Справа № 352/2440/14-к
Провадження № 1-кп/352/3/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , учня 11-го класу Лисецької ЗОШ І-ІІІ ступенів, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Лисець, Тисменицького району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_2 , студента 2-го курсу ВПУ № 13, не одруженого, українця, громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України,-

в с т а н о в и в :
Неповнолітні підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Вказаний злочин підсудні вчинили при таких обставинах:

03.08.2014 р. приблизно о 02 год. 30 хв.., особа щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, ОСОБА_12 , разом із неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , повертаючись із дискотеки «ЄВРО», зупинились в центрі смт. Лисець, Тисменицького району, поблизу магазину «Смакота-Овочі», який знаходиться по вул. Січових Стрільців, 42-а, де зустріли ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , після чого в них зав`язалася розмова.

В ході розмови, неповнолітній ОСОБА_4 , безпричинно, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи явну неповагу до суспільства, на очах у своїх друзів з хуліганських мотивів зухвало наніс один удар головою та один удар лівою рукою ОСОБА_8 в область обличчя, після чого ОСОБА_8 , з метою уникнення подальшого побиття схопив ОСОБА_4 за тіло та повалив на землю.

Після цього, особа щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження та неповнолітній ОСОБА_14 , допомігши ОСОБА_4 підвестись з землі, діючи умисно, розуміючи протиправний характери дій ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, усвідомлюючи явну неповагу до суспільства, продовжуючи хуліганські дії ОСОБА_4 , з особливою зухвалістю нанесли ОСОБА_8 ногами по одному удару в область живота, після чого ОСОБА_12 , з метою припинення побиття відвів ОСОБА_8 в сторону на обочину центральної дороги.

Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_14 , підійшов до ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , після чого, безпричинно рукою наніс останньому два удари в ділянку голови та грудної клітки. В цей час, особа щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, стримував ОСОБА_4 , який намагався продовжити побиття ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 , побоюючись за своє життя та здоров`я, з метою уникнення подальшого безпричинного побиття, почав тікати від обвинувачених центральною дорогою повз металічні перила в напрямку смт. Богородчан. Однак, поблизу продуктового вагончика, з метою продовження хуліганських дій, його наздогнав ОСОБА_5 та штовхнув потерпілого, внаслідок чого він втратив рівновагу та впав на землю.

Неповнолітні ОСОБА_5 разом із ОСОБА_4 , який приєднався до нього, спільно продовжили хуліганській дії, а саме, перебуваючи в центральній частині смт. Лисець, виражаючись нецензурною лайкою, умисно, розуміючи протиправність своїх дій, діючи з особливою зухвалістю, нанесли лежачому ОСОБА_8 , ряд ударів в ділянку живота та грудної клітки.

В подальшому, ОСОБА_8 , наиагаючись уникнути від протиправних, хуліганських та зухвалих дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вирвався від них та побіг через дорогу до криниці, що по вул. Іваниківській в смт. Лисець, де ОСОБА_12 допоміг йому помити обличчя від крові.

Не бажаючи припиняти хуліганські дії, неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб, безпричинно, з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, навздогнали перебуваючого біля криниці ОСОБА_8 та продовжили наносити йому удари руками і ногами в різні ділянки тіла. Від заподіяних йому ударів ОСОБА_8 впав на землю, однак ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зважаючи на прохання потерпілого не бити його, не припиняючи свої зухвалі дії та надалі наносили йому удари ногами в різні частини тіла, при цьому голосно нецензурно лаялись.

Після тимчасово припиненої бійки, ОСОБА_12 , допоміг ОСОБА_8 помити обличчя від крові та відійшов в сторону. В той час до ОСОБА_8 , підійшла особа щодо якої матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження та продовжуючи хуліганські дії неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи в групі з ними, умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю на очах у знайомих ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , наніс ОСОБА_8 3-4 удари рукою в область обличчя, внаслідок чого ОСОБА_8 відчув різку біль в області нижньої щелепи.

Внаслідок вчинених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 хуліганських дій, потерпілому ОСОБА_8 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, синці в ділянках обох очей, забій з травматичний набряком м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого їм в обвинувальному акті злочину визнали повністю, в скоєному щиро розкаялися та вибачившись перед потерпілим дали суду показання в яких повністю підтвердили факт та обставини скоєного ними кримінального правопорушення вищенаведеного у вироці. Заподіяні потерпілому своїми неправомірними діями матеріальні та моральні збитки відшкодували в повному обсязі. Просять суд суворо їх не карати. Також обвинуваченими подано клопотання про застосування до них Закону України "Про амністію в 2016 році". Правові наслідки застосування акта амністії обвинувачені розуміють.
Оскільки обвинувачені ОСОБА_16 та ОСОБА_5 , в судовому засіданні вину визнали повністю, а також те, що вони не оспорюють фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів, розуміють неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудних, свідків та дослідженням доказів, які характеризують їхні особи. Обвинувачені та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Допитані в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала суду покази про те, що 05 серпня 2014 року перебувала в барі «Євро», що розташований по вул. С.Стрільців в смт. Лисець Тисменицького району, де відпочивала. Цього ж дня, 05.08.2014 р. приблизно о 19 год. в приміщення бару прийшла ОСОБА_18 , яка являється рідною сестрою ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_19 та підсіли до неї за столик. В той час в приміщенні бару перебував ОСОБА_12 , який побачивши їх, підійшов та присів до них. Вони почали його розпитувати, що йому відомо, про те, хто саме, 03.08.2014 близько о 02.30 годин в центральній частині селища побив ОСОБА_8 . Останній їм повідомив, що під час усієї бійки він постійно знаходився біля ОСОБА_8 і добре все бачив, як біля магазину «Смакота», що в центральній частині селища потерпілому наносили тілесні ушкодження ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та третя особа матеріали кримінального провадження щодо якої виділені в окреме провадження. Після чого ОСОБА_8 він них втік, однак вони всі троє наздогнали його біля хлібного вагончика, де всі разом продовжили наносити йому тілесні ушкодження. ОСОБА_12 намагався їх розборонити. В подальшому ОСОБА_8 втік від них через дорогу до криниці, однак останні навздогнали його і там і продовжили наносити йому тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_12 розповів, що обличчя ОСОБА_8 було у крові, а тому він допоміг йому помитися біля криниці. Крім того, останній їм розповів, що особисто жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не наносив, натомість намагався припинити конфлікт розбороняючи потерпілого та обвинувачених.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 дала суду показання про те, що на вулиці Іваниківській, де вона проживає, на відстані близько 5 м. від її житлового будинку розміщена криниця загального користування. Територія біля криниці в нічний час освітлюється. 03.08.2014 р. приблизно о 04 год. вона прокинулась від голосного шуму який доносився з вулиці, а саме чула, як хтось біжить по вулиці і його доганяють декілька осіб та кричать і виражаються нецензурними словами. Далі нецензурна лайка доносилась зі сторони криниці, що розміщена на її вулиці. Оскільки вікно в приміщенні кімнати було відчинене, тому вона добре чула глухі звуки від ударів по тілу ногами і руками, а також крики потерпілого з проханнями про припинення його побиття. Оскільки вона була вагітною і в приміщенні будинку перебувала тільки з дитиною, тому боялась виходити на вулицю і підходити до вікна. Хуліганській дії тривали близько 20 хвилин. Зранку 03.08.2014 р. її малолітня дочка ОСОБА_21 біля криниці знайшла в`язку ключів і принесла додому. Щоб відшукати власника ключів вона написала оголошення і залишила у продуктовому вагончику, що розташований в центрі селища. 10 серпня 2014 року до неї додому прийшла ОСОБА_22 , жителька смт. Лисець, яка являється матір`ю ОСОБА_8 і сказала, що ключі належать її сину, а тому вона їй їх повернула. Крім того, остання їй повідомила, що 03.08.2014 її сина ОСОБА_8 побили хлопці мешканці смт. Лисця та с. Старого Лисця, однак хто саме вона не розповідала. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час побиття її сина було госпіталізовано в ОКЛ, де він перебував на лікуванні. Окрім того, свідок суду показала, що вказаними хуліганськими діями особи, які спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_8 , грубо порушили громадський порядок в селищі, порушили тишу у нічний час, оскільки вони порушили її право на відпочинок. Внаслідок голосної нецензурної лайки і криків обвинувачених проснулась її дитина і вона.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 дала суду показання про те, що 02 серпня 2014 року її син ОСОБА_8 о 08 год. поїхав працювати на новобудову в м. Івано-Франківськ, де інколи підробляє. Додому він повернувся цього ж дня, близько 21 год., і знаходився дома. Після цього він повідомив, що іде до свого товариша ОСОБА_13 і близько о 22.30 годин вийшов з будинку. 03.08.2014 р. близько о 01 год. вона лягла спати, син додому ще був не повернувся. Оскільки він досить часто на вихідні дні ходить на дискотеку в бар «Євро», а тому вона знала, що він на дискотеці і приходить пізно, а тому за нього не переживала і спокійно лягла спати.

03 серпня 2014 року близько о 09.00 годин вона зайшла у кімнату до сина ОСОБА_8 , щоб його розбудити, оскільки вони разом із сім`єю планували поїхати на відпочинок в м. Яремче. Розбудивши сина вона побачила, що під очима у нього садна, темно-червоного кольору, розпухлий ніс, побиті, розпухлі губи та зміщена права частина щелепи, побите праве вухо, розбите праве коліно, синці на руках та по тілу. Вона відразу запитала сина, що трапилося, чому він такий побитий, на що він їй відповів, що 03.08.2014 р. біля 02.30 год. він разом із ОСОБА_13 вийшли із бару «Євро» та направилися додому. Біля продуктового магазину «Смакота-Овочі» вони зупинилися. В той час до них підійшли ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та особа матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження та почали розмовляти. В ході розмови між її сином та останнім виник словесний конфлікт, під час якого вони виражалися нецензурними словами. В їхній конфлікт втрутився ОСОБА_4 і безпричинно рукою штовхнув її сина в плече, після чого головою наніс йому один удар в область обличчя, внаслідок чого у ОСОБА_8 з носа потекла кров, після чого правою рукою наніс йому один удар в область обличчя. Після цього вони обоє впали на землю. Коли вони перебували на землі до них підійшла особа матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження і ногою нанесла йому один удар в область обличчя, ОСОБА_14 , який знаходився з правої сторони також наніс йому один ногою в область обличчя. Уникаючи побиття її син втік в сторону до перил, що ідуть по краю тротуару, неподалік металевого вагончика, де продають хліб. Біля вказаного вагончика його наздогнав ОСОБА_14 штовхнув, внаслідок чого він спиною впав на асфальт, та почав наносити йому удари ногами в різні частини тіла та по обличчі. В той час також надбіг ОСОБА_4 і ногами почав наносити удари в різні частини тіла. Внаслідок їхніх ударів син втратив свідомість. До свідомості він прийшов вже біля криниці, що по вул. Іваниківській в смт. Лисець Тисменицького району, коли ОСОБА_12 мив йому обличчя. Біля криниці всі троє, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження, повалили його на землю та наносили йому удари ногами в різні частини тіла. Коли її сину вдалося піднятися із землі, до нього підійшла особа, матеріали кримінального провадження щодо якого виділені в окреме провадження, та нанесла йому рукою декілька ударів в область обличчя, після чого їх знову розборонив ОСОБА_12 .

Переживаючи за здоров`я та життя сина, оскільки він був сильно побитий і скаржився, що його болить голова, щелепа, вона з чоловіком відвезли його в Лисецьку ЦРЛ, де його оглянули лікарі і поклали діагноз «перелом правого кута нижньої щелепи, забої, садна обличчя, тіла» і направили на лікування в Івано-Франківську ОКЛ. На лікуванні в ОКЛ син ОСОБА_8 перебував з 03.08.2014 р. по 22.08.2014 р.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 296 ч. 2 КК України, так як вони групою осіб, з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили грубе порушення громадського порядку, тобто хуліганство, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особи неповнолітніх винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених

Обтяжуючі відповідальність підсудних обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудні у вчиненому щиро розкаялися, активно сприяли розкриттю злочину, неправомірне діяння скоїли будучи неповнолітніми, заподіяні потерпілому злочином матеріальні та моральні збитки відшкодували в повному обсязі в добровільному порядку.

Окрім того, вирішуючи питання про призначення покарання підсудним, суд також враховує і думку потерпілого ОСОБА_8 щодо несуворості призначуваного підсудним покарання, як і те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, по місцю проживання та навчання характеризуються позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебувають, їх молодий вік.

Поряд з вищенаведеним, при призначенні покарання неповнолітнім підсудним суд враховує умови їх життя та виховання, те, що вони виросли у повній сім`ї, у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень їх розвитку відповідає віку.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особи винних, суд вважає доцільним призначити підсудним покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання підсудних та попередження скоєння ними нових злочинів.

Крім того, оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, були неповнолітніми, вчинили його до набрання чинності 07.09.2017 року Закону України "Про амністію в 2016 році", а скоєний ними умисно злочин не відноситься до категорії тяжких злочинів, останні підлягають звільненню від відбування призначеного їм даним вироком суду покарання, на підставі п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році". Будь-які обставини чи перепони, які б виключали можливість застосування щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 акта амністії, судом не встановлено.
Відмову від позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, слід прийняти, оскільки така відмова прав третіх осіб та Закону не порушує, а закладений потерпілим цивільний позов слід залишити без розгляду.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 342-376 КПК України, суд -

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання у виді одного року позбавлення волі - на підставі п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" від 07.09.2017 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання у виді одного року позбавлення волі - на підставі п. «а» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" від 07.09.2017 року.
Речові докази по даному кримінальному провадженні : диск з відеофайлами, які зафіксовані на камеру відеоспостереження яка встановлена на приміщенні магазину «Смакота», що розташований в АДРЕСА_3 , за період з 01 год. 30 хв. по 04 год. 30 хв. 03.08.2014 р. зберігати при матеріалах даного кримінального провадження.

Відмову від позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків прийняти, закладений потерпілим цивільний позов залишити без розгляду.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області через Тисменицький районний суд з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, потерпілому, представнику потерпілого, обвинуваченим та їх захисникам негайно після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1