Ухвала
03 січня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-534ск 17
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2017 року в межах кримінального провадження № 0001165 про обвинувачення
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Підгороднє Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.
встановив:
За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2017 року ОСОБА_4 , засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст. 71 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 вересня 2015 року і остаточно ОСОБА_4 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня

2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 залишено без змін.
Ухвалою суду касаційної інстанції від 10 листопада 2017 року касаційну скаргу засудженого через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також ОСОБА_4 було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
На підставі п. 4 § 3 розділу 4 Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" матеріали справи за цією касаційною скаргою були передані до Верховного Суду та 27 грудня 2017 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями призначено суддю-доповідача ОСОБА_1 та членів колегії: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
18 грудня 2017 року до Верховного Суду надійшло доповнення до касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 , проте указані в ухвалі суду касаційної інстанції недоліки від 10 листопада 2017 року не усунув, приписів ст. 427 КПК знову не дотримався.
Як касаційний суд вказував в ухвалі від 10 листопада 2017 року, згідно ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, допущені судом апеляційної інстанції при винесенні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
Однак, в порушення вказаних вимог процесуального закону, ОСОБА_4 так і не навів доводів на обґрунтування необхідності зміни або скасування ухвали апеляційного суду на підставі передбаченій ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 404, 412 414, 419 цього Кодексу та зважаючи на приписи статей 50, 65 КК у їх взаємозв`язку.
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, при повторному зверненні до суду касаційної інстанції, засуджений у скарзі сформулював вимоги до суду касаційної інстанції які не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки в установлений строк засуджений не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, його скарга підлягає поверненню.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3