У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001000 від 12.12.2017, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:

12.09.2017 року до Жмеринського міськрайонного суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
В підготовчому судовому засіданні сторона обвинувачення - прокурор Жмеринської місцевої ї прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що він належно складений та відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Після перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувавши що обвинувачення не конкретне (відсутні відомості про те, що ОСОБА_3 вичнив закінчений злочин), головуючий у справі поставив на обговорення питання щодо повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор заперечив щодо повернення обвинувального акта, оскільки вважає, що з обвинувального акту чітков бачається, що ОСОБА_3 вчинив закінчений злочин.
Обвинувачений ОСОБА_3 не розуміє чи він вчинив закінчений злочин, однак підтримав думку прокурора про призначення справи до судовго розгляду.
Потрепілий ОСОБА_5 просив призначити справу до судовго розгляду, вважає, що повернення обвиунвального акту тільки затягнен розгляд справи.

Відповідно до положень, викладених в п.п. 3, 5, ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КПК України підготовка до судового розгляду проводиться судом, лише якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Обвинувальний акт має відповідати вимогам ст. 291 КПК України, зокрема він має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК).

Судом встановлено, що при складанні обвинувального акту, слідчим СВ Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_6 порушено та не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме: формулювання обвинувачення є неконкретним, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Взамін цього в обвинувальному акті формування обвинувачення викладено так «Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що належить ОСОБА_5 , чим завдав останньому матеріальної шкоди на суму 8091,55 грн..

При прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд на підставі ст. 458 КПК України, враховує правові висновки, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 №5-328кс16, згідно яких суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту, суд враховує таке. У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.

З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації не дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, викладено не чітко і не конкретно.

Ні фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими щодо ОСОБА_3 , ні формулювання обвинувачення, яке викладене в обвинувальному акті, в своїй сукупності не дають повне уявлення стосовно того чи зміг ОСОБА_3 розпорядитись викраденим чин ні, тобто відсутні відомості, які вказують на закінчений злочин, а тому обвинувачення є неконкретним, викликає сумніви і, як неслідок, істотно впливає на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
А тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 291, ст. 314, ст. 371 ст.372 ст.395 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного рестру досудових розслідувань за №0001000 від 12.12.2017 відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК України повернути до Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області.
Копію ухвали негайно направити прокурору для усунення зазначених в ній недоліків обвинувального акта.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_7