Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року
м. Київ

Провадження № 51-5601ск18

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2018 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
статтею 427 КПК визначено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга.
Перевіривши касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором

не дотримано положень п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, оскільки не наведено правового обґрунтування заявлених у скарзі вимог щодо необхідності скасування ухвали апеляційного суду з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Не погоджуючись із висновками апеляційного суду про законність вироку суду першої інстанції в частині закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК за ч. 1 ст. 190 цього Кодексу, а також щодо виправдання ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК за ч. 3 ст. 368 КК, прокурор у касаційній скарзі формально посилається на істотні порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону (статей 2, 404, 419 КПК) та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (частини 1, 2 ст. 190 і

ст. 49 КК щодо ОСОБА_5 і ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК щодо ОСОБА_6 ), у той же час, не наводить обґрунтування незаконності ухвали апеляційного суду відповідно до статей 370, 404, ч. 1 ст. 412, статей 413, 419 КПК та статей 27, 49, 190, 368 КК у їх взаємозв`язку, не зазначає, які клопотання сторони обвинувачення усупереч ч. 3

ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив, які конкретно доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення не перевірив, не дослідив і не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими, а також, у чому полягає неправильне застосування апеляційним судом закону України про кримінальну відповідальність. Також прокурор не посилається на жодну з безумовних підстав для скасування ухвали апеляційного суду, передбачених ч. 2 ст. 412 цього Кодексу. Натомість доводи касаційної скарги зводяться до невідповідності висновків суду першої інстанції (з якими погодився апеляційний суд) фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків (прокурор має підтвердити, що не пропустила такого строку при повторному зверненні до суду).
Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
п о с т а н о в и в:
залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 15 січня 2018 року стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

і встановити десятиденний строк із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.
У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3