20 жовтня 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу потерпілого ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання, -
У судовому засіданні свою скаргу підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні її тексту. Додатково пояснив, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний надавати сторонам виконавчого провадження, їх представникам та прокурору, як учаснику виконавчого провадження, можливість лише ознайомитись із матеріалами провадження, але не отримувати їх. Отримані у інший спосіб документи будуть вважатися неналежними та недопустимими доказами.
Прокурор заперечував проти задоволення скарги. Пояснив, що відмовив у задоволенні клопотання потерпілого з тих підстав, що у самому тексті клопотання він абсолютно не обґрунтував необхідність здійснення такої виїмки, яку обґрунтовує лише у судовому засіданні, а також тому, що на його письмовий запит, поданий начальнику ВДВС ОСОБА_6 , той своїм листом від 13 жовтня 2017 року надав йому, як процесуальному керівникові, усі запитані ОСОБА_3 у клопотанні від 04 жовтня 2017 року документи. Ці документи є належними та допустимими доказами, так як їх надано на запит, зроблений ним у порядку ст. 93 КПК України, згідно з якою, усі посадові та службові особи України мають право надавати необхідні документи слідчому чи прокурору. ОСОБА_3 невірно розуміє співвідношення норм Закону України «Про виконавче провадження» та КПК України. Через те, що копії вказаних документів вже є у справі та тому, що вони є належними та допустимими доказами, які отримано ним у встановлений чинним КПК України спосіб, прохав відмовити у задоволенні скарги.
Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих дій, особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановлюється ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, відмовлено у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Розглянувши скаргу та надані до неї додатки, заслухавши пояснення скаржника, з`ясувавши думку прокурора, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 26, 303, 307, 369, 371-372, 395 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у задоволенні клопотання задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1