Справа № 465/599/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1047/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року,колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого-судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2017 року,-

з участю прокурора : - ОСОБА_6

обвинуваченого : - ОСОБА_7

захисника обвинуваченого : - ОСОБА_8

потерпілого : - ОСОБА_9

представника потерпілого : - ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А :
цією ухвалою матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000794 від 22.10.2016 року за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №3, для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Не погоджуючись із даною ухвалою прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2017 року скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Мотивує це тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що безпідставне повернення судом першої інстанції обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадження, строків кримінального провадження взагалі та порушення загальної частини КПК України, оскільки відповідно до ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, а також порушення ч. 1 ст. 283 КПК України в якій вказується, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, виступи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , виступи потерпілого ОСОБА_9 та його представника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що 03.02.2017 року до Франківського районного суду м. Львова надійшли від прокурора Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 матеріали внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000,794 від 22.10.2016 року за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, які складаються з обвинувального акту, розписок про отримання копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, реєстру матеріалів досудового розслідування.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.10.2016, близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , натиснув на дзвінок квартири АДРЕСА_2 , в якій проживають потерпілий ОСОБА_9 , його співмешканка ОСОБА_11 та маги ОСОБА_12 . На запитання ОСОБА_9 : «Хто там?», ОСОБА_7 представився працівником комунального підприємства «Львівобленерго» і таким чином, потрапив в коридор даної квартири, де перебував потерпілий ОСОБА_9 .
Маючи умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_13 одразу наніс удар потерпілому ОСОБА_9 правою рукою в праве око, внаслідок чого, розбив праве скло окуляр. В результаті отриманого удару потерпілий ОСОБА_9 почав втрачати рівновагу, а ОСОБА_13 , продовжуючи свій злочинний умисел, схопив ОСОБА_9 обома руками за тулуб та штовхнув, в результаті чого потерпілий ОСОБА_9 впав на стілець на праву бокову поверхню тіла, який знаходився в кімнаті при вході, і в кінцевому результаті опинився на підлозі. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, наблизився до лежачого на підлозі ОСОБА_9 та наніс декілька ударів ногами та руками по всьому тілу.
Після цього, схопив ОСОБА_9 за футболку, в яку він був одягнений цього дня та заволік останнього на кухню, де продовжив наносити удари кулаками обох рук по голові та ногами по тілу. В процесі того коли ОСОБА_9 намагався підвестись, ОСОБА_13 наніс потерпілому удар правою ногою в ліве око, після чого покинув приміщення вищезазначеного помешкання.
В результаті вказаних дій у ОСОБА_9 , згідно із висновком експерта № 2100 від 24.10.2016 року, виявлено: рану в ділянці правої брови, синці на обличчі, на тулубі, на правій руці, на лівій нозі, і ділянках обох кульшових суглобів, садна на обличчі, на правій руці, на лівій нозі, які утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 21 жовтня 2016 року та відноситься до легкого тілесного ушкодження.
У підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 29.08.2017 року, суд першої інстанції прийшов до висновку, що обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_7 не відповідає вимогам закону га підлягає поверненню прокурору.
Підставою для повернення обвинувального акту судом першої інстанції, стало те, що обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення, а наведені лише фактичні обставини, які встановлені під час досудового розслідування.
Колегія суддів вважає, що у відповідності до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які є встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів вважає, що в даному обвинувальному акті викладено фактичні обставини кримінального правопорушення в повному обсязі, встановлено час і місце вчинення кримінального правопорушення згідно вимог ст. 291 КПК України, а зазначене твердження суду першої інстанції не знаходить свого підтвердження.
Окрім цього, виклад фактичних обставин це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. При цьому конкретний опис не має зводитись до натуралістичного відтворення деяких деталей.
Колегія суддів вважає, що твердження суду першої інстанції щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування є безпідставним, оскільки аналізуючи ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час п проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування, в реєстрі котрий доданий до обвинувального акту про обвинувачення ОСОБА_7 , зазначені вимоги виконанні і мовному обсязі.
Крім того, відповідно до положень викладених в Листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 року № 223-1430/0/4-12 в яких вказано, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України; зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Колегія суддів вважає, що повернення судом першої інстанції обвинувального акту призведе до порушення розумних строків судового провадженим, строків кримінального провадження взагалі та порушення загальної частини КПК України, оскільки відповідно до ст. 28 КПК України кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите, а також порушення ч. 1 ст. 283 КПК України в якій вказується, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
Приймаючи вказане рішення, судом першої інстанції не враховано, що у даному кримінальному проваджені проведено усі необхідні слідчі дії, які спрямовані на збирання, перевірку і оцінку доказів, встановлено обставин які підлягають доказуванню, у зв`язку із чим досудове розслідування у даному кримінальному провадженні було закінчено, складено та надіслано до суду обвинувальний акт.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2017 року підлягає скасуванню, а матеріали провадження поверненню на новий розгляд в суд першої інстанції, оскільки судом допущені істотні порушення вимог кримінально процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити, ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2017 року, якою матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000794 від 22.10.2016 року за фактом вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури №3, для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4