Справа №592/606/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/662/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, з неповною середньою освітою (учень 7-А класу Сумської ЗОШ № 13 ім. А.С. Мачуленка), який проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,

та відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, з неповною середньою освітою (студент І курсу ПТУ № 11), який проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області на вищезазначене судове рішення надійшли апеляційні скарги прокурора ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , в яких, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правильності кваліфікації дій та доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 :

- прокурор просив скасувати вирок суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень даним про осіб обвинувачених внаслідок м`якості та постановити новий вирок, яким:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 104 КК України, звільнити його від призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік,

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, при цьому, прокурор просить покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 вимоги ст. 76 КК України.

До початку апеляційного розгляду даного кримінального провадження від прокурора надійшли зміни до поданої апеляційної скарги, в якій прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги на вищевказаний вирок районного суду, в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання.

- захисник ОСОБА_10 просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, змінити, пом`якшити покарання, а саме, за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- захисник ОСОБА_11 просить вирок суду в частині призначення обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання змінити, та призначити ОСОБА_9 покарання, з застосуванням вимог ст.ст. 75, 104 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_8 остаточно призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_8 визначено не обирати.

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_9 визначено не обирати.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 175 грн. 95 коп. (по 87 грн. 96 коп. з кожного окремо), а також з ОСОБА_8 окремо 527 грн.76 коп. судових витрат. За відсутності коштів у обвинувачених, визначено стягнути кошти з їх законних представників ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог зміненої апеляційної скарги прокурор зазначає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції безпідставно застосував положення ст. 69 КК України, що призвело до призначення невиправдано м`якого покарання. При цьому, прокурор зазначає про безпідставне твердження суду, що ОСОБА_9 свою вину у вчиненому визнав повністю, оскільки вони суперечать дійсності, просить колегію суддів врахувати ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину, який є тяжким, його негативні характеристики, схильність до фізичної та вербальної агресії по відношенню до своїх однолітків, що будь-яких висновків стосовно своєї поведінки він не зробив, та що шкода потерпілому залишилась не відшкодованою.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_15 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , вказує на те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 та встановив наявність обставини, що обтяжує покарання, при цьому наголошує на безпідставному залишенні судом першої інстанції, при призначенні останньому покарання, досудову доповідь Ковпаківського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації, в якій зазначено, що орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, оскільки його особистість не становить високої соціальної небезпеки. Враховуючи вказані обставини, в сукупності з іншими матеріалами справи, зокрема з повним визнанням ОСОБА_8 своєї вини та відшкодування потерпілим завданої шкоди, захисник вважає, що виправлення його підзахисного ОСОБА_8 можливе без реального відбування ним покарання та можливості по відношенню до нього застосування судом апеляційної інстанції положень ст. 104 КК України, що полягає у його звільненні від покарання з випробуванням.

Захисник ОСОБА_11 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі наголошує на тому, що її підзахисний вину у вчиненому повністю визнав, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, навчається на І курсі в Сумському центрі професійно-технічної освіти № 11, на обліках у диспансерах не перебуває, забезпечений належними соціально-побітовими умовами для проживання, виховується у неповній сім`ї, мати приділяє достатніх зусиль по вихованню сина, крім цього, сам ОСОБА_9 запевнив що стане на шлях виправлення та не повторить вчиненого, викрадене майно було повернуто потерпілому та він не наполягав на суворій мірі покарання для ОСОБА_9 . Також, захисник звертає увагу колегії суддів і на те, що суд першої інстанції призначаючи ОСОБА_9 покарання, не взяв до уваги досудову доповідь Ковпаківського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації, в якій вказано, що останній може виправитися без позбавлення його волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судове рішення не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, 28 вересня 2016 року близько 14.15 год. ОСОБА_8 , спільно з невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження), знаходячись на розі вул. Садова та вул. Пушкіна в м. Суми, наздогнали потерпілого ОСОБА_16 , невстановлена особа схопила та тримала останнього за плечі, а ОСОБА_8 вимагав у нього мобільний телефон, не втримавши рівновагу ОСОБА_16 впав на землю, в цей час невстановлена особа руками та ногами нанесла останньому удари в область обличчя, що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_8 у цей же час вимагав від ОСОБА_16 віддати йому мобільний телефон, однак той підвівся із землі та, не віддаючи свого мобільного телефону Lenovo А1000 вартістю 1132 грн., втік до приміщення школи.

Таким чином, ОСОБА_8 та невстановлена в ході досудового розслідування особа, з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення вказаного кримінального правопорушення до кінця.

Крім цього, цього ж дня - 28 вересня 2016 року близько 15.45 год. ОСОБА_8 , спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами (матеріали кримінального провадження відносно яких виділені в окреме провадження), знаходячись на перехресті вул. Д. Галицького та вул. Пушкіна в м. Суми, побачили, що неподалік проходить раніше йому незнайомий ОСОБА_17 , ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_17 та попросив передати йому його мобільний телефон, на що той відмовився, тоді невстановлена особа, нанесла йому удар в область обличчя, після чого ОСОБА_8 погрожуючи ОСОБА_17 насильством, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого продовжував вимагати в останнього телефон, на що той, побоюючись обіцяного насильства, передав ОСОБА_8 свій мобільний телефон Lenovo А338t вартістю 873 грн., після чого той, разом з іншими невстановленими особами, з місця події зникли, а викраденим розпорядилися на власний розсуд.

Також, 04 жовтня 2016 року близько 15.45 год. ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , невстановленою особою на ім`я ОСОБА_18 та особою, яка не досягла віку з якого настає кримінальна відповідальність (матеріали відносно яких виділено в окреме провадження), знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , побачили, що неподалік проходить ОСОБА_19 . ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_19 та запропонував пройти за ріг будинку поспілкуватися, на що останній дав свою згоду, тоді ОСОБА_8 , під приводом подзвонити, попросив у нього надати свій телефон, на що той погодився на віддав ОСОБА_8 телефон Fly IQ4491 Quad вартістю 963 грн., тоді ОСОБА_8 передав його особі, що не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, який взявши зазначений мобільний телефон, відійшов поспілкуватися. На прохання ОСОБА_19 повернути телефон ОСОБА_8 кулаком правої руки наніс йому удар в область обличчя, той у відповідь за плечі схопив ОСОБА_8 , а в цей час особа, що не досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, поклала мобільний телефон ОСОБА_19 в кишеню ОСОБА_9 . Після цього ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інші, не повернувши ОСОБА_19 його телефон, втекли від нього та розпорядилися телефоном на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги зміненої апеляційної скарги, думку обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх законних представників ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та захисників адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які просили задовольнити вимоги поданих захисниками апеляційних скарг, та відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_9 більш суворого покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту поданих прокурором та захисниками апеляційних скарг вбачається, що вирок суду першої інстанції не оскаржується в частині доведеності вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_20 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а отже, в апеляційному порядку не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисників про призначення судом першої інстанції обвинуваченим занадто суворого покарання, а доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а при його призначенні суд повинен враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу винуватого, так і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16 квітня 2004 року № 5, при призначенні покарання неповнолітнім суди повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченим виду і міри покарання, судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції було враховано і визнано обставинами, що пом`якшують покарання те, що він свою вину визнав частково, в скоєному щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є неповнолітнім (навчається у 7 класі Сумської ЗОШ № 13 ім. А.С. Мачуленка), на обліках у диспансерах не перебуває, забезпечений належними матеріально-побутовими умовами для проживання, батьки приділяють увагу вихованню сину, однак впливу на його поведінку не мають, матеріальна шкода частково відшкодована, шляхом повернення викраденої речі потерпілому. Також, судом було визнано обставиною, що обтяжує покарання - вчинення злочину відносно малолітнього.

При цьому, судом також було враховано соціально-психологічну характеристику, надану представником відділу ювенальної превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області та психолого-педагогічну характеристику, видану за місцем навчання неповнолітнього.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, судом першої інстанції було враховано що останній свою провину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, є неповнолітнім (навчається на 1-му курсі в Сумському центрі професійно-технічної освіти № 11 з 01.09.2016 р.), на обліках у диспансерах не перебуває, забезпечений належними матеріально-побутовими умовами для проживання, виховується у неповній сім`ї, мати приділяє достатніх зусиль по вихованню сина, однак достатнього впливу на його поведінку не має, викрадений мобільний телефон повернутий потерпілому, який по мірі покарання покладається на розсуд суду, і визнано ці обставини такими, що пом`якшують покарання. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнав вчинення злочину відносно малолітнього.

Крім цього, судом також було враховано соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_9 , надану представником відділу ювенальної превенції Сумського ВП ГУНП в Сумській області.

Саме з врахуванням вищезазначених обставин, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією інкримінованих злочинів, належним чином вмотивувавши таке рішення, що знайшло своє відображення у вироку.

При цьому, колегія суддів не може погодитись з доводами прокурора щодо безпідставного застосування положень ст. 69 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, оскільки застосовуючи вказану норму закону, суд першої інстанції врахував і ті обставини, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі.

Що стосується апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 , то, заявляючи вимогу про зменшення розміру призначеного ОСОБА_8 покарання та вказуючи на вірність висновку суду щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, апелянт не обґрунтував, які обставини не були враховані судом першої інстанції, що б давало підстави для призначення покарання саме у такому розмірі, який зазначає захисник.

Доводи захисника ОСОБА_11 про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 суд належним чином не врахував того, що останній у вчиненому повністю визнав, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є неповнолітнім, навчається на І курсі в Сумському центрі професійно-технічної освіти № 11, на обліках у диспансерах не перебуває, викрадене майно було повернуто потерпілому, який не наполягав на суворій мірі покарання, а також, що неповнолітній забезпечений належними соціально-побітовими умовами для проживання, виховується у неповній сім`ї, мати приділяє достатніх зусиль по вихованню сина, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що суперечать змісту вироку, з якого вбачається, що всі зазначені захисником обставини були враховані судом при прийнятті рішення щодо призначення покарання ОСОБА_9 .

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання, не вважає його занадто суворим чи м`яким, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні, та захисників, в цій частині, задоволенню не підлягають.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції про необхідність реального відбування неповнолітніми обвинуваченими призначеного їм покарання і вважає вирок суду в цій частині таким, що підлягає зміні, з урахуванням положень п.4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України, виходячи з наступного.

Так, при призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у ст.ст. 65-67 КК України обставин, суди, відповідно до ч. 1 ст. 103 КК України, мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 16 квітня 2004 та ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до ст.ст. 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років. У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

Відповідно до акту обстеження неповнолітнього за місцем мешкання від 27 жовтня 2016 року, ОСОБА_8 забезпечений належними матеріально-побутовими умовами для проживання, виховується у повній родині, батьки приділяють зусилля по вихованню сина, однак достатнього впливу на його поведінку не мають.

Відповідно до акту обстеження неповнолітнього за місцем мешкання від 11 січня 2017 року ОСОБА_9 забезпечений належними матеріально-побутовими умовами для проживання, виховується у неповній родині, мати приділяє достатніх зусиль по вихованню сина, однак достатнього впливу на його поведінку не має.

З досудових доповідей Ковпаківського районного сектору Сумського міськрайонного відділу з питань пробації відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також вбачається, що з урахуванням інформації про їх особистість, спосіб життя, відсутність історії правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що їх виправлення без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб).

При цьому, колегія суддів також враховує і позицію потерпілих та їх законних представників.

Так, як вбачається з звукозапису судових засідань від 09 лютого 2017 року та 06 березня 2017 року законний представник потерпілого ОСОБА_16 ОСОБА_21 просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 превентивні санкції, а не репресивні, що стосується потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_17 та їх законних представників ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , то щодо призначення обвинуваченим покарання вони покладалися на розсуд суду.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, а також те, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є неповнолітніми, раніше до кримінальної відповідальності не притягувались, щиро покаялись в скоєному, апеляційний суд дійшов висновку про можливість їх виправлення без реального відбування покарання, та вважає за необхідне звільнити їх від відбування покарання з випробуванням, застосувавши вимоги ст.75, 104 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки поведінка неповнолітніх обвинувачених потребує відповідного контролю, у зв`язку з чим вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисників обвинувачених частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 червня 2017 року, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в частині призначеного покарання змінити, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

- за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, до покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: в період іспитового строку, без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати на постійне проживання за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки: в період іспитового строку, без дозволу кримінально-виконавчої інспекції не виїжджати на постійне проживання за межі України, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.