УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/6148/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
законного представника
потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №295/6148/17 за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_10 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2017 року відносно до неповнолітнього
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , учня 10 класу школи № 262,
який вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.296 КК України,
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити ухвалу суду першої інстанції в частині кваліфікації діяння ОСОБА_11 , перекваліфікувати його дії з ч.2 на ч.1 ст.296 КК України та зменшити тривалість дії примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього з забороною відвідування парків, кафе без супроводу дорослих (близьких родичів), справно відвідувати навчальні заклади (школи) строком на один рік, а в решті ухвалу залишити без змін. У даному випадку судом першої інстанції неправильно кваліфіковано дії ОСОБА_11 , так як неправильно застосовано Закон України про кримінальну відповідальність.
Згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2017 року, до неповнолітнього ОСОБА_11 застосовано примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього з забороною відвідування парків, кафе без супроводу дорослих (близьких родичів), справно відвідувати навчальні заклади (школи) строком до повноліття до 21.03.2020 року.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції, 08.12.2015 близько 14 години 30 хвилин під час сьомого академічного уроку малолітній ОСОБА_11 разом з неповнолітньою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, прийшли до навчального приміщення 8-Б класу ЗОШ № 28 м. Житомира, розташованого в м. Житомирі по вул. Тараса Бульби-Боровця, 17, де проходив урок зарубіжної літератури для учнів 8-Б класу.
Перебуваючи у вказаний час, місці та за вказаних обставин малолітній ОСОБА_11 разом з неповнолітньою особою, яка була учасником конфлікту та матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, ігноруючи загально прийняті норми поведінки в громадських місцях, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, підійшов до малолітнього ОСОБА_8 та безпричинно в присутності сторонніх осіб своєю правою рукою наніс останньому один удар в ділянку лівого плеча, спричинивши ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого плеча, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ОСОБА_11 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та думку прокурора, які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення потерпілого та його законного представника, які просили оскаржену ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність) вчинене суб`єктом злочину.
Тобто, відповідно до зазначеного, суспільно-небезпечне винне діяння тільки тоді є злочином, коли воно вчинене суб`єктом злочину, тобто фізичною осудною особою, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до ст.22 КК України може наставати кримінальна відповідальність.
На час вчинення зазначеного суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_11 не досягнув віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ст.296 КК України, а тому не є суб`єктом даного злочину.
Згідно ст.26 КК України співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох суб`єктів злочину у вчиненні умисного злочину.
Отже, у разі, коли із групи осіб, які вчинили злочин, лише одна особа є суб`єктом злочину, а решта осіб унаслідок неосудності або у зв`язку з недосягненням віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, чи з інших підстав не можуть бути суб`єктами злочину, дії винної особи, яка за таких обставин притягується до кримінальної відповідальності, не можна розглядати як вчинення злочину групою осіб.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, вказаних вимог кримінального закону не дотримався. Юридична оцінка дій ОСОБА_11 за ч.2 ст.296 КК України є помилковою. Ухвала суду першої інстанції в цій частині в порядку п.4 ч.1 ст.409 КПК України з підстав неправильного застосування кримінального закону підлягає зміні шляхом перекваліфікації суспільно-небезпечних дій ОСОБА_11 з ч.2 на ч.1 ст.296 КК України.
Апеляційний суд звертає увагу, що судом першої інстанції не достатньо мотивовано тривалість дії примусового заходу виховного характеру застосованого до ОСОБА_11 у вигляді обмеження дозвілля до досягнення останнім повноліття.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_11 позитивно характеризується за місцем навчання, вперше скоїв суспільно-небезпечне діяння, розкаявся у вчиненому. За таких обставин, на переконання апеляційного суду, термін дії примусового заходу визначеного судом першої інстанції є необґрунтовано завищеним та підлягає відповідному зменшенню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_10 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 20 вересня 2017 року змінити.
Перекваліфікувати суспільно-небезпечні дії ОСОБА_11 з ч.2 ст.296 КК України на ч.1 ст.296 КК України.
Визначити тривалість дії застосованого примусового заходу виховного характеру у вигляді обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього з забороною відвідування парків, кафе без супроводу дорослих (близьких родичів), справно відвідувати навчальні заклади (школи) строком на один рік.
В решті ухвалу залишити без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.
Судді :