Справа № 175/1139/16-к
Провадження № 1-кп/175/48/16
У х в а л а
Іменем України
15 лютого 2018 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001010 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Клетино Касимовського району Рязанської області Російської Федерації, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0001010 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_6 заявив письмове клопотання про визнання доказу недопустимим, а саме протоколу проведення слідчого експерименту (з додатками) за участю свідка ОСОБА_8 від 16.12.2015 року (а.к.п.116-123) вказуючи, що слідчий ОСОБА_9 допитуючи свідка та проводячи за його участю слідчий експеримент не забезпечив йому реальну можливість отримати правову допомогу для захисту від можливого порушення його прав, слідчим не було дотримано повноти, об`єктивності, законності та упередженості розслідування кримінальної справи; цей процесуальний документ не відповідає вимогам ст.ст.104, КПК України, крім того слідчим не вжито необхідних заходів для того щоб забезпечити відповідність умов тим, які були в момент ДТП, в наслідок чого слідчий експеримент було проведено зі статистом, який мав допомогти слідчому у відтворенні обстановки та обставин події, що перевірялися.
Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Прокурор заперечувала щодо задоволення даного клопотання, обґрунтовуючи це тим, що документи на які посилається захисник ще не були досліджені судом.
Представник потерпілого заперечував проти клопотання, обґрунтовуючи тим, що захисник використовує тільки власні докази, крім того поняті ще не були допитані, а також підтримав позицію прокурора.

Потерпілий підтримав думку свого представника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 2 цієї статті передбачає, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За приписом ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате (ч.2 ст.89 КПК України).
Разом з тим, захисник у своєму клопотанні не вказує на очевидність недопустимості протоколу проведення слідчого експерименту (з додатками) за участю свідка ОСОБА_8 від 16.12.2015 року, в розумінні ст.ст. 87, 105 КПК України, а лише посилається на сумніви щодо допустимості як доказів наданих стороною обвинувачення.
За таких обставин питання про допустимість чи недопустимість вказаного доказу може бути вирішено лише під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження цього доказу у їх сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Очевидної недопустимості даного доказу на цій стадії судового провадження без дослідження їх взаємозв`язку з іншими доказами суд не вбачає й вважає передчасним вирішувати питання про їх недопустимість.
Крім того, відповідно до положень ст. ст. 94, 375 КПК України суд в нарадчій кімнаті за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
За таких обставин питання щодо визнання доказів неналежними та недопустимими буде вирішено судом у загальному порядку, передбаченому ч.1 ст.89 КПК України, тобто під час ухвалення судового рішення.
Керуючись ст.ст.86, 87, 89, 363, 369 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_6 про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту (з додатками) за участю свідка ОСОБА_8 від 16.12.2015 року - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1