печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2018 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :
19 квітня 2018 року до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , про накладення арешту на наступні квартири, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , з метою збереження об`єкту злочину, речових доказів. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі, з викладених в ньому підстав, просив задовольнити. Обґрунтовуючи внесене клопотання прокурор посилався на те, що Управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004087 від 26.12.2016 за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 28, ч. 4 ст. 358 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, місці та час, за пособництва ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та інших невстановлених на даний час осіб, з метою незаконного збагачення, використовуючи підроблені від імені ОСОБА_11 документи та підроблений від імені ОСОБА_12 заповіт, який начебто був посвідчений посадовими особами Михайлівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, 28.12.2015 року, та зареєстрований у реєстрі за № 19, маючи на меті заволодіти шляхом обману чужим майном, а саме всім майном померлого ОСОБА_12 , у тому числі, грошовими коштами, які перебували на банківських рахунках його матері ОСОБА_13 в ПАТ КБ «Приватбанк», яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та квартирами, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_3 , яка належала йому за життя на праві приватної власності та АДРЕСА_4 , на яку він за законом мав право після смерті його матері ОСОБА_13 , вартість яких, згідно висновку експерта могла складати 3 536 586 грн. 00 коп., фактично заволоділи лише грошовими коштами, які зберігалися на рахунках ОСОБА_13 в ПАТ КБ «Приватбанк» на загальну суму 152 424 грн. 67 коп. з причин, що не залежали від їх волі, якими розпорядилися на власний розсуд. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_14 .
Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_15 .
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві власності ОСОБА_16 .
За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві власності ОСОБА_17 .
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У частині 3 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону. В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на квартири, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 .
З урахуванням вищевикладеного, клопотання прокурора про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Керуючись ст.ст. 36, 40, 131-132, 167, 170-171 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_14 .
Накласти арешт на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_15 .
Накласти арешт на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_16 .
Накласти арешт на нерухоме майно квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_17 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Ухвала в частині накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1