Справа №635/7557/17
Провадження №1-кп/635/545/2018
У Х В А Л А
13 лютого 2018 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
прокурора - ОСОБА_2 ,
захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
законних представників обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
секретар судових засідань ОСОБА_10 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 156, ч.2 ст.296 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.
Прокурор в ході підготовчого судового засідання заявив клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком на 60 днів без визначення застави з підстав наявності обґрунтованої підозри та обвинувачення у вчиненні обвинуваченим інкримінованих злочинів, в якому прокурор посилався на існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, а саме: можливість обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. В обґрунтування клопотання посилався на те, що злочини, які інкримінуються обвинуваченому викликали значний суспільний резонанс на території Харківської області, потерпілий та свідки є неповнолітніми особами, мешкають в с.Буди Харківського району Харківської області та знайомі обвинуваченому. Стосовно ОСОБА_6 також мається інше кримінальне провадження за обвинуваченням за ч.2 ст.296, ч.2 ст.121 КК України, що свідчить про кримінальну направленість обвинуваченого ОСОБА_6 , у цьому кримінальному провадженні також наявний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків. Батьки обвинуваченого не мають на нього впливу та не можуть забезпечити його належної поведінки, оскільки не контролюють місцезнаходження обвинуваченого вечірній та нічний час доби.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та його законний представник ОСОБА_8 , заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 з підстав відсутності та недоведеності прокурором існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається прокурор. Обвинувачений ОСОБА_6 є неповнолітньою особою, з дитинства хворіє на тяжку хворобу епілепсію. Крім того, відносно обвинуваченого ОСОБА_6 по іншому кримінальному провадженню за ч.2 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України, яке знаходиться в провадженні Харківського районного суду Харківської області, вже обрано запобіжний захід, який 21 грудня 2017 року було змінено з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, порушень покладених судом обов`язків обвинувачений жодного разу не допускав.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
При вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд виходить з наступного.
Характер та фактичні обставини інкримінованих ОСОБА_11 злочинів свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Санкція ч. 2 ст. 156 КК України передбачає покарання у виді від п`яти до восьми років позбавлення волі, санкція ч.2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі до чотирьох років. Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування суворих запобіжних заходів, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не обравши до особи запобіжні заходи. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Разом з тим, прокурор в обґрунтування клопотання не посилався на наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.492 КПК України затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Суд вважає, що прокурором не наведено достатніх підстав та не надано достатніх доказів які б беззаперечно свідчили про неможливість запобігання ризикам, передбаченим 3, 5 ч.1 ст.177 КК України, а саме: можливість обвинуваченого, який є неповнолітним та дитиною-інвалідом, незаконно впливати на потерпілих, свідків та іншого обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, при застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту. Суд вважає не прийнятними доводи прокурора про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у іншому кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 181, 194, 314, 315 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - відмовити.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя