Справа №591/2252/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/788/576/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року, якою застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

ВСТАНОВИЛА:
До Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням, погодженим з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Сумської області ОСОБА_10 , звернувся слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 про застосування відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

ОСОБА_9 підозрюється в тому, що 29 березня 2016 року близько 20 год. 30 хв. керуючи автомобілем марки "ВАЗ 210930", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку № 83 по вул. Мезенівська, в смт. Краснопілля, Сумської області, перед початком обгону не переконавшись в безпечності маневру і що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_12 , яка в порушення вимог п. 31.6 "б" ПДР України рухалася на велосипеді в зустрічному напрямку, що спричинило смерть потерпілої.

22 листопада 2017 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий вважав, що є достатні підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що може спонукати підозрюваного до переховування від слідства та суду. Так, 29.03.2017 року слідчим був заплановий слідчий експеримент за участі ОСОБА_9 , про що йому було повідомлено завчасно, однак останній вимкнув мобільний телефон та зник з місця проживання. Крім того, встановлені і допитані свідки та потерпіла, є мешканцями смт. Краснопілля, де проживає підозрюваний, таким чином існує ризик незаконного впливу на свідків. У ході досудового розслідування, слідчим з метою відновлення лобового скла та головного світла фар, автомобіль, для подальшого проведення слідчого експерименту, був переданий ОСОБА_9 , який в свою чергу розібрав та сховав частини автомобіля, чим знищив речовий доказ.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту, з покладенням обов`язків.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, відповідно якої просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу. ОСОБА_9 прибував на всі виклики слідчого, прокурора, як за повісткою, так і за телефонним дзвінком. З початку ведення досудового розслідування, ОСОБА_9 не було вчинено жодних дій, щодо незаконного впливу на свідків, потерпілої. Доказів, які б свідчили про необхідність застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_9 відсутні.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 , та підозрюваного ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і прохав ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Із матеріалів провадження вбачається, що 29 березня 2016 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000084 за ст. 286 ч. 2 КК України по факту порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які у своїй сукупності, на даній початковій стадії досудового розслідування є достатніми для такого висновку, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2016 року, протоколами допиту свідків від 16.05.2016 року, 30.05.2016 року, протоколами проведення слідчих експериментів від 07.04.2016 року, висновками експерта № 59 від 09.06.2016 року, № 60 від 15.06.2016 року.

Апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме Рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства», «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», згідно з якими вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя застосовуючи відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту зазначив, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має соціальних зв`язків, а тому наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів, тому твердження апелянта про необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин кримінального провадження, особи підозрюваного є безпідставними, а захисником ОСОБА_8 не було доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Твердження захисника ОСОБА_8 про дотримання підозрюваним ОСОБА_9 належної процесуальної поведінки спростовуються матеріалами справи, а саме долученими рапортами слідчого СУ ГУНП в Сумській області, що підтверджують наявність таких ризиків, як переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність стороною обвинувачення у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання прокурора, оскільки сторона обвинувачення в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються, проте, ані захисником, ані підозрюваним у судовому засіданні апеляційної інстанції не надано будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, на які вони посилаються та спростовували висновки слідчого судді щодо наявності ризиків, отриманих на підставі документів долучених до клопотання слідчого, оскільки фактично сторона захисту обмежилась лише запереченнями наведених слідчим фактів та обставин.

В сукупності із вищезазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, які вказані в ст. 178 КПК України, а тому числі і ті, на які посилається захисник в апеляційній скарзі.

Ухвала суду, є належно обґрунтованою та вмотивованою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів, в ході перевірки матеріалів провадження не виявлено.

Отже, ухвала слідчого судді є законною і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 не існує.

Керуючись ст.ст. 376, 178, 181, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2017 року щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_9 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5