Єдиний унікальний номер 341/468/17
Номер провадження 1-кп/341/18/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2018 року м. Галич

Галицький районний суд Івано - Франківської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Галичі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з незакінченою середньою освітою, не працюючого, українця, громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, суд,-

встановив:
ОСОБА_5 вчинив наругу над могилами та незаконно заволодів предметами, що знаходяться на могилах з корисливих мотивів.

Злочин вчинено за таких обставин:

Наприкінці грудня 2016 року обвинувачений проживаючи в с. Дубівці Галицькою району та перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, вирішив вчинити крадіжку металевих конструкцій з могил на старому сільському кладовищі, щоб реалізувати їх у подальшому, як металобрухт.

01.01.2017 р. приблизно о 01 год. ночі ОСОБА_5 прийшов на старе кладовище, яке знаходиться по вул. Йорданська в с. Дубівці Галицького району, переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, із застосуванням фізичної сили руками відламав з бетонних стовпчиків у фундаментній плиті спільної могили подружжя ОСОБА_6 та у подальшому таємно викрав 14 бувших у використанні грубок з нержавіючої сталі діаметром 32 мм., дві з яких довжиною по 0,75 м., а десять - по 1,1 м. загальною довжиною 14,7 м, вартістю по 79,80 гр. за 1 погонний метр, чим заподіяв родичам померлих майнову шкоду на загальну суму 1 173,06 грн.

Після цього обвинувачений підійшов до могили покійного ОСОБА_7 , яка знаходиться на тому ж кладовищі, неподалік могили подружжя ОСОБА_6 і переконавшись, що поблизу нікого немає і за його діями ніхто не спостерігає, із застосуванням фізичної сили руками відламав з бетонних стовпчиків у фундаментній плиті вказаної могили та у подальшому таємно викрав 6 бувших у вжитку грубок з нержавіючої сталі діаметром 24 мм., дві з яких довжиною по 0,8 м., а чотири по 1,1 м. загальною довжиною 6 м., вартістю по 79,50 гри. за 1 погонний метр, чим заподіяв родичам покійною майнову шкоду на загальну суму 477 грн.

Всього в ніч на 01.01.2017 р. ОСОБА_5 таємно викрав з могил подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 20 трубок з нержавіючої сталі, якими розпорядився на власний розсуд і тим самим заподіяв родичам покійних майнову шкоду на загальну суму 1650,06 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно ним вчинено крадіжку металевих конструкцій з могил на старому сільському кладовищі для реалізації, як металобрухт. Всі обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. До вчиненого ним злочину відноситься негативно. Просить не призначати йому суворе покарання врахувавши його стан здоровя.

Потерпілий ОСОБА_8 , надіслав суду письмову заяву в якій вказує про те, що ніяких моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого немає, оскільки останній повернув йому кошти в розмірі 1600 грн.,просить суворо його не карати та розгляд справи проводити у його відсутності. Всі обставини викладені в обвинувальному акті підтверджує та не оспорює.

Потерпілою ОСОБА_9 також на адресу суду було скеровано письмову заяву в якій вказано про те, що претензій до ОСОБА_5 не має, просить покарати його згідно закону. Згідно довідки Дубівецької сільської ради за № 112 від 08 грудня 2017 р. ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.85).

Оскільки, обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та дав суду показання аналогічні пред`явленому обвинуваченню, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, за згодою всіх учасників судового розгляду і у відповідності з ч. 3 ст. 349 КПК України суд обмежив обсяг досліджуваних доказів по даній кримінальній справі, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, сумнівів у добровільності та істинності позиції якого у суду немає.

При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

На підставі зібраних доказів, оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 297 КК України, оскільки він вчинив наругу над могилами та незаконне заволодіння предметами, що знаходяться на могилах з корисливих мотивів.

Обираючи обвинуваченому міру покарання суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 65 КК України , суд призначає покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання. На обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування збитків, відсутність претензій зі сторони потерпілих та позиція їх щодо призначення покарання обвинуваченому, критично оцінює свою протиправну поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи за №230/2017 вбачається, що в обвинуваченого діагностовано низький рівень знань. Автоматизовані розумові навички (читання, письма, обчислювальних операцій) сформовані на низькому рівні. Словниковий запас збіднений. Понятійний апарат недостатньо сформований. Рівень короткочасної і довготривалої безпосередньої пам`яті помірно знижені із зниженням рівнем механічного запам`ятовування. У підекспертного діагностовано олігофренічний симптомокомплекс, рівень інтелекту відповідає рівню розумової відсталості легкого ступеня. Виявлені порушення психіки не досягають ступеня психічної хвороби чи недоумства та не мають значного впливу в період інкримінованих йому протиправних дій на адекватну оцінку ситуації, усвідомлення власного місця і ролі в цій ситуації, не спричиняють зниження контролю своєї поведінки та здатності її регулювати.
В обвинуваченого ОСОБА_5 виявлені ознаки легкої розумової відсталості, що згідно МКХ-10, F-70. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину останній перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 не потребує.
За змістом ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.
Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, зокрема: визнання обвинуваченим вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутності претензій з сторони потерпілих до обвинуваченого , які визнаються судом такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я , позицію прокурора, який у судових дебатах просив застосувати до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 297 КК України.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, нижче від найнижчої межі, зазначеної в санкції ч.3 ст. 297 КК України. Саме таке покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а також буде справедливим щодо досягнення мети покарання виходячи з вимог ст. 50 КК України.
Однак, на переконання суду, виправлення ОСОБА_5 можливе без відбування призначеного покарання у виді обмеження волі, тому, застосувавши ст. 75 КК України, його слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов не заявлявся. Судових витрат немає. Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 323, 324, 327 КПК України суд,-

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.297 КК України та призначити покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 1 ( один) рік.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання ОСОБА_5 звільнити з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя:ОСОБА_1