У Х В А Л А
09 жовтня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ СУ військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Петрівка, Іванівського району Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на посаді головному спеціаліста відділу речового та продовольчого забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових №0000101 від 26.08.2017 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням установлено, що 21 березня 2017 року ОСОБА_7 призначено на посаду начальника управління матеріально-технічного забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі Управління).

Крім того, 31 травня 2017 року ОСОБА_4 призначено на посаду головного спеціалісту відділу речового та продовольчого забезпечення Управління.

Згідно ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну службу», основними обов`язками державних службовців є забезпечення ефективної роботи та виконання завдань державних органів відповідно до їх компетенції згідно положень Конституції та інших актів законодавства України; недопущення порушень прав і свобод людини та громадянина.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 3, ст. 22, ч. 1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень є особи рядового і начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені ст. 24 цього Закону.

19 квітня 2017 року наказом №106/ОД Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України затверджено положення про управління матеріально-технічним забезпеченням Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції, відповідно п. 2.2. основними завданнями якого визначено організація своєчасного і повного забезпечення державних установ ресурсами для потреб особового складу та осіб, які тримаються в підпорядкованих державних установах Південного міжрегіонального управління.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , будучи керівниками структурних підрозділів органу виконавчої влади, відповідно до ч. 1 Примітки до ст. 364 КК України, є службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади, а також постійно обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

В силу наявного досвіду роботи в органах Державної кримінально-виконавчої служби України ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , достовірно знали та розуміли, що Законом України «Про запобігання корупції» визначено, що посадові особи юридичних осіб публічного права є суб`єктами відповідальності за корупційні правопорушення та їм заборонено використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах. Зазначені особи зобов`язані вживати невідкладно заходи щодо запобігання одержанню неправомірної вигоди визначені ст. 24 вказаного Закону.

Проте, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб, вчинили корупційний злочин за наступних обставин.

Фізична особа підприємець ОСОБА_8 здійснює свою підприємницьку діяльність у сфері неспеціалізованої оптової торгівлі, на зайняття якої уповноважила чоловіка своєї дочки громадянина ОСОБА_9 представляти її інтереси, у тому числі вести перемовини щодо укладення договорів від імені ОСОБА_8 на підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форми власності.

В один з днів червня 2017 року, більш точний час досудовим слідством наразі не встановлено, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 висунули ОСОБА_9 вимогу про надання неправомірної вигоди у розмірі половини від отриманого ним прибутку за кожний договір купівлі-продажу продуктів харчування укладений з ФОП « ОСОБА_10 », а також за подальше укладення відповідних договорів поставки харчування у майбутньому саме з ФОП « ОСОБА_10 ». Тоді ж, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 пригрозили, використовуючи своє службове становище, надані повноваження та владу, вчинити дії щодо розірвання усіх договорів з ФОП « ОСОБА_10 », у разі невиконання ОСОБА_9 вказаних протиправних вимог.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 умисно створили умови, за яких ОСОБА_9 вимушений задовольнити їх протиправні вимоги та надавати неправомірну вигоду з метою запобігання шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів.

Так, 26 вересня 2017 року близько 10-ї години в буфеті держаної установи «Одеська установа виконання покарань №51» за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 11, ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , одержав від ОСОБА_9 першу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 400 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 26 вересня 2017 року складало 10 524 грн.) за вчинення та невчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 наведених вище дій з використанням наданої ним влади та службового становища.

5 жовтня 2017 року близько 12-ї години в службовому кабінеті № 05 Управління за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ОСОБА_7 , діючи з єдиним умислом за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , одержав від ОСОБА_9 другу частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 5 тисяч гривень та 100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 5 жовтня 2017 року складало 2 680 грн.) за вчинення та невчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_4 наведених вище дій з використанням наданої ним влади та службового становища.

Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , будучи службовими особами, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, за попередньою змовою групою осіб, вимагали та одержали від ОСОБА_9 у два прийоми 26.09.2017 та 05.10.2017 неправомірну вигоду загальною сумою 5 тисяч гривень та 500 доларів США (що за курсом НБУ становить 13 204 гривень) за не перешкоджання підприємницькій діяльності останнього щодо поставки продуктів харчування та укладання відповідних договорів поставки у майбутньому, тобто за вчинення та невчинення в інтересах ОСОБА_9 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 влади та службового становища, поєднане з вимагання цієї неправомірної вигоди.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження, окрім цього просив обрати заставу як альтернативний запобіжний захід у розмірі, який перевищує 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме у розмірі 625 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, так як вказані в клопотанні ризики не доведені ніякими доказами, окрім цього підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, ніяких коштів в якості предмета кримінального провадження не отримував, злочин не вчиняв, сума застави прокурором необґрунтована.

Захисником ОСОБА_6 в рамках вказаного кримінального провадження була подана скарга в порядку ст.206 КПК України за фактом незаконного затримання ОСОБА_4 , яку обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 не було затримано безпосередньо після вчинення злочину, 06.10.2017 року о 09:30 годині було затримано, а обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 було розпочато об 11:15 годині, і з цього часу підозрюваний ОСОБА_4 знаходився поряд зі слідчим та оперативними співробітниками, до 16:30 годині 06.10.2017 року, що суперечить вимогам ст.206 КПК України.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання прокурора, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно Примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі до 10 років.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 підтверджується зібраними органом досудового розслідування та наданими до клопотання доказами, а саме: протоколами допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом огляду мобільного телефону від 05.10.2017 протоколом обшуку транспортного засобу, протоколом добровільної видачі грошових коштів, що використовуються та протоколом огляду та вручення грошових коштів, що використовується під час проведення слідчих дій від 26.09.2017, протоколом добровільної видачі грошових коштів, що використовуються та протоколом огляду та вручення грошових коштів, що використовується під час проведення слідчих дій від 05.10.2017, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадження.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Окрім цього, відповідно до ст.209 КПК України, особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до ч.2 ст.207 КПК України, кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу: 1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення, 2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні.

Відповідно до ч.1 ст.208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення, 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проте має постійне місце проживання в Одеській області, враховуючи майновий стан підозрюваного, слідчий суддя вважає за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімуму для працездатних осіб, для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання старшого слідчого СВ СУ військової прокуратури Південного регіону України ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська установа виконання покарань -21» Південного міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, строком на 60 діб.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/19340/17.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Визнати незаконним факт затримання ОСОБА_4 без ухвали слідчого судді з 09:30 години 06.10.2017 року до 16:30 години 06.10.2017 року.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 09.10.2017 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 08.12.2017 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

09.10.2017