Справа № 152/1230/15-к Провадження №11-кп/772/211/2018
Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув 22 березня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000060 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого 16.06.2014 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.185 КК України до штрафу в розмірі 1 020 гривень;

засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України з врахуванням вироку Крижопільського районного суду Вінницької області від 16 червня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_7 призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу в розмірі 1 020 гривень, остаточне покарання визначено у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст.72 КК України основне покарання у виді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконується самостійно.

Відповідно до ст.75, 76 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки та покладено на нього наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Вирішено питання з судовими витратами.

в с т а н о в и в :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за те, що 05.02.2015 року біля 01год 00хв за попередньою змовою із ОСОБА_9 , маючи намір на скоєння крадіжки пройшли на територію магазину належного ФОП ОСОБА_10 , розташованого в АДРЕСА_2 . Перебуваючи на подвір`ї даного магазину встановили, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, завідомо знаючи, що охорони не має підійшли ззаду будинку до вікна, де демонтували віконні грати та шляхом віджиму відкрили металопластикове вікно та ОСОБА_9 із ОСОБА_7 залізли у середину магазину через віконний проєм. В подальшому ОСОБА_7 умисно, таємно, повторно з корисливих мотивів із прилавку магазинку викрав речі детально переліченим у вироку суду на загальну суму 3 999,60грн, а також грошові кошти у сумі 445 грн.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спакували всі вказані речі до попередньо заготовленого поліетиленового мішка та покинули місце події і розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином своїми протиправним діями ОСОБА_9 та ОСОБА_7 завдали ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 4 444грн 60коп.

В своїй апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку і постановлення нового через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та просив призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст.ст.71, 72 КК України вирок Крижопільського районного суду від 16.06.2014 виконувати самостійно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; доводи прокурора, який просив задовільнити їхню апеляційну скаргу; адвоката ОСОБА_8 та самого обвинуваченого, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги; виступи їх всіх у судових дебатах, в підтримання висловлених позицій, а обвинуваченого ще й в останньому слові; дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги прокурора із наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, за яким йому призначено покарання, при обставинах викладених у вироку та кваліфікації його дій, ніким не спростовуються, а тому в цій частині вирок не переглядається.

Вимоги апеляційної скарги щодо призначення покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 Кримінального кодексу України не можуть бути задоволені, оскільки відповідно до довідки наданої на запит слідчого головою Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року (а.с.43) штраф визначений за вироком Крижопільського районного суду від 16 червня 2014 року був сплачений 19 вересня 2014 року ще до скоєння злочину за оскаржуваним вироком суду.

Правила призначення покарання за сукупністю вироків відповідно до статті 71 Кримінального кодексу України застосовуються в разі, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Зважаючи що ОСОБА_7 попередній вирок суду виконав до постановлення нового вироку, суд не вправі був призначати покарання за їх сукупністю.

У зв`язку з чим, із резолютивної частини вироку слід виключити вказівку про призначення покарання на підставі статті 71 Кримінального кодексу України.

На переконання суду покарання за один епізод крадіжки по строку і виду відповідає нормам статті 65 Кримінального кодексу України та вимогам, викладеним у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Дане кримінальне провадження розглядалося в суді першої інстанції в порядку частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, обвинувачений свою вину у скоєному визнав, щиро каявся, що було враховано судом як пом`якшуюча покарання обставина. Така поведінка обвинуваченого і не заперечення інших учасників судового розгляду про доцільність дослідження доказів дали обґрунтовані підстави суду розглянути кримінальне провадження у спрощеному порядку.

Як слідує зі справи, основні аргументи, наведені в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного покарання, стосуються попередньої судимості, покарання по якому як було зазначено вище виконано.

Незважаючи, що судимість по ній не знята і не погашена, суд при призначенні покарання обґрунтовано врахував особу винного, посередню характеристику, щире каяття, явку з повинною, відсутність обставин, що обтяжують покарання та ту, що пом`якшує покарання.

Незважаючи, що цивільний позов потерпілим не заявлявся, касовий чек, що на аркуші справи 106 підтверджує добровільне відшкодування ОСОБА_7 суми заподіяної потерпілому шкоди, що слід визнати обставиною пом`якшуючою покарання та такою, що підтверджує щире каяття.

Виходячи із залучених до кримінального провадження свідоцтв ОСОБА_7 закінчив середню школу, вище художнє технічне училище, здобув робітничу професію, після чого працював робітником, за місцем проживання, навчання позитивно характеризується, проживає із бабусею - пенсійного віку, яка потребує догляду.

За таких обставин, із врахуванням внесених до вироку змін, суд вважає рішення суду першої інстанції про застосування до покарання норм статті 75 КК України законним і обґрунтованим.

Зазначене покарання буде необхідним і достатнім та сприятиме виправленню і попередженню вчинення ним в подальшому злочинів.

Зважаючи, що судом не встановлено порушень щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та м`якості призначеного покарання, суд не вбачає підстав до скасування прийнятого рішення судом першої інстанції та ухвалення нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 03 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити в порядку статті 404 КПК України.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за частиною 3 статті 185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням та трирічним іспитовим строком.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти даний орган про зміну місця проживання.

Виключити із резолютивної частини вироку застосування норм статті 71 КК України та приєднання покарання за попереднім вироком від 16 червня 2016 року Крижопільського районного суду Вінницької області за частиною 1 статті 185 КК України.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом:
Суддя: