"13" лютого 2018 р. Справа № 363/439/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2018 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді клопотання слідчого Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000087 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 239 КК України,
встановив:
у клопотанні прокурор та слідчий порушують питання про арешт вантажного сідлового тягача «DAF XF 105.460» р.н. НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом «CMT W-25-50» р.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 із забороною розпорядження і користування ним, а також надати слідчому право вибору місця зберігання.
Клопотання мотивовано тим, що вказаний автомобіль завантажений побутовим сміттям і є речовим доказом, містить сліди сміття, які підлягають дослідженню, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення водієм автомобіля ОСОБА_7 , який хотів викинути сміття у невстановленому місці без передбаченого законом дозволу.
Заслухавши прокурора та слідчого на підтримання клопотання з викладених у ньому підстав, заперечення адвоката власника транспортного засобу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
З матеріалів клопотання встановлено, що досудове розслідування проводиться за фактом замаху на забруднення земель побутовими відходами, без передбаченого законом дозволу.
В ході досудового розслідування встановлено, що 06.02.2018 року близько 23 год. 50 хв. неподалік цементного заводу на території Демидівської сільської ради Вишгородського району зупинено згаданий вантажний автомобіль з напівпричепом під керуванням водія ОСОБА_7 , який хотів нелегально викинути сміття у невстановленому місці.
Пункт розвантаження згідно товарно-транспортної накладної № 0222 від 3.08.2018 року є недостатньо визначеним, Київська область ТОВ «Аркада Проф».
Автомобільним перевізником зазначено ФГ «АгроЗахідБуг», який використовує вказаний автомобіль згідно договору про безоплатне користування майном від 2.01.2018 року.
Тоді ж проведено огляд автомобіля, виявлено наповнення його напівпричепа побутовим сміттям, згаданий транспортний засіб вилучено.
Згідно ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тощо.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).

Згідно п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого,засудженого,третіх осіб.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Відповідальність за ч. 1 ст. 239 КК України передбачено за забруднення або псування земель речовинами, відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення спеціальних правил, якщо це створило небезпеку для життя чи здоров`я людей чи довкілля.
Разом з тим, в суді не доведено наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України, коли в матеріалах клопотання вістуні будь-які докази щодо спричинення вказаним у клопотанні діянням небезпеки для життя чи здоров`я людей чи довкілля. Не зазначено й критеріїв, тобто ознак шкідливості відходів.
Сам по собі факт викидання сміття не свідчить про загрозу настання наслідків передбачених ч. 1 ст. 239 КК України, що за певних обставин може потягнути настання відповідальності передбаченої ст. 52 КУпАП.

Отже з наявних у клопотанні матеріалів неможливо переконатися в обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, який може стати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Суд зазначає, що до речей, які зберегли на собі сліди злочину, відносяться предмети з матеріальними слідами злочину, які неможливо відокремити від їх поверхні.
Водночас слід зазначити, що згідно п.п. 1,4 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню:
повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження;
передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля.
У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.
З матеріалів клопотання та доводів прокурора і слідчого не можна дійти висновку, які подальші дослідження вилученого майна, тобто саме сідлового тягача та напівпричепу до нього збирається робити слідчий.

У той же час об`єктами дослідження екологічної експертизи згідно Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень (затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.98 р. № 53/5),є локальна земельна ділянка, на якій виявлені ознаки негативного антропогенного впливу, у тому числі забруднені земельні ділянки, ділянки із частковим або повним руйнуванням родючого шару ґрунту, забруднені площі зелених насаджень, території вивезення, складування й знищення відходів виробництва і споживання тощо; забруднені водні простори (ділянки рік, озер, водоймищ); забруднений повітряний простір; проби атмосферного повітря, води, ґрунту, відібрані в межах антропогенного забруднення навколишнього середовища; зразки флори й фауни, які піддалися негативному антропогенному впливу; виробничі й складські приміщення промислових, комунальних та інших підприємств і організацій, їх очисні спорудження, газоочисні й пилоуловлювальні установки тощо; механізми, устаткування, їх вузли та деталі з місця, де відбулася надзвичайна екологічна ситуація; відомості з технічної документації й актів перевірки екологічного стану об`єктів; результати обстеження об`єктів навколишнього середовища санітарно-епідеміологічними, природоохоронними й іншими спеціально уповноваженими органами, для розв`язання питання належності речовин та матеріалів до групи потенційно небезпечних для екологічного стану навколишнього природного середовища, розміру збитків тощо.

Доводи прокурора і слідчого про необхідність арешту транспортного засобу з метою його екологічного експертного дослідження за таких умов є необґрунтованими, коли побутове сміття розташоване в автомобілі за будь-яких умов не повинно зберігатися та підлягає переробці й знищенню в установленому законом порядку, зразки якого в разі потреби можуть бути вилучені й збережені для дослідження згідно вказаних вище вимог Закону.

За якими критеріями вилучений сідловий тягач та напівпричіп визнаний речовим доказом та в чому полягає необхідність його арешту в суді не доведено.

Крім того суд звертає увагу і на те, що вказаний транспортний засіб згідно цивільно-правових угод задіяний в автомобільних вантажних перевезеннях, є засобом цивільно-правової діяльності й заробітку водія автомобіля ОСОБА_7 (угода про перевезення № 6/01 від 2.01.2018 року, договір про безоплатне користування транспортним засобом № 1 й акт прийому передачі від 2.01.2018 року).

З огляду на сукупність викладених обставин, в суді не доведено необхідності такого ступеню втручання в права і свободи власника й користувачів вказаного майна, яке фактично призведе до тимчасового позбавлення прав щодо нього, що є невиправданим.

Таким чином заявлене клопотання є недостатньо обґрунтованим та задоволеним бути не може.
На підставі викладеного і керуючись статтями 132, 170-175, 371-372 КПК України;
ухвалив:
в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя