УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/2592/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2017 року
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
потерпілої ОСОБА_9
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, уродженець і мешканець
АДРЕСА_1 , непрацюючий,
не одружений, раніше не судимий
- за ч.3 ст. 187 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі із конфіскацією усього належного йому майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (з урахуванням змін до вказаної статті, що набрали чинності 21.06.2017) зараховано ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з дня затримання 08.04.2017 до 20.06.2017 (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а з 21.06.2017 до дня набрання вироком законної сили - із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, згідно із Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення». Початком строку відбування покарання вважати день набрання вироком законної сили.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 4243 грн. 38 коп. витрат на залучення експерта та на користь виконавчого комітету Житомирської міської ради Управління охорони здоров`я міської ради КУ Центральної міської лікарні №2 кошти на відшкодування витрат за стаціонарне лікування потерпілої у сумі 1825 грн. 02 коп.
Речові докази: сліди відбитків пальців рук, сліди низу взуття, грунт, недопалок цигарок «Столичні», змив речовини бурого кольору, конверт з нашаруванням речовини бурого кольору, сліди тканини - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому залишити попередній тримання під вартою.
в с т а н о в и л а:
Як встановив суд, 01.02.2015 року близько 22 год. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , вирішив заволодіти грошовими коштами сусідки ОСОБА_9 , шляхом розбійного нападу, із застосуванням насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я, поєднаним із проникненням у її двохповерховий будинок АДРЕСА_2 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на розбійний напад, задля заволодіння грошима, обвинувачений цього ж дня о 22 год. 30 хв. прийшов до будинку ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що остання перебуває в ньому разом із неповнолітньої онукою ОСОБА_10 . З метою непомітного, безперешкодного проникнення до будинку, обвинувачений по водопровідному крану, через навіс, добрався до металопластикового вікна на другому поверсі будинку, відчинивши його за допомогою заздалегідь приготованого металевого прута, проник до однієї з кімнат та заховався за ліжком. Після виявлення ОСОБА_8 потерпілою та її неповнолітньою онукою, обвинувачений для подолання волі потерпілої ОСОБА_9 до опору, застосував щодо неї насильство, небезпечне для її життя і здоров`я, а саме навмисно наніс потерпілій один удар металевим прутом в область голови, яка встигла прикрити голову руками. Злочинними діями ОСОБА_8 потерпілій завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я у вигляді травматичної ампутації нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кісті, а також легкі тілесні ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я у вигляді забійних ран на голові справа і нижньої третини правого передпліччя.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить вирок суду щодо ОСОБА_8 про визнання його винним за ч. 3 ст. 187 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, звільнивши його з під варти в залі суду.
Вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 ухвалений без врахування всіх обставин справи, зазначає, що судом допущено очевидну неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та судом допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону, неправильно застосовано положення кримінального кодексу України.
Вказує, що обвинувачений ОСОБА_8 не визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 187 КК України.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що потерпіла ОСОБА_9 зверталась до поліції з заявою про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Також, як слідує зі змісту апеляційної скарги захисник ставить під сумнів висновок додаткової дактилоскопічної експертизи, яку суд поклав в обґрунтування своїх висновків, оскільки при проведенні первинної експертизи, яка не досліджувалась у суді, було встановлено, що відбитки пальців рук виявлені при ОМП належать іншій особі.
На її думку суд не дав належної оцінки тим обставинам, що при проведенні ОМП були вилучені сліди взуття, ґрунту, змиви речовини бурого кольору, сліди тканини, а експертне дослідження цих об`єктів досудовим розслідуванням не проводилось.
Разом з тим, недопалок сигарети виявлений поблизу будинку був досліджений при проведенні судово-молекулярної експертизи, яка дала висновок, що сліди залишені на ньому відношення до обвинуваченого не мають.
Звертає увагу, що органами досудового слідства, з порушенням ст. 89 КПК України, було проведено слідчий експеримент, який був покладений в основу вироку суду, а саме, слідчий експеримент було проведено не на місці вчинення злочину, а в кабінеті у слідчого. Зі слів обвинуваченого ОСОБА_8 на протоколі про проведення слідчого експерименту стоїть не його підпис.
Зазначає, що, судом було відмовлено захиснику ОСОБА_11 в допиті частини свідків, що свідчить про неповноту судового розгляду, а іншим показанням свідків сторони захисту надано неналежну оцінку.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 оспорює фактичні обставини справи та вказує, що він не вчиняв кримінального правопорушення.
Обвинувачений у апеляційній скарзі наводить доводи, що аналогічні доводам скарги захисника.
Крім цього, вказує, що потерпіла та її онука вказали на нього, як на особу, яка вчинила злочин проти них, але опис нападника не збігається з його зовнішністю.
Стверджує, що на нього здійснювався тиск органами досудового розслідування, показання потерпілої, неповнолітнього свідка щодо його участі у злочині, впізнання у маршрутці є суперечливими.
Крім цього зазначає, що відмова його захиснику ОСОБА_11 у допиті свідків, наштовхнула його на не довіру до судової системи, оскільки стало зрозуміло, що його хочуть визнати винним у злочині, якого він не вчиняв.
На його думку суд був упередженим щодо нього у зв`язку з чим підлягав відводу, однаку у цьому клопотанні було відмовлено.
Просить вирок скасувати та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтвердження доводів апеляційної скарги, прокурора, потерпілої які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - розбій поєднаний з проникненням у житло, обґрунтувавши це належним чином у вироку з посиланням на докази та надавши їм відповідну оцінку, погоджується з таким висновком і колегія суддів.
Так, допитані в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 та її неповнолітня онука свідок ОСОБА_12 , в своїх поясненнях детально та переконливо відтворили та підтвердили події, які стались 01.02.2015 року у їх будинку та вказали на ОСОБА_8 як на особу, що вчинила напад на них. В своїх поясненнях вони вказали, що впізнають обвинуваченого по рисах обличчя та статурі.
Зазначені показання потерпілої та свідка ОСОБА_12 , узгоджуються з іншими доказами, які суд поклав в обґрунтування своїх висновків.
Так, відповідно до слідчого експерименту, який було проведено 23.06.2015, обвинувачений ОСОБА_8 у присутності захисника, понятих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 добровільно у деталях відтворив спосіб, у який він проник до будинку потерпілої ОСОБА_9 , вчинив напад на останню з застосуванням металевого прута, якого взяв на подвір`ї будинку потерпілої та заволодів грошовими коштами. Ці обставини повністю збігаються із наведеними показаннями ОСОБА_9 , неповнолітнього свідка та з іншими доказами.
У судовому засіданні 22.10.2015 після допиту потерпілої ОСОБА_15 також підтвердив, що слідчий експеримент був розпочатий у кабінеті слідчого, однак в послідуючому він відмовився виїжджати для показу на місці злочину обставин його вчинення, мотивуючи, що йому соромно. (а.с.49-51).
Під час проведення 02.02.2015 року огляду місця події за місцем проживання потерпілої ОСОБА_9 було встановлено, що будинок має 2 поверхи. Будинок облаштований парканом. На відстані 0,5 м. від вхідних дверей був виявлений пошкоджений кран із залишками ґрунту та сліди низу взуття біля нього, а також мазки низу взуття на стінці будинку під металевим навісом (козирком), що розташований саме під металопластиковим вікном на 2-му поверсі. На металевому навісі (козирку) на лівому краю були виявлені 2 фрагменти слідів пальців рук, які вилучені на дактилоскопічну плівку. Висновком експерта № 1/650 від 20.05.2015 року встановлено, що вилучені сліди залишені саме великим пальцем правої руки ОСОБА_8 та долонею його лівої руки (а.с. 162-176).
Виявленні при проведені ОМП сліди проникнення до будинку, а зокрема пошкоджений кран, залишки ґрунту, сліди та мазки від взуття на стіні, сліди пальців рук та долоні на козирку, пошкодження вікна повністю узгоджуються з механізмом проникнення у будинок про який ОСОБА_8 вказував в ході проведеного з ним слідчого експерименту.
Згідно додаткової судової дактилоскопічної експертизи від 20.05.2015 р. №1/650 представлена на дослідження упаковка із вилученими під час ОМП від 02.02.2015 у помешканні потерпілої об`єктами не порушена, забезпечує зберігання цих об`єктів та запобіганню несанкціонованого доступу до них. Всередині упаковки знаходяться, у тому числі, дві первинні упаковки спец пакети із індивідуальними №№ 2325890, 2325894. Висновком експерта встановлено, що вилучені сліди залишені саме великим пальцем правої руки ОСОБА_8 та долонею його лівою руки (а.с. 162-176).
Жодних сумнівів щодо правильності та об`єктивності цієї експертизи колегія суддів не знаходить.
З цих висновків також слідує, що у кримінальному провадженні дійсно було проведено первинну дактилоскопічну експертизу №1/159, однак на вирішення цієї експертизи порівняльні відбитки слідів пальців та долоні рук ОСОБА_8 не надавались та питання про приналежність відбитків останньому перед експертом не ставилось.
Вказана експертиза лише вирішувала питання про придатність відбитків для дослідження та можливої належності їх потерпілій.
Крім цього, колегія суддів враховує, що сторона захисту в суді першої інстанції клопотань про необхідність витребування у прокурора та долучення первинної судово-дактилоскопічної експертизи №1/159 до матеріалів справи не заявляла як і не ставила під сумнів правильність проведеної додаткової експертизи, не заявлялось таких клопотань і у апеляційному суді, а тому доводи сторони захисту про недопустимість додаткової експертизи апеляційний суд вважає надуманими.
Підстав вважати, що судом було неповно, однобічно досліджено докази сторони захисту та безпідставно відхилено клопотання захисту про допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 колегія суддів не вбачає.
Доводи про те, що суд неповно з`ясував усі обставини справи, оскільки відхилив окремі клопотання сторони захисту про дослідження додаткових доказів, є безпідставними, оскільки зазначені клопотання суд розглянув і прийняв по них відповідні обґрунтовані рішення, які у апеляційних скаргах не спростовані.
За змістом закону, допит додаткових свідків, проведення повторних експертиз та здійснення інших процесуальних дій є правом, а не обов`язком суду. Тому відмова в задоволенні клопотань сторони захисту з цього приводу свідчить не про істотне порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження обставин кримінального провадження, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності вчинення цих дій, оскільки обставини, поставлені захистом під сумнів, були перевірені шляхом дослідження інших доказів, в тому числі допиту інших свідків сторони захисту ( ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ) за для з`ясування питання про наявність алібі, яким надано належну оцінку.
З огляду це, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив стороні захисту у задоволенні клопотання про допит частини свідків.
Колегія суддів враховує і позицію захисту в суді апеляційної інстанції, яка не заявляла клопотання про допит цих свідків у зв`язку з безпідставною відмовою у їх допиті в суді першої інстанції, що додатково свідчить про надуманість доводів скарги.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у допиті частини свідків сторони захисту, які не допитувались на досудовому розслідуванні та не відкривались стороні обвинувачення.
Суд ретельно проаналізував показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 дав їм належну оцінку та з врахуванням суттєвих розбіжностей у цих показаннях наявності у них істотних суперечностей щодо подій, які мали місце 01.02.2015 р. віднісся до них критично з таким висновком погоджується і колегія суддів.
Зазначені докази у своїй сукупності повністю підтверджують висновки суду першої інстанції та спростовують доводи обвинуваченого та його захисника про його непричетність до вчинення кримінального правопорушення та неправдивість показань потерпілої та свідка ОСОБА_12 .
Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості доказів, які суд поклав в обґрунтування вироку колегія суддів не вбачає.
Доводи сторони захисту про фальсифікацію протоколу слідчого експерименту, неповноту проведеного досудового розслідування, що стосується не проведення експертиз за вилученими іншими об`єктами при ОМП та необхідності їх дослідження судом сторона захисту при відкритті їй доказів та в суді першої інстанції не заявляла, а тому колегія суддів вважає зазначені доводи безпідставними.
Не проведення чи недолучення прокурором експертних досліджень щодо інших об`єктів вилучених при ОМП на думку колегії суддів свідчить не про неповноту та однобічність досудового розслідування, а може вказувати про відсутність у них даних, які становлять наявність чи відсутність фактів, та обставин, що мають значення для кримінального провадження або їх непридатність, при цьому кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності.
Не спростовує висновки суду також і висновок молекулярної експертизи про неприналежність клітин на недопалку цигарки обвинуваченому виявлений на подвір`ї будинку потерпілої, який міг там опинитись за обставин, які жодним чином не стосуються події злочину.
Також, сторона захисту не оспорювала та не вимагала долучення в суді першої інстанції процесуальних документів підтверджуючих правильність внесення відомостей до ЄРДР за ч.3 ст. 187 КК України та не вказувала про відсутності заяви потерпілої, не заявляла таких клопотань і у апеляційному суді, що на думку колегії суддів свідчить про надуманість доводів апеляційних скарг про істотне порушення вимог процесуального закону.
З матеріалів провадження вбачається, що потерпіла 02.02.2015 р. у нічний час після нападу була госпіталізована швидкою до лікувального закладу, звідки виписана 11.02.2015 р.. а відомості внесені до ЄРДР 02.02.2015 р.(а.с. 3,188)
Крім того, колегія суддів враховує, що розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187 КК України, які не належать до проваджень у формі приватного обвинувачення згідно з ст.477 КПК України, може бути розпочато і за повідомленням, а також і в разі самостійного виявлення слідчим та прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та правильно кваліфікував його дії.
Також, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про розгляд справи судом, який підлягав відводу про що вказує обвинувачений.
Складом суду заявлений обвинуваченим відвід був вирішений у відповідності до вимог процесуального закону.
Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням положень ст. 65 КК України.
При призначенні покарання, колегія суддів урахувала, що вчинений ОСОБА_8 злочин відноситься до найбільш небезпечних корисливо-насильницьких злочинів та за статтею 12 КК класифікується як особливо тяжкий злочин. Обвинувачений характеризуються посередньо, раніше не судимий, має маму, не працює. Обставин, що в силу статті 66 КК пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що за статтею 67 КК обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Основне покарання ОСОБА_8 призначено ближче до мінімальної межі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які давали б підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 18 липня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: