ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2017 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Досудовим слідством встановлено, що протягом 2016 року службові особи ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» за попередньою змовою з невстановленими особами, незаконно заволоділи майном державного підприємства, шляхом демонтажу електролізних ванн, із подальшою їх реалізацією за завідомо підробленими офіційними документами в якості металобрухту, вчинені в особливо великих розмірах.
Корпоративні права держави у ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» становлять 68,01 % , тобто держава володіє контрольним пакетом акцій товариства.
Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 № 1057-р ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» був включений до переліку об`єктів, що підлягають приватизації у 2017 році.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримали та просили його задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи прокурора та слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Метою застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту нерухомого та іншого майна, яке належить ПАТ „ЗАЛК, слідчий зазначає необхідність його збереження, попередження спроб його можливого приховування, пошкодження, псування, знищення втрати, використання, перетворення, пересування, передачі третім особам, в тому числі з метою захисту інтересів Держави.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання не підтверджується, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також матеріали клопотання не містять будь-яких даних щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на дане майно за юридичною особою ПАТ „ЗАЛК, відносно службових осіб якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно положень статті 1-ї Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини викладеної у рішенні „Джеймс та інші проти Сполученого Королівства, судом визначено, що створена Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод система захисту покладає саме на національні органи влади обов`язок початкової оцінки як існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і проблеми необхідності заходів з усунення несправедливості.
Виходячи з наданих слідчому судді матеріалів, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України.
Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Крім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Під час розгляду клопотання стороною обвинувачення не було доведено, що належне майно ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», на яке слідчий просить накласти арешт, має доказове значення у кримінальному провадженні. Прокурор, у судовому засіданні в обґрунтування клопотання посилалася, в тому числі, на постанову слідчого від 18.02.2017 року про визнання цілісного майнового комплексу речовим доказом у кримінальному провадженні, проте на переконання слідчого судді, доводи прокурора є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів клопотання вимоги статті 100 КПК України щодо огляду речового доказу не були виконані слідчим, відповідний протокол огляду речового доказу відсутній.
Як встановлено слідчим суддею, кримінальне провадження здійснюється за фактом незаконного заволодіння конкретним майном вказаного підприємства електролізними ваннами, із подальшою їх реалізацією в якості металобрухту, жодних посилань на розкрадання всього рухомого, а тим більш нерухомого майна, прокурором не наведено, тому відсутні підстави вважати, що зазначене у клопотанні майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Даних про те, що зазначене у клопотанні майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які підлягають встановленню під час кримінального провадження, у т.ч. предметом, що був об`єктом кримінально-протиправних дій та набутий кримінально-протиправним шляхом, слідчому судді не надано.
Крім того, слідчий суддя не може погодитись із доводами прокурора, що інше майно підприємства, щодо якого вчинено розкрадання, буде встановлено в ході проведення досудового розслідування, оскільки ці доводи станом на час розгляду клопотання об`єктивно нічим не підтверджені.
Крім того, відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про приватизацію державного майна» з моменту прийняття рішення про приватизацію об`єкта стосовно його майна (нерухомого майна, інших необоротних активів) та земельної ділянки державної власності, на якій розташований такий об`єкт, забороняється:
здійснення операцій (дій), внаслідок яких може відбутися відчуження зазначеного майна чи зменшення його вартості або зменшення розміру земельної ділянки державної власності;
обмін, іпотека або застава майна; списання основних засобів, що мають залишкову вартість; безоплатна передача та реалізація майна для погашення заборгованості; передача майна в оренду; внесення майна до статутного капіталу інших суб`єктів господарювання, передача майна в управління та здійснення операцій з борговими вимогами і зобов`язаннями (факторинг), якщо за період з моменту прийняття такого рішення сума вартості майна, що відчужується, або зобов`язань перевищує 5 відсотків підсумку балансу підприємства за останній звітний період, але не більш як 250 мінімальних заробітних плат протягом одного календарного року;
вчинення дій, які можуть призвести до обмеження (обтяження) прав на земельну ділянку державної власності, на якій розташований такий об`єкт;
зміна номінальної вартості або кількості акцій без зміни розміру статутного капіталу акціонерного товариства;
прийняття рішень про збільшення або зменшення статутного капіталу, крім випадків збільшення статутного капіталу на суму збільшення вартості власного капіталу товариства;
прийняття рішень про припинення господарської організації шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.
У разі необхідності для забезпечення ефективного функціонування господарської організації, що приватизується, зазначені дії здійснюються за погодженням з державним органом приватизації.
Відтак, щодо майна ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» як об`єкта, що підлягає приватизації, діють вищезазначені обмеження, встановлені законом, а вчинення будь-яких дій щодо майна здійснюється за погодженням з державним органом приватизації, а тому додаткове обмеження у вигляді арешту цілісного майнового комплексу підприємства не може вважатися доцільним та виправданим.
Також, матеріалами клопотання не підтверджено, що у даному кримінальному провадженні будь-якій особі повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, цивільний позов не заявлявся, тому підстави для накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову відсутні.
Враховуючи, що слідчим не доведено підстав для арешту майна, на які він посилається у клопотанні, а також з метою захисту права власності осіб, у володінні яких перебуває нерухоме майно та недопущення перешкод у господарській діяльності ПАТ „ЗАЛК, виходячи з того що органом досудового розслідування не підтверджено, що майно може бути знищено або іншим чином відчужено, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись вимогами ст.ст. 42, 98, 131, 132, 170, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1