АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/1401/17 Номер провадження 11-кп/786/471/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора захисника засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 6 грудня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, неодруженому, засудженому вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року, з урахуванням змін, внесених ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 листопада 2015 року, за ч.2 ст.187, ст.71 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 13 липня 2015 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, оскільки за період відбування покарання має 6 стягнень та лише 3 заохочення, які застосовані до нього незадовго до звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення. Крім того, 1 червня 2017 року рішенням комісії виправної колонії відмовлено ОСОБА_8 в застосуванні ст.81 КК України в зв`язку з недоведеністю ним свого виправлення.

За змістом апеляційної скарги засуджений не погоджується з рішенням суду та просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. При цьому зазначає, що довів своє виправлення, оскільки має три заохочення, а накладені на нього стягнення погашені у встановленому законом порядку. Вказує, що працевлаштований на виробництві в бригаді слюсарів, від виконання робіт не ухиляється та приймає участь у програмах виховного впливу. Звертає увагу, що не притягувався до дисциплінарної відповідальності за відмову від праці, а накладені стягнення не відносяться до найбільш суворих.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Доводи апеляційної скарги засудженого є непереконливими.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 за час перебування в слідчому ізоляторі характеризувався негативно, за допущені порушення встановленого порядку відбування покарання двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Після прибуття 11 грудня 2015 року до виправної колонії засуджений отримав чотири стягнення, а заохочення застосовані до нього незадовго до звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.с.42).
Як вбачається з характеристик, затверджених начальником виправної колонії, ОСОБА_8 до виконання законних вимог персоналу установи виконання покарань ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Не завжди має охайний зовнішній вигляд. Участь у програмах диференційованого виховного впливу не приймає з власної ініціативи (а.с.7, 41, а.о.с. 146, 178).

Крім того, на виробництві засуджений ОСОБА_8 працював не постійно, а лише періодично, що підтверджується відповідними довідками (а.о.с. 153, 154, 183). В даний час засуджений також не працевлаштований.

Рішенням комісії виправної колонії від 1 березня 2016 року було відмовлено засудженому в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким у зв`язку з тим, що ОСОБА_8 не став на шлях виправлення (а.о.с.148). А відповідно до витягу з протоколу №12 від 1 червня 2017 року, - відмовлено у подачі матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки він не довів свого виправлення. (а.о.с.176).
Відсутність у засудженого ОСОБА_8 стягнень за відмову від праці не спростовує висновків місцевого суду про недоведеність засудженим свого виправлення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково ґрунтується на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після якого можливе таке звільнення.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтава від 6 грудня 2017 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4