Справа №505/2597/17
Пр. №1-кп/505/197/17
ВИРОК
11.10.2017 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, Молдова, українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого по найму, одруженого, проживаючого та зареєстрованого АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,
-обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
04.06.2017 року близько 22 годин, ОСОБА_4 знаходячись неподалік центру с. Липецьке, Подільського району, Одеської області разом зі своїми знайомими, одним з яких був ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виник конфлікт, в ході якого вони почали наносити один одному удари руками, направленні на спричинення тілесних ушкоджень.
В цей час у ОСОБА_4 , виник злочиний намір, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою припинення дій останнього умисно наніс точний удар дерев`яною палицею в область тімяної ділянки голови зліва ОСОБА_5 , чим спричинив останьому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №159 від 20.09.2017 року у п.2.3.3 та п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминулі наслідки розладу здоров`я.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення. Суду показав, що дійсно в червні 2017 р. вночі знаходився на одній із вулиць с. Липецьке, Подільського району, Одеської області зі своїми знайомими, один з яких був ОСОБА_6 . В цей час між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , виник конфлікт, в ході якого вони наносили один одному удари і щоб припинити бійку, він умисно наніс ОСОБА_5 один удар дерев`яною палицею в область голови.
Покази ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
В зв`язку з повним визнанням ОСОБА_4 своєї вини, за згодою учасників судового провадження, дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Оцінивши в сукупності надані по кримінальному провадженню докази, досліджені у судовому засіданні, суд дійшов висновку про повне підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні зазначених судом діянь, і суд його умисні дії кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України - як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 - позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставини, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд в діях останнього не вбачає.
В судових дебатах прокурор просив застосувати до ОСОБА_4 . Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію ст. 1 цього Закону, так як має двох неповнолітніх дітей, яким не виповнилося 18 років.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судових дебатах також клопотав про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки він підпадає під дію п. «в» ст. 1 цього Закону, так як має двох неповнолітніх дітей, відносно яких він не позбавлений батьківських прав, а кримінальне правопорушення, яке ним скоєно, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Згідно з ч.2 ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили.
Зокрема, згідно з п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільняються від відбування покарання особи, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Липецької сільської ради, Одеської області 23.04.2007 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого виконавчим комітетом Липецької сільської ради, Одеської області 11.04.2011 року ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Виходячи із загальних принципів призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , а також думку прокурора, щодо покарання і його виду, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим й достатнім для його виправлення. Враховуючи, що ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей до 18 років, та не позбавлений батьківських прав відносно них, суд вважає необхідним застосувати п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового слідства не обирався.
Керуючи ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Засудженому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок може бути оскаржений, до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_9