Провадження № 11-кп/792/168/18
Категорія: ч.2 ст.345 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0004599 за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 1 грудня 2017 року,-

В с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 1 грудня 2017 року
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого водієм ФОП « ОСОБА_12 », в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначено покарання у вигляді 4 років обмеження волі.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року ОСОБА_10 звільнено від відбування призначеного покарання.
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково.
Ухвалено стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

За вироком суду, 20.07.2016 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_10 , перебуваючи за кермом автомобіля «Volkswagen Passat B5» із номерним знаком НОМЕР_1 по вулиці Майборського в м. Хмельницькому, поблизу буд. № 13, не виконуючи законних вимог інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції м. Хмельницького, рядового поліції ОСОБА_7 , у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, щодо забезпечення охорони та громадського порядку, на місці події умисно заподіяв ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виглядікрововиливу м`яких тканин і садна шкіри передньо-внутрішньої поверхні колінного суглобу, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, шляхом наїзду автомобілем «VolkswagenPassatB5» на ногу останнього.
В поданих апеляційних скаргах захисники обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , посилаючись на відсутність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та невірну оцінку доказів місцевим судом, просять вирок суду скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити. Вважають, що вина обвинуваченого під час досудового розслідування, з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не доведена. На їх думку, суд не взяв до уваги показання самого обвинуваченого про те, що наїзд на потерпілого трапився внаслідок технічної несправності транспортного засобу, не дав належної правової оцінки показанням свідків, не врахував, що ряд доказів, в тому числі висновок судово-медичного експерта є недопустимими. Це, на думку сторони захисту, свідчить про упередженість суду та є підставою для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_9 і ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги, з посиланням на зазначені в них доводи, потерпілого ОСОБА_7 та прокурора, які просять апеляційні скарги сторони захисту залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до задоволення не підлягають, виходячи з таких підстав.
Як убачається з матеріалів провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у провадженні не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам провадження та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин справи та перевірка їх доказами проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_10 не заперечував та ствердив обставини наїзду керованим ним автомобілем у нічну пору 20.07.2016 року по вулиці Майборського в м. Хмельницькому на перебуваючого в форменому одязі потерпілого, однак викладав свою версію подій.

Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який прямо вказав на ОСОБА_10 , як на особу, яка в процесі проведення процесуальних дій працівниками поліції та ним зокрема, керуючи транспортним засобом, не виконуючи законні вимоги працівників правоохоронних органів, намагалася покинути місце події, внаслідок чого здійснив наїзд автомобілем на нього, спричинивши тілесні ушкодження.

Аналогічними показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які ствердили обставини вчинення процесуальних дій працівниками поліції на місці зупинки транспортного засобу під керуванням обвинуваченого, намагання ОСОБА_10 залишити місце події та скоєння внаслідок цього наїзду на потерпілого, який перебуваючи у форменому одязі під час виконання службових обов`язків намагався йому у цьому перешкодити.
Показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які ствердили обставини спричинення потерпілому тілесних ушкоджень внаслідок наїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_10 , однак викладали версію, аналогічну стороні захисту.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення об`єктивно стверджується даними Міського травматологічного центру від 20.07.2016 року та висновку експерта № 962 від 21.07.2016 року з яких вбачається, що потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу м`яких тканин і садна шкіри переднє-внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, що могли утворитися від не менше ніж одноразової дії тупого твердого предмету, за механізмом «удар» (крововилив), «удар-тертя» (садно) і за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки).
Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не виключають можливості їх утворення під час ДТП 20.07.16 року за обставин, на які вказує потерпілий наїзді легкового автомобіля на ОСОБА_7 (а.п. 85, 87).
Змістом протоколу огляду та даними відеозаписів подій повністю стверджуються обставини наїзду, в процесі проведення процесуальних дій працівниками поліції, транспортного засобу під керуванням обвинуваченого на перебуваючого в форменому одязі потерпілого ОСОБА_7 , який намагався перешкодити ОСОБА_10 залишити місце події (а.п. 89, 90-93).

Перебування потерпілого ОСОБА_7 на місці події у зв`язку з виконанням службових обов`язків стверджується даними функціональних обов`язків поліцейського патрульної служби, витягом з наказу Депертаменту патрульної поліції № 27 о/с від 21.12.2015, Журналом обліку інструктажів особового складу, Книги нарядів, відповідно до яких ОСОБА_7 на момент вчинення злочину обіймав посаду поліцейського патрульної служби, перебував на чергуванні та здійснював патрулювання з охорони громадського порядку, забезпечення безпеки і порядку (а.п. 98-100, 101, 103, 123-124, 125-126).
Із змісту протоколу проведення слідчого експерименту з фотоілюстраціями вбачається, що потерпілий ОСОБА_7 в деталях, вказав місце, спосіб та механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим внаслідок наїзду транспортним засобом (а.п. 145-152).
Даними висновку експерта № 1505 від 23.11.2016 року стверджується, що характер і локалізація тілесних ушкоджень виявлених у потерпілого не виключають можливості їх утворення в час та при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 (а.п. 156-157).
Проаналізувавши висновки судово-медичних експертиз в сукупності з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, що виявлені у потерпілого ОСОБА_7 тілесні ушкодження, спричинені саме внаслідок наїзду автомобілем під керуванням обвинуваченого, оскільки це повністю узгоджується з належними, об`єктивними, вищенаведеними, дослідженими судом доказами, які стороною захисту не спростовані.
Сукупність всіх вказаних обставин вчинення правопорушення, спосіб, кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка обвинуваченого і потерпілого, що передувала події вказують про цілеспрямовані, обдумані та умисні дії ОСОБА_10 спрямовані на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень під час виконання ним службових обов`язків.
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційних скарг сторони захисту про необґрунтованість заведення кримінального провадження та засудження ОСОБА_10 .
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ні обвинуваченим, ні його захисниками не надано.
Більше того, дані твердження обвинуваченого та його захисників були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_10 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отримані з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого та свідків заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому, в матеріалах провадження не встановлено доказів незаконних дій працівників поліції, в тому числі потерпілого ОСОБА_7 на місці події, перевищення ними своїх повноважень в процесі вчинення процесуальних дій.
Більше того, за матеріалами службового розслідування від 31.08.2016 року відносно конкретних працівників патрульної поліції, проведеної за результатами звернення обвинуваченого ОСОБА_10 , порушення вимог закону ОСОБА_7 та іншими працівниками патрульної поліції не встановлено (а.п. 129-132).
З огляду на те, що дії ОСОБА_10 щодо спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень під час виконання ним службових обов`язків, носили умисний, свідомий характер, жодним чином не змінює факту вчинення злочину, не впливає на кваліфікацію дій та не звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності твердження сторони захисту, що сам транспортний засіб, яким обвинувачений вчинив наїзд на потерпілого не вилучений та не досліджений і по обставинах його неправомірного використання жодній особі не оголошена підозра.
Як і не спростовує факту вчинення злочину та обставина, що обвинувачений ОСОБА_10 на місці пригоди затриманий не був, оскільки працівники поліції намагалися вилучити та евакувати саме транспортний засіб, яким він здійснював керування і чому він активно перешкоджав. При тому що особа обвинуваченого була встановлена і в затриманні його необхідності не було.
З аналогічних причин не може бути підставою для закриття кримінального провадження та не виключає наявність в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, відсутність кваліфікації його дій органами досудового розслідування та прокурором ще й за ст. 342 КК України. Оскільки суд розглядає кримінальне провадження виключно в межах висунутого звинувачення, а чине законодавство не містить обов`язкової умови для притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, ще й кваліфікації його дій за ст. 342 КК України.
Оголошена ОСОБА_10 підозра, кваліфікація його дій по обставинах спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, з якою погодився суд, містить виклад фактичних обставин, в тому числі часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину, наскільки вони відомі органам досудового розслідування. Знайшли вони своє відображення і у вироку, тобто при його ухваленні суд повністю вирішив питання, зазначені в ст. 374 КПК України.
Наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, в тому числі відеозаписами подій, послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_7 , які повністю узгоджуються між собою стверджується, що останній намагався завадити ОСОБА_10 покинути місце пригоди, а не кинувся під автомобіль, яким керував обвинувачений, в чому намагається переконати колегію суддів сторона захисту.
Погоджується колегія суддів із висновками місцевого суду про неналежність та допустимість даних відеозаписів подій та висновків експертів. Оскільки фактичні обставини, які містять останні, повністю узгоджуються з іншими наявними доказами у провадженні, що свідчить про їх належність та допустимість. При цьому, вказані докази були предметом судового розгляду, дослідженні за участі сторони захисту, остання мала можливість поставити по них запитання та отримати на них відповіді, чим повністю були забезпечені права ОСОБА_10 .
Не утворює порушення прав та законних інтересів ОСОБА_10 і посилання сторони захисту на проведення слідчого експерименту з потерпілим за відсутності обвинуваченого. Оскільки дана процесуальна дія була предметом дослідження місцевого суду, за участі сторони захисту і чине процесуальне законодавство не виключає проведення такої процесуальної дії з потерпілим за відсутності обвинуваченого.
З огляду на те, що потерпілий перебував при виконанні службових обов`язків, окремого дозволу слідчого для перебування ОСОБА_7 на місці події, забезпечення там правопорядку чине законодавство не передбачає.
На переконання колегії суддів надання медичної документації потерпілого на запит слідчого, а не за рішенням слідчого судді, з огляду на те, що ОСОБА_7 був безпосереднім об`єктом дослідження судово-медичного експерта, не є істотним порушенням вимог закону та не є підставою для визнання недопустимими висновків експертів з цих підстав.
З аналогічних підстав не є і істотним порушенням вимог закону та не може бути підставою для визнання доказів недопустимими, на переконання сторони захисту відсутність ідентифікаційних даних цифрових носіїв та надання відеозаписів подій органами патрульної поліції на запит органу досудового розслідування, а не за рішенням слідчого судді. Оскільки належність вказаних відеозаписів, їх відповідність фактичним обставинам справи не заперечує і сам обвинувачений ОСОБА_10 .
Місцевий суд провів аналіз усіх зібраних у провадженні доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях потерпілого, свідків, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які стверджують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом було вмотивовано.
Суд ухвалив обвинувальний вирок виключно на доказах досліджених в процесі судового розгляду, численні супровідні, дані переписки прокурора та слідчого в рамках проведення досудового розслідування не покладені в основу обвинувального вироку, відсутні посилання суду і у вироку на ці матеріали, як на докази вини обвинуваченого у вчиненні злочину, вони жодним чином не впливають на встановлення істини у провадженні, а тому законні підстави для визнання їх недопустимими доказами, про що захисник ОСОБА_9 ставить питання у апеляційній скарзі, відсутні.
Ставлячи питання про скасування вироку, сторона захисту, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів обвинуваченого органами досудового розслідування та судом не навели, а виключно обмежилися перерахунком та декларуванням норм права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст. 65 КК України та визначив таке з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого.
Зокрема, судом взято до уваги те, що ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні правопорушення середньої тяжкості, його суспільну небезпечність, спосіб та механізм його вчинення, наслідки, що настали.

Як стверджується матеріалами провадження вину у вчиненні правопорушення ОСОБА_10 не визнав навіть під тиском зібраних у провадженні доказів, даних виявлення жалю, спроби виправити ситуацію у провадженні не встановлено, не вживав достатньо заходів для досягнення порозуміння з потерпілим.

За таких обставин, приймаючи до уваги суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим правопорушення, його особу, який в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, працює та отримує сталі, систематичні доходи, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, спосіб та механізм вчинення злочину, наслідки, що настали, враховуючи думку потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що обране ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі, є достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, тобто ґрунтується на вимогах закону.

Внаслідок того, що ОСОБА_10 є батьком трьох неповнолітніх дітей, злочин вчинив до набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2016 році», дав згоду на застосування до нього акту амністії, рішення суду про звільнення обвинуваченого від покарання не суперечить та узгоджується з вимогами закону.
Ґрунтуються на вимогах закону і рішення місцевого суду відносно вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про стягнення шкоди завданої злочином.
За вироком суду позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Ухвалено стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 5000 грн. моральної шкоди завданої злочином.
Як встановлено судом, ОСОБА_7 , внаслідок неправомірних дій обвинуваченого отримав легкі тілесні ушкодження.
Місцевим судом в достатній мірі враховано, що діями обвинуваченого було допущено порушення нормального способу життя потерпілого та його сім`ї, порушенням одного із основних конституційних прав права на здоров`я, перенесеного ОСОБА_7 стресу, часу необхідного для відновлення попереднього стану здоров`я, характеру та виду тілесних ушкоджень, неможливість в зв`язку з цим виконувати свої службові обов`язки, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, суд визначив розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн.
Зазначена сума моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний та моральний стан потерпілого є достатньою сатисфакцією.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 1 грудня 2017 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .