеріалах кримінального провадження будь-яких належних та допустимих доказів винуватості ОСОБА_14 у вчиненні розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_23 , який відбувся 31 травня 2012 року в районі Аркадія, м.Одеса, 31 травня 2012 року. При цьому ОСОБА_14 зазначив, що він не домовлявся із ОСОБА_11 і ОСОБА_13 на вчинення цього злочину. 31 травня 2012 року, приблизно о 01 год. 30 хв., вони втрьох дійсно на автомобілі «Хонда Акорд», під його керуванням прибули на набережну пляжу «Аркадія» у м. Одесі, де він на їх прохання залишився їх чекати. ОСОБА_11 і ОСОБА_13 пішли у невідомому йому напрямку. Через деякий час ОСОБА_11 і ОСОБА_13 повернулися, і він повіз їх по домівках. Йому на той час не було відомо про те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_13 вчинили напад на ОСОБА_23 та заволоділи його грошима та золотим ланцюжком. В завершення ОСОБА_14 показав, що він золотий ланцюжок на прохання ОСОБА_11 і ОСОБА_13 заклав у ломбард на свій паспорт, а гроші повернув їм, з яких ОСОБА_11 йому повернув кілька сотень гривень за послуги таксі.

Незважаючи на обрану ОСОБА_14 позицію захисту та повне заперечення його участі в нападі на ОСОБА_23 , його вина у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, наявність попередньої змови між ними і єдиного умислу на збагачення за чужий рахунок, а також вина ОСОБА_13 і ОСОБА_11 у вчиненні цього ж злочину, крім їх показань, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_23 , згідно яких 31 травня 2012 року, приблизно о 01 год. 30 хв., на Гагарінському плато, неподалік від будинку № 5/3 в м.Одесі, на нього напали двоє невідомих йому чоловіка, які нанесли йому кілька ударів руками в різні частини голови. Він не втримав рівновагу і впав, і чоловіки продовжили наносити йому удари ногами в голову та в область тулубу. Через деякий час він знепритомнів. Коли він прийшов до тями, то виявив відсутність золотого ланцюжка та мобільного телефону «Самсунг I 8910»;

- висновком судово-медичної експертизи №2958 від 26.09.2012 року, згідно якої у ОСОБА_23 виявлені наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма у форми забиття головного мозку середньої тяжкості, множинні переломи кісток склепіння черепа, крововилення під тверду і м`яку мозкові оболонки, підапоневротичні гематоми лобово-скроневої та тьм`яно-потилочної областей, забитті ранні чола, лівої надбрівної дуги, скроневої області зліва, крововилив у паро орбітальну клітковину обох очей,закритий перелом кісток носу, травматична перфорація правої барабанної перетинки. Данні пошкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_23 у стаціонар і могли бути заподіяні 31.05.2012 року та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя;

- довідками, висновками лікувальних закладів щодо обстеження та лікування ОСОБА_23 , протоколом виїмки історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_23 тощо;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання, за яким потерпілий ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_13 , який разом з іншим невідомим чоловіком напав на нього, завдав побої та заволодів його майном;

- протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_23 із підозрюваним ОСОБА_13 , за яким потерпілий виклав обставини нападу на нього ОСОБА_13 з іншим чоловіком, які завдали йому побої та заволоділи його майном. Ці покази потерпілого підтвердив ОСОБА_13

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, за яким потерпілий ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_11 , який разом з ОСОБА_13 напав на нього, завдав побої та заволодів його майном;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання, за яким потерпілий ОСОБА_23 впізнав ОСОБА_11 , який разом з ОСОБА_13 напав на нього, завдав побої та заволодів його майном;

- протоколом виїмки з ломбарду золотого ланцюжка та угоди, за якою ОСОБА_14 заклав золотий ланцюжок ОСОБА_23 , викрадений ОСОБА_11 і ОСОБА_13 ;

- показаннями свідка ОСОБА_41 , яка повідомила, що про напад на її сина вона дізналася по телефону від керуючої будинком. Вона бачила на голові сина різноманітні тілесні ушкодження. Від нього дізналася, що нападники викрали належний синові мобільний телефон «Самсунг I 8910» вартістю 3000 грн. і золотий ланцюжок вартістю 5000 грн. Інший ланцюжок, на якому був пошкоджений замок, вона знайшла на землі біля сина;

- показаннями свідка ОСОБА_42 , згідно яких його знайома ОСОБА_43 01.06.2012 купила за 600 грн. мобільний телефон «Самсунг» без заводської упаковки та без зарядного пристрою у ОСОБА_44 ( ОСОБА_45 ), який на радіоринку торгує мобільними телефонами. Згодом цей мобільний телефон ОСОБА_43 вимушена була видати співробітникам міліції, оскільки вона від них дізналася, що телефон був викрадений;

- показаннями свідка ОСОБА_43 , яка показала, що її знайомий ОСОБА_42 запропонував їй купити мобільний телефон у його знайомого ОСОБА_44 , якому терміново потрібні були гроші. ОСОБА_46 запевнив її, що телефон не крадений, а тому вона 01.06.2012р. купила у нього за 600 грн. мобільний телефон «Самсунг» без заводської упаковки та без зарядного пристрою. 11.06.2012 вона видала співробітникам міліції цей телефон, дізнавшись, що телефон викрадений.

- показаннями свідка ОСОБА_45 , який показав, що він на радіоринку торгує мобільними телефонами. 01.06.2012 до нього прийшов малознайомий чоловік на ім`я ОСОБА_47 з іншим не знайомим чоловіком і запропонував купити мобільний телефон «Самсунг I 8910». ОСОБА_45 купив цей телефон у ОСОБА_48 за 400 грн. і в той же день продав дівчині ( ОСОБА_43 ) знайомого ОСОБА_49 ( ОСОБА_50 );

- протоколом добровільної видачі від 11.06.2012р., за яким ОСОБА_43 у присутності понятих видала уповноваженому працівнику міліції куплений у ОСОБА_44 ( ОСОБА_45 ) мобільний телефон «Самсунг I 8910»;

- протоколом огляду речових доказів золотого ланцюжка і мобільного телефону;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, за яким свідок ОСОБА_45 впізнав ОСОБА_13 , як ОСОБА_48 , який разом з іншою невідомою особою 01.06.2012р. продав йому за 400 грн. мобільний телефон «Самсунг I 8910»;

- протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками, за яким свідок ОСОБА_45 впізнав ОСОБА_14 , як невідому йому особу, з якою ОСОБА_51 01.06.2012р. продав йому за 400 грн. мобільний телефон «Самсунг I 8910»;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 , згідно якого ОСОБА_14 був обізнаний в результатах нападу ОСОБА_13 і ОСОБА_11 на ОСОБА_23 , а також про поділ між ними виручених коштів від золотого ланцюжка, закладеного в ломбард ОСОБА_14 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , згідно якого в нападі на ОСОБА_23 приймали участь, крім нього, ОСОБА_14 і ОСОБА_13 . При цьому вони попередньо розподілили ролі між собою. Фізичне насильство до ОСОБА_23 безпосередньо застосовував він та ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 спостерігав за обстановкою;

- протоколами №1 і №2 про результати проведення санкціонованих негласних слідчих дій в камері №6 збірного відділення слідчого ізолятору УДПС України в Одеській області з використанням технічних засобів аудіо- і відео контролю, згідно якого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_12 в різні дні розробляють між собою тактику захисту від підозри у вчиненні ними низки злочинів, обговорюють, які покази давати, щоб уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити її,

- повідомленням з лікувального закладу про травмування ОСОБА_23 ,

- протоколом огляду місця події, тощо.

За таких обставин незважаючи на спробу ОСОБА_11 і ОСОБА_13 приховати участь ОСОБА_14 в нападі на ОСОБА_23 , апеляційний суд на підставі сукупності вказаних доказів, дійшов висновку про наявність попередньої змови між ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 в нападі на перехожого ОСОБА_23 , із застосуванням до потерпілого фізичного насильства з метою заволодіння його речами та грошовими коштами. При цьому, ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , як більш фізично розвинуті і маючи певний досвід в нанесенні ударів, безпосередньо вчинили напад на потерпілого, а ОСОБА_14 за попередньою домовленістю доставив співучасників до місця злочину і відвіз їх після його вчинення, спостерігав за обстановкою в готовності подати сигнал тривоги при небезпеці.

Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 в апеляційних скаргах заперечували, свою участь у нападі на потерпілих ОСОБА_25 і ОСОБА_24 та зазначали, що до м.Умань в ніч з 5 на 6 червня 2012 року вони їздили лише для того, щоб зустрітися і ОСОБА_18 з приводу придбання собаки.

Незважаючи на обрану ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 позицію захисту та повне заперечення їх участі в нападі на потерпілих ОСОБА_25 і ОСОБА_24 , їх вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також вина ОСОБА_18 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 і ч.4 ст.187 КК України, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_25 , згідно яких в ніч перших чисел червня місяця, точну дату і час вона не пам`ятає, вона відчула якийсь шум та шість пострілів на першому поверху будинку АДРЕСА_10 . Вона встала і тут невідомий їй чоловік став душити та поволок її до першого поверху. Весь час він питав про якийсь гроші та коштовності, але вона відповідала, що в будинку нічого не має. Тоді її стали бити по голові. Вона впала на підлогу і побачила на підлозі також її чоловіка, обличчя якого було в крові, вона зрозуміла, що стріляли в її чоловіка. Вона відчувала по голосах та рухах, що в будинку були ще кілька осіб, які щось шукали та весь час казали, що вони помилилися будинком, бо директор гранітного кар`єру проживав у сусідньому будинку. Потім стало тихо бо нападники зникли. Вона відразу ж звернулася до міліції і лікарів. Крім того, вона впізнала ОСОБА_11 , який душив її і бив, та ОСОБА_13 , який також був серед нападників;

- показаннями потерпілого ОСОБА_24 , згідно яких в ніч з 5 на 6 червня 2012 року він відчув якийсь шум на першому поверху будинку АДРЕСА_10 . Він встав пішов до сусіднього приміщення звідки йшли звуки, де вимкнув світло і в той же час невідомий йому чоловік кілька разів вистрелив з пістолету йому в обличчя. Він відразу ж впав на підлогу та знепритомнів. Що відбувалося далі, він не бачив але зі слів дружини знає, що до будинку проникло кілько осіб, двох вона бачила в обличчя. Її також добряче побили та весь час питали про якийсь гроші та коштовності, але вона відповідала, що в будинку нічого не має. Дружина також чула, що крадії помилилися будинком;

- висновком судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_25 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої підшкірної гематоми параорбітальної області, крововиливу верхньої повіки правого ока, субконьюктувального крововиливу у праве око, забійної рани правої надбрівної дуги, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- висновком судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_24 виявлені тілесні ушкодження у вигляді поранення м`яких тканин лобної ділянки, лівої тім`яної, лівої тім`яно-потиличної області, лівої вушної раковини з її розривом, ділянки правої ключиці і лівого плечового суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- медичними довідками та актами судово-медичного освідування подружжя ОСОБА_52 ;

- показаннями свідка ОСОБА_53 , згідно яких ОСОБА_18 наполегливо цікавився місцем розташування будинку директора гранітного кар`єру;

- протоколом одночасного допиту свідка ОСОБА_53 та ОСОБА_18 , під час якого свідок підтвердив свої покази;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_18 ;

- протоколами слідчих експериментів за участю ОСОБА_13 і ОСОБА_11 , зафіксовані на відеокамеру, які підчас досудового розслідування зізнавалися у вчиненому і давали покази щодо участі в нападі на директора гранітного кар`єру ОСОБА_14 , ОСОБА_17 разом з ними по наводці ОСОБА_18 ;

- протоколом огляду місця події - будинку АДРЕСА_10 , звідки вилучені предмети, зовні схожі на гільзу та кулі, сліди речовини бурого кольору, а також сліди рук та взуття;

- протоколом добровільної видачі предмету, схожого на кулю, згідно якого лікар лікувального закладу видав працівнику міліції у присутності понятих предмет, вилучений з рани на правій ключиці ОСОБА_24 ;

- протоколом огляду предметів, за яким слідчий оглянув предмети, зовні схожі на кулі травматичної дії та предмет схожий на гільзу;

- висновком судово-криміналістичної експертизи №1/623 від 25.06.2012 року, згідно якої на гільзі слідів рук не виявлено;

- висновком судово-балістичної експертизи №1/644 від 02.07.2012 року, згідно якої гільза є частиною пістолетного патрону не смертельної дії кал.9 мм Р.А. спорядженого гумовим або аналогічним за своїми властивостями метальним снарядом заводського виробництво ТОВ «Ерма-Інтер» м.Київ Україна. Кулі являються частинами пістолетних патронів не смертельної дії кал.9 мм Р.А. Відомостей щодо пістолету, з якого були відстріляні патрони, в даних НДКЦ при ГУМВС України в Черкаській області не має;

- згідно повідомлення Державного НДКЦ МВС України, фактів застосування зброї, з якої була відстріляна гільза, не встановлено;

- висновком судово-криміналістичної експертизи №251 від 14.06.2012 року, згідно якої виявлений на місці злочину слід тканини для ідентифікації без надання рукавичок для порівняльного дослідження, не придатний;

- висновком судово-криміналістичної експертизи №252 від 14.06.2012 року, згідно якої виявлені на місці злочину шість слідів низу взуття для ідентифікації без надання самого взуття, не придатні;

- висновком судово-криміналістичної експертизи №250 від 14.06.2012 року, згідно якої деякі сліди рук, виявлені під час огляду місця події для ідентифікації придатні, залишені ОСОБА_54 , ОСОБА_24 та іншими невстановленими особами;

- висновком судово-криміналістичної експертизи №285 від 05.07.2012 року, згідно якої деякі сліди рук, виявлені під час огляду місця події, ОСОБА_18 не належать, а залишені іншими невстановленими особами;

- протоколами пред`явлення підозрюваному ОСОБА_13 осіб для впізнання, згідно яких він впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , які їздили з ним в ніч з 5 на 6 червня 2012 року на автомобілі ОСОБА_14 до м. Умані;

- протоколами №1 і №2 про результати проведення санкціонованих негласних слідчих дій в камері №6 збірного відділення слідчого ізолятору УДПС України в Одеській області з використанням технічних засобів аудіо- і відео контролю, згідно якого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_40 і ОСОБА_12 в різні дні розробляють між собою тактику захисту від підозри у вчиненні ними низки злочинів, обговорюють, які покази давати, щоб уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити її, наводячи деякі фактичні обставини вчинених ними злочинів, у т.ч. по епізоду по Умані;

Вказані докази в їх сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_14 , ОСОБА_13 заперечували свою участь у нападі на потерпілого ОСОБА_26 . При цьому вони, кожен окремо, показали, що не домовлялися із ОСОБА_11 про вчинення злочину. 12.06.2012, приблизно о 01 год. 30 хв., ОСОБА_14 , ОСОБА_13 дійсно на автомобілі «Хонда Акорд» д/н НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_14 прибули в район ресторану «Макдональдз» на пл. Дерев`янко у м.Одесі, де випадково зустрілися із ОСОБА_12 і ОСОБА_11 .

Незважаючи на обрану ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , і ОСОБА_14 позицію захисту та повне заперечення ОСОБА_13 , і ОСОБА_14 їх участі в нападі на ОСОБА_26 , вина ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, а також вина ОСОБА_11 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується наступними доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_20 , свідка ОСОБА_55 і свідка ОСОБА_56 батька, мати і брата покійного відповідно, які показали, кожний окремо, що ОСОБА_26 хтось сильно побив 12.06.2012, приблизно о 02:00 год. неподалік від пл. Дерев`янко у м.Одесі. При цьому у нього зникла чоловіча сумка «Buss» та мобільний телефон «Нокіа». З травмами ОСОБА_26 потрапив до лікарні, де помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Ще при житті ОСОБА_26 повідомив їм, що нападників було не менше двох, вони бачили на голові ОСОБА_26 тілесні ушкодження;

- показаннями свідків ОСОБА_57 та ОСОБА_58 , згідно яких, вони підтримували тісні дружні стосунки із ОСОБА_26 , у якого у користуванні була чоловіча сумка «Buss» та мобільний телефон «Нокіа», які зникли, коли його хтось сильно побив 12.06.2012, приблизно о 02:00 год. в районі пл.Дерев`янко у м.Одесі. З травмами ОСОБА_26 потрапив до лікарні, де помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Ще при житті ОСОБА_26 повідомив їм, що нападників було не менше двох, вони бачили на голові ОСОБА_26 тілесні ушкодження;

- показаннями свідка ОСОБА_59 , який відвідував свого знайомого ОСОБА_26 в лікарні та бачив наявні в нього тілесні ушкодження;

- медичною карткою стаціонарного хворого ОСОБА_26 , його медичними довідками та документами, що посвідчують його особу;

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_26 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 ;

- висновком судово-медичної експертизи №66-1950/12 від 20.06.2012, згідно з яким у ОСОБА_26 виявлені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-лицьової травми з синцями - у лівій скроневій області, на повіках правого ока, в правій виличній області, у правому куті рота, саднами на чолі зліва і на лівій надбрівній дузі, вогнищевими крововиливами у м`які тканини голови в правій чільно-скроневій області, лівої тім`яно-скроневої області і потиличної області зліва, крововиливами в обох скроневих м`язах, крововиливом над твердою мозковою оболонкою в лівій скроневій області. Описані пошкодження складають єдиний нерозривний морфологічний комплекс закритої черепно-лицьової травми. Вказані тілесні ушкодження за критерієм небезпеки для життя у момент заподіяння відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_26 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , знаходячись в міській клінічній лікарні № 1 м. Одеси. Смерть ОСОБА_26 знаходиться в прямому причинному зв`язку з вищезазначеною закритою черепно-лицьовою травмою у вигляді перелому кісток склепіння, основи і лицьових кісток черепа, масивних осередків забиття головного мозку з оболонковими крововиливами. Безпосередньою причиною смерті стало ускладнення черепно-лицьової травми - набряк-набухання головного мозку;

- показаннями свідка ОСОБА_60 , відповідно до яких він в першій половині доби 12.06.2012 підвозив ОСОБА_12 на пл. Деревянка в м.Одесі на зустріч із ОСОБА_14 . Він знає, що ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_12 товаришують, але явного лідера між них не має. Якось ОСОБА_12 подарував йому мобільний телефон «Нокіа»;

- протоколом одночасного допиту свідка ОСОБА_60 і підозрюваного ОСОБА_14 , під час якого свідок підтвердив свої показання;

- протоколом добровільної видачі, за яким свідок ОСОБА_61 видав слідчому мобільного телефону «Нокіа», який йому подарував ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду мобільного телефону «Нокіа»;

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотокартками, за якими свідок ОСОБА_61 впізнав ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , як йому знайомих осіб, та не впізнав незнайомого йому ОСОБА_17 ;

- протоколом добровільної видачі, згідно якого свідок ОСОБА_58 видала слідчому випрані особисті речи ОСОБА_26 , в яких той був під час нападу;

- протоколом огляду особистих речей ОСОБА_26 ;

- висновком судової експертизи №529 від 29.06.2012 року особистих речей ОСОБА_26 , згідно якої на футболці, джинсових бриджах кров ОСОБА_26 не виявлено;

- протоколом обшуку, за яким за місцем проживання батька ОСОБА_13 виявлена та вилучена чоловіча сумка «Buss», при цьому обвинувачений ОСОБА_13 не зміг пояснити, звідки вона взялася;

- протоколом пред`явлення для впізнання предмету, за яким свідок ОСОБА_57 впізнала серед пред`явлених речей чоловічу сумку «Buss», яка належала ОСОБА_26 ;

- протоколом одночасного допиту ОСОБА_13 і ОСОБА_12 , відповідно до якого в нападі на ОСОБА_26 приймали участь, крім них, також ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які попередньо домовившись з ними виконували функцію спостереження та готовності у випадку небезпеки прийти на допомогу;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_12 , зафіксовано на відєоносій, згідно якого ОСОБА_14 запропонував йому, ОСОБА_13 , і ОСОБА_11 здійснити напад на ОСОБА_26 з метою заволодіння його майном, і вони всі четверо в різній послідовності вирушили за ним. Фізичне насильство до ОСОБА_26 застосовував лише ОСОБА_11 ;

- протоколом слідчого експерименту за участю ОСОБА_13 зафіксовано на відєоносій, згідно якого ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_14 , йому і ОСОБА_12 здійснити напад на ОСОБА_26 з метою заволодіння його майном, і вони всі четверо, домовившись, хто з них що буде робити, в різній послідовності вирушили за ним. Фізичне насильство до ОСОБА_26 застосовував лише ОСОБА_11 ;

- протоколом виїмки, роздруківками вхідних і вихідних дзвінків на мобільний телефон ОСОБА_14 та аналізом цих документів, згідно яких ОСОБА_14 перебував 12.06.2012, приблизно о 02:00 год. в районі пл. Дерев`янко у м.Одесі в зоні дії базових станцій оператора мобільного зв`язку;

- протоколами №1 і №2 про результати проведення санкціонованих негласних слідчих дій в камері №6 збірного відділення слідчого ізолятору УДПС України в Одеській області з використанням технічних засобів аудіо- і відео контролю, згідно якого ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 в різні дні розробляють між собою тактику захисту від підозри у вчиненні ними низки злочинів, обговорюють, які покази давати, щоб уникнути кримінальної відповідальності або пом`якшити її, наводячи деякі фактичні обставини вчинених ними злочинів, у т.ч. по епізоду щодо ОСОБА_26 , тощо.

Апеляційний суд вважає, що не дивлячись на спробу ОСОБА_11 і ОСОБА_13 приховати участь ОСОБА_14 і ОСОБА_12 в нападі на ОСОБА_26 , суд на підставі сукупності вказаних доказів, обставин події, дійшов висновку про наявність попередньої змови між ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 в нападі в нічний час на випадкову жертву, якою став перехожий ОСОБА_26 , та направленості їх єдиного умислу на збагачення за чужий кошт, у тому числі із застосуванням до потерпілого фізичного насильства. При цьому ОСОБА_11 , як більш фізично розвинутий і маючий певний досвід в нанесенні ударів, безпосередньо вчинив напад на потерпілого, а всі інші співучасники за попередньою домовленістю спостерігали за обстановкою в готовності подати сигнал тривоги при небезпеці або надати допомогу, і ОСОБА_14 , крім того, евакуював нападників після вчинення злочину.

Апеляційний суд вважає, що викладені у вироку та дослідженні в ході судового розгляду в суді першої інстанції докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 складів інкримінованих ним злочинів та доведеності їхньої вини у вчиненні вказаних злочинів.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам, що є у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Апеляційний суд також визнає необґрунтованими доводи захисників про те, що під час судового розгляду суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, оскільки судом першої інстанції були в повному обсязі досліджені фактичні обставини кримінального провадження, в тому числі і докази та пояснення сторони захисту, а за результатами судового розгляду судом, з дотриманням вимог глави 28 КПК України ухвалено законне, вмотивоване та обґрунтоване рішення.

В своїй апеляційній скарзі прокурор зазначив, що суд першої інстанції в оскаржуваному вироку необґрунтовано виключив ознаку вчинення злочинів ОСОБА_14 , ОСОБА_34 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у складі організованої групи.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №13 від 12.12.2005 «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними угрупуваннями», суддям слід досліджувати не лише докази відносно конкретних злочинів, а і відносно тих ознак, які вказують на вчинення цих злочинів саме організованою групою, тобто, виду об`єднання, цілей його створення, плану злочинної діяльності, тривалості існування, наявності матеріальної бази, кількісного складу, вербовки членів, структури, ієрархії об`єднання, наявності корумпованих зв`язків, існування певних правил поведінки його членів, розподілу між ними функцій і таке інше. При цьому судді повинні ретельно з`ясовувати характер дій осіб, яких органи досудового розслідування визнали організаторами злочинної діяльності стійких угрупувань. Дії таких осіб повинні містити в собі наступні ознаки: організація вчинення злочину, керування підготовкою і вчиненням злочину, утворення організованої групи, забезпечення фінансування злочинної діяльності, організація приховування злочинної діяльності організованої групи.

Разом з тим, злочини які вчинялись обвинуваченими мали епізодичний та випадковий характер, умисел на вчинення злочину та попередня домовленість між співучасниками виникали безпосередньо перед вчиненням злочину, потерпілими від злочинів ставали випадкові перехожі.

В обвинуваченні відсутні конкретні дані про те, якими саме діями, в який період часу ОСОБА_14 вживав заходів на відшукання конкретних об`єктів злочинних посягань розробляв плани вчинення злочинів, розподіляв перед вчиненням злочину ролі кожного з учасників та проводив з ними інструктаж, керував ними безпосередньо під час вчинення злочину, а після його вчинення здійснював розподіл виручених злочинним шляхом коштів та іншого майна, а також вчиняв інші заходи, зазначені у вказаній постанові Пленуму Верховного Суду України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи прокурора про створення ОСОБА_14 організованої злочинної групи і вчинення ним та обвинуваченими ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 інкримінованих злочинів у складі організованої групи є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи захисників про те, що суд першої інстанції безпідставно послався у вироку на показання потерпілого ОСОБА_22 , який не був допитаний судом безпосередньо під час судового розгляду.

Так, вказаний потерпілий проживає на тимчасово окупованій території АР Крим. Під час розгляду кримінального провадження судом були вжиті всі можливі заходи для забезпечення явки потерпілого, проте в зв`язку з його знаходженням на території непідконтрольній України та відсутністю поштового зв`язку, суд був позбавлений можливості викликати потерпілого ОСОБА_22 у судові засідання або надати доручення слідчому або прокурору забезпечити його явку.

Крім того, допит потерпілого ОСОБА_22 проводився ще у 2012 році за правилами КПК України в редакції 1960 року, а згідно п.8 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України» допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.

Враховуючи викладене апеляційний суд визнає оголошені в судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_22 допустимим доказом.

Крім того необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_16 про те, що суд безпідставно послався на протоколи проведення негласних слідчих дій як на докази винуватості ОСОБА_14 , оскільки вони були проведені з порушенням ст.270 КПК України.

На аркуші 146 тому 24 міститься доручення оперативному підрозділу на проведення негласної слідчої (розшукової) дії в порядку ст.40 КПК України.

Вказане доручення було видане старшим слідчим відділу СУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_62 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Одеської області ОСОБА_63 від 14 червня 2013 року за №2509т.

Під час апеляційного розгляду сторона захисту не зверталась до апеляційного суду з клопотанням про витребування вказаної ухвали для ознайомлення та долучення до матеріалів кримінального провадження.

Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особам обвинувачених, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови за №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" роз`яснив, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд при призначенні ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 покарання, відповідно до ст.65 КК України та рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", врахував ступінь тяжкості вчинених злочину, особи обвинувачених, та обставини, передбачені статтями 66, 67 КК України.

Оскільки ОСОБА_11 , будучи судимими за умисний злочин, вчинив новий умисний злочин, суд відповідно до ст.34 КК України визнав рецидив злочинів в якості обставини, яка обтяжує його покарання.

Відповідно до ст.66 КК України суд першої інстанції врахував в якості обставин, які пом`якшують покарання:

ОСОБА_11 позитивну характеристику по місцю проживання, підтримання фактичних шлюбних відносин із жінкою, з якою він спільно виховує її малолітню дитину;

ОСОБА_13 позитивну характеристику по місцю проживання, притягнення до кримінальної відповідальності вперше,

ОСОБА_14 - позитивну характеристику по місцю проживання та останньому місці роботи в ТОВ «Екстерьєр-Дизайн», наявність на його утриманні малолітньої дитини 2008 року народження, притягнення до кримінальної відповідальності вперше.

Враховуючи характер, обставини та особливу зухвалість вчинених обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 злочинів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції призначив їм покарання, яке в повній мірі відповідає тяжкості вчинених ними злочинів та особам обвинувачених, є справедливим, достатнім та необхідним для їх виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинувачених.

Підстав для призначення обвинуваченим більш суворого покарання апеляційним судом не встановлено.

Водночас, згідно із ч.2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Суд першої інстанції в резолютивній частині вироку зарахував обвинуваченим в строк відбуття покарання термін їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі:

ОСОБА_11 з 02 жовтня 2012 року по 04 березня 2016 року;

ОСОБА_13 з 13 червня 2012 року по 04 березня 2016 року;

ОСОБА_14 з 21 квітня 2013 року по 04 березня 2016 року;

ОСОБА_12 з 23 червня 2012 року по 04 березня 2016 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Отже, зазначений закон погіршує становище обвинувачених у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, строк попереднього ув`язнення обвинувачених має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В рамках даного кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000044 ОСОБА_11 був затриманий 02 жовтня 2012 року, ОСОБА_13 13 червня 2012 року, ОСОБА_14 21 квітня 2013 року, ОСОБА_12 23 червня 2012 року.

По теперішній час вказані обвинувачені знаходяться під вартою в Одеській установі виконання покарань УДПтСУ №21

Разом з цим, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.532 КПК України вирок суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно частини 4 цієї ж статті судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Оскаржений вирок Київського районного суду м.Одеси від 03 березня 2016 року набирає законної сили з моменту постановлення апеляційним судом даної ухвали, тобто з 30 листопада 2017 року.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 перебували в режимі попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження з моменту їх фактичного затримання працівниками правоохоронних органів по 01 лютого 2018 року (дата набрання вироком суду першої інстанції законної сили), а обвинувачений ОСОБА_12 з моменту затримання до 05 грудня 2017 року дата зміни йому запобіжного заходу судом апеляційної інстанції.

Саме цей термін попереднього ув`язнення має бути перерахований судом за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції, що діяла до 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.409 та п.1 ч.1 ст.413 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне оскаржуваний вирок змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченим у строк відбуття покарання.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційні скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_15 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 03 березня 2017 року задовольнити частково.

Вирок Київського районного суду м.Одеси від 03 березня 2017 року, яким ОСОБА_11 засуджений за ч.2 ст.121, ч.2 ст.187, ч.4 ст.187, ч.2 ст.296 КК України; ОСОБА_13 засуджений за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України; ОСОБА_14 засуджений за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України; ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст.187, ч.4 ст.187 КК України змінити в частині зарахування строку попереднього ув`язнення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року зарахувати:

-обвинуваченому ОСОБА_11 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 02 жовтня 2012 року (момент його затримання) до набранням вироком законної сили, тобто до 01 лютого 2018 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі;

-обвинуваченому ОСОБА_13 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 червня 2012 року (момент його затримання) до набранням вироком законної сили, тобто до 01 лютого 2018 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі;

-обвинуваченому ОСОБА_14 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 квітня 2013 року (момент його затримання) до набранням вироком законної сили, тобто до 01 лютого 2018 року, з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі;

-обвинуваченому ОСОБА_12 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 23 червня 2012 року (момент його затримання) до набранням вироком законної сили, тобто до 05 грудня 2017 року (момент зміни Апеляційним судом Одеської області запобіжного заходу ОСОБА_12 ), з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі;

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Одеської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженими які тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3