справа № 274/1326/18 провадження № 1-кс/0274/329/18
У Х В А Л А
16.03.2018 року м. Бердичів
В с т а н о в и в:
Згідно поданого клопотання, слідчий СВ Бердичівського ВП ОСОБА_3 просить накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , із забороною користування та розпорядження ним.
Слідство зазначає, що у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Бердичева, українець, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , без постійного місця проживання, раніше судимий.
24.02.2018 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно ініційованого рапорту оперативного працівника Бердичівського відділу поліції встановлено, що під час бесіди з ОСОБА_6 , останній повідомив, що велику частину викрадених речей він збув гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
12.03.2018 року слідчим суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області було надано ухвалу на проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ст. 98 КПК України постановою слідчого вищевказані речі було визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Як передбачено ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 167-168 КПК України вилучене вказане вище майно являється тимчасово вилученим.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
3) є предметом кримінального правопорушення.
Для перевірки вищевказаних обставин необхідним являється проведення товарознавчої експертизи, а також проведення повноцінного досудового розслідування.
З цією метою необхідною являється наявність майна та для запобігання ризикам втрати, знищення, перетворення вказаного майна необхідним являється накладення на нього арешту.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна, окрім іншого, допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Судом встановлено, що вищевказані речі, які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку 14.03.2018 року за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , мають значення у кримінальному провадженні в якості речових доказів, та які були вилучені з метою їх збереження, уникнення можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи вищевикладене, існують достатні підстави вважати, що речі, які були виявлені та вилучені під час проведення обшуку 14.03.2018 року за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , є речовими доказами злочину, з метою забезпечення належного їх зберігання, призначення товарознавчої експертизи, а також проведення ряду слідчих дій, тому слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись статтями 131, 132, 170-173, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя, -

Клопотання слідчого СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.
Ухвала про арешт майна підлягає обов"язковому виконанню.
Виконання ухвали покласти на слідчих СВ Бердичівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .
Арешт може бути скасований слідчим суддею в порядку, передбаченому частиною першою статті 174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1