ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Провадження № 1-кс/201/8391/2017
УХВАЛА
05 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро внесене під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000294 від 31.05.2017 клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Дніпропетровська, громадянки України, раніше не судимої, з вищою освітою, не одруженої, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, працюючої інспектором патрульної поліції роти №1 УПП м. Дніпра НП України, маючу спеціальне звання лейтенант поліції, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючої (зі слів підозрюваної) за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
20 вересня 2017 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого першого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000294 від 31.05.2017 року.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження №0000294 від 31.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Національної поліції України Департаменту патрульної поліції №9 о/с від 21.01.2016 ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора патрульної поліції роти №1 УПП в м. Дніпрі НП України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» № 580 VIII від 02.07.2015 (закон у редакції, що діяла до 05.10.2016) (надалі Закону України «Про Національну поліцію»), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

- здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

- виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

- вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави.

Таким чином, лейтенант поліції ОСОБА_5 , займаючи посаду інспектора патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, постійно здійснював функції представника влади, та в силу ч. 3 ст. 18 КК України являлася службовою особою.

Крім того, з урахуванням ст.ст. 23, 62 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XIIвід 23.12.1993 (закон в редакції станом на 29.07.2016), лейтенант поліції ОСОБА_5 , будучи інспектором патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську, тобто поліцейським, являлася працівником правоохоронного органу.

Отже, інспектор патрульної поліції роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції у м. Дніпропетровську лейтенант поліції ОСОБА_5 , будучи представником влади та працівником правоохоронного органу, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи в органах внутрішніх справ України, свідомо і цілеспрямовано використовуючи свої владні повноваження всупереч інтересам служби, вчинила кримінальне правопорушення в сфері службової діяльності за наступних обставин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України

В свою чергу, відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський, зокрема, зобов`язаний:

- неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

- професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

- поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Таким чином, ОСОБА_5 постійно здійснювала функції представника влади, тобто являлася службовою особою правоохоронного органу.

Під час патрулювання інспекторами 3 роти 3 батальйону УПП у м. Дніпрі ДПП ОСОБА_8 та ОСОБА_9 08 травня 2017 року, приблизно о 03.50 год., навпроти будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 36, виявлено крадіжку кабелю, про що вона негайно повідомила лейтенанта поліції, командира роти №6, батальйону №3 УПП в м. Дніпрі НП України ОСОБА_10 .

Згодом прибувши за викликом співробітник патрульної поліції роти №1 УПП у м. Дніпрі НП України ОСОБА_5 встановила, що навпроти будинку за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 36, невстановленими особами вирізано кабель на загальну суму 377 077 грн., який у скрученому вигляді лежить у лісосмузі.

Після чого у ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , службової особи правоохоронного органу виник умисел направлений на зловживання владою з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе шляхом використання влади всупереч інтересам служби, а саме неприйняття дій пов`язаних з виявленням кримінального правопорушення та повернення викраденого майна потерпілому, а використання викраденого майна в своїх корисливих цілях.

08 травня 2017 року, в період часу з 03.00 до 05.00 ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_10 , будучі службовою особою правоохоронного органу, перебуваючи навпроти будівлі за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 36, встановивши факт скоєння невстановленими особами корисливого кримінального правопорушення та виявивши предмет кримінального правопорушення, ігноруючи вимоги Закону не передала виявлене нею викрадене майно, а саме кабель на загальну суму 378 541,74 грн слідчо-оперативній групі, а зловживаючи владою, діючи умисно з метою отримання неправомірної вигоди для себе використовуючи надану їй владу в супереч інтересам служби поклала кабель до багажнику автомобіля, на якому здійснювала патрулювання та згодом з невстановленими особами збула в невстановленому місці, чим спричинила охоронюваним законом правам та інтересам ТОВ «Дніпропетровський завод медустаткування» тяжкі наслідки.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе використанні службовою особою влади всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам юридичних осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

Відповідно до рапорту о/у УКР ГУНП в Дніпропетровській області від 15.05.2017 місцезнаходження ОСОБА_5 на теперішній час не встановлено.

12.09.2017 винесено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

03.10.2017 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, враховуючи, що останній є співробітником правоохоронних органів, слідчий просить суд застосувати до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив суд його задовольнити, посилаючись на те, що підозрювана у даному кримінальному провадженні є співробітником правоохоронних органів, тому перебуваючи на волі, може використовувати як своє становище, так і отримані ним навички з метою уникнення відповідальності, шляхом незаконного впливу на свідків, зокрема особу, яка повідомила органи слідства про вчинення ним даного кримінального правопорушення, або вчиняти інші дії, які будуть перешкоджати проведенню розслідування у даному провадженні або взагалі зникнути зі свого місця проживання та переховуватися від слідства чи суду. Вважає, що саме такий вид запобіжного заходу буде достатнім для виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та уникнення ризиків, передбачених п. 1,3-5 ч.1 ст. 177 КУпАП .

Захисник ОСОБА_4 та підозрювана в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважають, що воно є необґрунтованим, так як і пред`явлена підозра. Просили суд застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, як то цілодобовий арешт, який на їх думку зможе забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на неї обов`язків.

Вислухавши думку сторін та дослідивши матеріали клопотання, суд, враховуючи необхідність забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 31.05.2017 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.

03.10.2017 року ОСОБА_5 пред`явлено повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 364 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє до Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, що підтверджується протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 15.05.2017 року, протоколами допиту свідків, а також іншими зібраними на даний час доказами.

Також на думку суду, доведеними є ризики, передбачені ст. 177 КПК України, такі як можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрювана не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, може вживати будь-яких заходів для введення слідства в оману та спотворювання всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, знищити докази, а в разі неможливості вчинення таких дій, може покинути місце свого постійного проживання з метою уникнення покарання. Про можливість переховування від слідства та суду також свідчить те, що на виклики до слідчого управління ОСОБА_5 не з`явилася без поважних причин. Окрім того, суд враховує й те, що підозрювана є працівником поліції, і може використовувати своє службове становище та навики з метою незаконного впливу на свідка, зокрема особи, яка повідомила органи поліції про вчинення ним кримінального правопорушення, іншим чином впливати на слідство, знищити докази або вчинити новий злочин, з метою уникнення покарання.

Слідчим та прокурором доведено і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, так як підозрювана ОСОБА_5 , будучи працівником поліції, який повинен боротися зі злочинністю та сумлінно виконувати свої обов`язки, знехтувала цими вимогами, та на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а саме у зловживанні владою, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, використанні службового особою влади всупереч інтересам служби. Не зважаючи на те, що підозрювана раніше не судима, однак скоєний нею злочин є тяжким, вчинений особою, яка є працівником поліції та повинна дотримуватися Законів України та інших нормативно правових-актів України, боротися зі злочинністю та захищати інтереси громадян, своєї вини у вчиненому не визнає, тому перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може зникнути з місця проживання та переховуватись від органів досудового слідства, вплинути на свідків з метою уникнення покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або взагалі вчинити новий злочин.

Виходячи з вищенаведених обставин, а також з особистості підозрюваної, яка раніше не судима, є працівником поліції, однак вчинила тяжкий злочин, в супереч інтересам своєї служби та суспільства в цілому, тому лише такий запобіжний захід як тримання під вартою на думку суду забезпечить дотримання підозрюваною ОСОБА_5 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Разом з тим, суд відповідно до ч.3 ст.183 КПК України вважає необхідним визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, які будуть на неї покладені у разі внесення нею застави. Враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , суд вважає необхідним визначити заставу в сумі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

На підстави викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Дніпропетровської установи виконання покарань №4 строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою є 02 грудня 2017 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваною ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 7442 в ГУДКСУ м. Києва, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 64 000 гривень, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваної ОСОБА_5 з-під варти зобов`язати її прибувати за кожною вимогою суду та покласти на неї обов`язки прибувати за кожною вимогою до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження; не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу слідчого чи прокурора або суду, повідомляти слідчого чи прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 , що у разі не з`явлення її за викликом до слідчого чи прокурора без поважних причин або не повідомлення нею про причини своєї неявки, або порушення нею обов`язків, покладених на неї у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1