Справа № 357/8421/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1039/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 17.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
17 жовтня 2017 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
виправданих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стрильче Городенківського району Івано-Франківської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 , пенсіонера МВС, працюючого адвокатом Одеської колегії адвокатів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та виправдано його на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України , вчинений обвинуваченим ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 поновлено в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Скасований застосований відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Нечаєноє Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та виправдано його на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України, вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 поновлено в правах, обмежених під час кримінального провадження.

Скасований застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вирішено питання щодо судових витрат і речових доказів.

Згідно із вироком, органом досудового розслідування ОСОБА_7 і ОСОБА_8 обвинувачуються у тому, що вони, діючи за попередньою змовою між собою та невстановленими слідством особами, керуючись корисливим мотивом, маючи спільну мету незаконного заволодіння транспортними засобами - навантажувальним маніпуляторами, поєднаного із проникненням у сховище та застосуванням насильства до потерпілого, 09.02.2016 близько 00 год. 15 хв., на автомобілі DAF FX д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 прибули до майданчика, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належного фізичній особі підприємцю ОСОБА_11 , придатного для реалізації та зберігання сільськогосподарської техніки, повністю огородженого по периметру сіткою рябицею, обладнаного в`їзними воротами, зачиненими на навісний замок та охоронюваного ОСОБА_12 .
Після чого, в той же день близько 01 год. 30 хв. ОСОБА_7 із невстановленою слідством особою, шляхом пошкодження огорожі - сітки - рябиці, незаконно проникли на територію вище вказаного майданчика.
В свою чергу ОСОБА_8 , керуючи на підставі довіреності автомобілем DAF FX д.н.з. НОМЕР_1 , та невстановлена слідством особа, керуючи невстановленим слідством вантажним автомобілем, від`їхали від майданчику, належного ФОП ОСОБА_11 , на безпечну відстань та припаркували транспортні засоби на 300 метровій ділянці автодороги із сполученням автомагістралі Е95 (м. Київ м. Одеса) - с. Черкас Білоцерківського району Київської області, де очікували на ОСОБА_7 та не встановлену слідством особу з метою подальшого завантаження викраденої сільськогосподарської техніки.
В подальшому ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа, заздалегідь заготовивши засоби для подолання опору охорони, а саме: ліхтарі, металеві кайданки, металевий предмет, схожий на фомку, користуючись віддаленістю вказаного майданчику від найближчого населеного пункту та темною порою доби, діючи раптово та агресивно, увірвались до приміщення охорони на вказаному майданчику, та перебуваючи в агресивно-насильницькому стані, готовності застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, ліхтарями засліпили охоронця ОСОБА_12 , після чого здійснили на останнього напад, застосувавши фізичне насильство, повалили ОСОБА_12 на підлогу, надягнули на руки охоронця спецзасоби - металеві кайданки, а ноги зв`язали мотузкою червоного кольору.
Однак ОСОБА_12 розірвав вказану мотузку, після чого ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа зв`язали ноги ОСОБА_12 електрокабелем від електроплити, яка знаходилась в приміщенні, одночасно погрожуючи застосуванням фізичного насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, промовивши: «жити хочеш? заспокойся».
При чому потерпілий ОСОБА_12 сприймав такі погрози як реальні, оцінюючи обстановку та наявність у нападників металевого предмету схожого на фомку.
Після чого, ОСОБА_7 , витягнувши із мобільного телефону марки Нокіа, належного потерпілому ОСОБА_12 , акумуляторну батарею марки Нокіа BL-5c, поклав її до кишені одягу в якому був одягнений.
В подальшому ОСОБА_7 з невстановленою слідством особою, за допомогою ключів запалювання до транспортних засобів, які вони відшукали у приміщенні охоронця, запустили двигуни навантажувального маніпулятора JCB 540-70, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, вартістю 880 000 гривень, належного ОСОБА_13 , та навантажувального маніпулятора MANITOU MLT 633, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1999 року випуску, вартістю 690 000 гривень, належного ОСОБА_14 , що перебували на зберіганні у ФОП ОСОБА_11 на підставі договорів відповідального зберігання майна від 01.12.2015 року.
При чому ОСОБА_7 решту ключів від сільськогосподарської техніки, яка зберігалась на майданчику поклав до кишені верхнього одягу в якому був одягнений.
В подальшому ОСОБА_7 та невстановлена слідством особа на вищевказаних транспортних засобах, якими вони незаконно заволоділи, зламавши навісний замок в`їзних воріт, власним ходом виїхали за територію майданчику та через поле направились до автомобіля DAF FX 95.380 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 та не встановленого слідством автомобіля, під керуванням не встановленою слідством особою, які знаходились на 300 метровій ділянці автодороги із сполученням автомагістралі Е95 (м. Київ м. Одеса) - с. Черкас Білоцерківського району Київської області.
В свою чергу ОСОБА_8 , що діяв за попередньою змовою із ОСОБА_7 та невстановленими слідством особами, маючи єдиний умисел на незаконне заволодіння вказаними вантажними маніпуляторами, заздалегідь змінив державний номерний знак автомобіля DAF FX 95.380 із НОМЕР_1 на інший, який знаходився у нього в кабіні, а саме на знак НОМЕР_4 .
Після чого, того ж дня близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановлені слідством особи завантажили навантажувальний маніпулятор MANITOU MLT 633, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1999 року випуску на невстановлений слідством автомобіль, який із невстановленими слідством особами зник із місця події, а навантажувальний маніпулятор JCB 540-70, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску завантажили на автомобіль DAF FX 95.380 д.н.з. НОМЕР_4 ( НОМЕР_1 ), під керуванням ОСОБА_8 .
На місці події працівниками Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 затримано під час вчинення дій по закріпленню вказаного маніпулятора в кузові автомобіля.
В подальшому навантажувальний маніпулятор JCB 540-70, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2005 року випуску, вартістю 880 000 гривень, належний ОСОБА_13 , та навантажувальний маніпулятор MANITOU MLT 633, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1999 року випуску, вартістю 690 000 гривень, який 26.02.2016 було виявлено та вилучено поблизу 459 км. + 400 м. Автодороги Київ- Одеса, належний ОСОБА_14 повернуто на відповідальне зберігання ФОП ОСОБА_11 .
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ст. 289 ч.3 КК України - незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище та погрозою застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ст. 289 ч.3 КК України незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням у сховище, та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2017 року ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано невинуватими у пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та виправдано їх на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України за недоведеністю, що злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України вчинений ними.
Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що відповідно до вимог ст. 22 КПК України, протягом всього часу судового розгляду кримінального провадження сторонам судом були створенні необхідні умови для реалізації їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторони мали рівні права на збирання та надання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.
При цьому, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, користуючись законом, оцінивши кожний наданий стороною обвинувачення доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність наданих доказів з точки зору достатності та взаємного зв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, визнав усі докази, надані стороною обвинувачення неналежними і недопустимими та прийшов до висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_7 і ОСОБА_8 інкримінованого їм злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, оскільки прокурором в судовому засіданні не доведено належними і допустимими доказами вчинення обвинуваченими інкримінованого їм злочину, не доказано їх винуватість, а надані стороною обвинувачення докази є непереконливими, ґрунтуються на припущеннях і домислах, а не на встановлених фактах.
Саме тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 слід виправдати.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим, невмотивованим та незаконним, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
На думку апелянта, суд першої інстанції, при ухваленні щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 виправдувального вироку за недоведеністю, що злочин, передбачений ч.3 ст. 289 КК України вчинений обвинуваченими, істотно порушив норми як національного так і міжнародного кримінального процесуального права, що призвело до прийняття необґрунтованого, недостатньо мотивованого та незаконного рішення, яке суперечить завданням кримінального провадження.
Апелянт зазначає, що з мотивувальної частини вироку вбачається, що усі без виключення, надані стороною обвинувачення докази визнані судом неналежними і недопустимими.
Проте, суд першої інстанції, в порушення вимог КПК України, дійшов висновку про неналежність доказів сторони обвинувачення, досліджених безпосередньо судом в ході з`ясування обставин провадження та перевірки їх доказами, однобоко та без дослідження всіх доказів у їх сукупності та логічному взаємозв`язку. В нарадчій кімнаті суд надав вказаним доказам оцінку (починаючи із витягу із ЄРДР і закінчуючи показаннями потерпілих та свідків) виключно щодо відсутності підтвердження вини обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та жодним чином не оцінив їх належність в розрізі існування чи відсутності інших обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, в тому числі наданих стороною захисту.
На думку апелянта суд першої інстанції надав оцінку дослідженим доказам лише щодо їх властивостей вцілому, відкинувши при цьому фактичні дані.
Також, суд зробив висновок про неналежність доказів сторони обвинувачення, без врахування «достовірності чи недостовірності» доказів, наданих стороною захисту на підтвердження висунутих нею версій, що виправдовують обвинувачених, при тому, що докази, які призвели до спростування певної версії, залишаються належними доказами та мають значення для спростування версії в ході кримінального провадження вищестоящими інстанціями.
Крім цього, на думку прокурора, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 411 КПК України, зокрема за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду , у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, а також те, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, зокрема визнавши докази сторони обвинувачення неналежними, суд в порушення вимог ст. 85 КПК України надає їм оцінку та вказує, що вони спростовують доводи обвинувачення.
Також прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що крім неналежності усіх доказів сторони обвинувачення суд у своєму рішенні констатує про їх недопустимість. При цьому судом визнано недопустимими ряд письмових доказів, зібраних та наданих суду стороною обвинувачення.
Однак, на думку апелянта, висновки суду щодо недопустимості доказів у кримінальному провадженні є безпідставними, не обґрунтованими матеріалами кримінального провадження та такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і одночасно не відповідають вимогам кримінального процесуального закону.
Тобто, вказані висновки суду є істотним порушенням норм як національного, так і міжнародного кримінального процесуального права, ратифікованого Україною у визначений законом порядок.
Судом, в порушення вимог ч.3 ст. 374 КПК України, відповідно до якої у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд, не зазначено якими нормативно-правовими актами (законом) керувався суд при обґрунтуванні вказаної позиції при використанні правила встановлення допустимості доказів.
Крім цього, суд першої інстанції, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, на думку апелянта, в порушення вимог ч.3 ст. 374 КПК України не посилається на положення закону, яким він керувався Коніенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а саме не вказує у вироку які саме її норми було порушено, що потягло за собою визнання судом доказу недопустимим.
Тому, враховуючи зазначене, на думку апелянта, оскаржуваним вироком суду незаконно виправдано ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину, а їх вина, у вчиненні інкримінованого їм злочину доведена стороною обвинувачення в ході судового розгляду.
В зв`язку з цим, прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати, повторно дослідити і надати оцінку усім доказам у кримінальному провадженні, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 11 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна. ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді 9 років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_7 і захисник ОСОБА_15 зазначають, що вирок суду першої інстанції є обґрунтований і законний, а доводи прокурора в апеляційній скарзі безпідставні, оскільки суд з достатньою повнотою дослідив докази зібрані досудовим слідством, допитав обвинувачених, потерпілих, свідків. дослідив документи, речові докази, відеозаписи, результати експертних досліджень та інші матеріали, що дало можливість впевнено прийти до висновку, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 взагалі не причетні до скоєння інкримінованого їм кримінального правопорушення. В зв`язку з цим просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, яка апеляційну скаргу прокурора підтримала частково, в частині скасування вироку суду першої інстанції з направленням справи на новий судовий розгляд в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме відсутності звукозапису судового засідання в суді першої інстанції від 20.03.2017 року;

виправданих та їх захисників, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили відмовити в її задоволенні, а вирок суду першої інстанції залишити без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинувачених з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 107 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів є обовязковим. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

Ст. 108 КПК України передбачено, що під час судового засідання ведеться журнал судового засідання.

Відповідно до Інструкції про порядок роботи з технічними засобами фіксування судового процесу (судового засідання), затвердженої наказом Державної судової адміністрації України №108 від 20.09.2012 року, фіксування судового процесу (судового засідання) технічними засобами це технічний запис судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що включає в себе створення фонограми судового процесу.

Звукозаписувальний технічний засіб це сукупність програмно-апаратних засобів і приладів, що забезпечують належне фіксування, зберігання, копіювання (дублювання) і використання інформації, яка відображає хід судового процесу (судового засідання).

Фонограма судового процесу, відповідно до вказаної інструкції включає обов`язкові реквізити: дату, час, місце створення запису, номер справи та використовується для створення архівної та робочої копії.

Також, за змістом даної інструкції, за допомогою спеціальної програми звукового запису та одночасно з технічним фіксування судового засідання ведеться журнал судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в них міститься два журнали судового засідання від 20.03.2017 року та три технічних носія (СД дисків) № 464, № 465, №466, на конвертах яких зазначено дата проведення процесуальної дії «20.03.2017 року».

Технічні носії № 465 і № 466 містять журнал судового засідання від 20.03.2017 року, який долучений до матеріалів провадження (ч.4 а.с. 83-84) та з якого вбачається час проведення судового засідання з 10.37 год. по 10.53 год., під час якого проводився допит свідка ОСОБА_16 , однак при цьому, на вказаних носіях відсутній аудіозапис вказаного судового засідання (звукозапис з невідомих технічних причин не прослуховується).

Технічний носій № 464 не містить журналу судового засідання, але містить чотири аудіофайли тривалістю 1 год. 40 хв, 57 хв., 18 хв. та 3 хв., звукозапис на яких прослуховується не в повному обсязі (ривками), а також він не містить обов`язкових реквізитів до фонограми судового засідання, а саме: дати, часу, місця створення запису та номеру справи.

При цьому, в матеріалах кримінального провадження наявний надрукований журнал судового засідання від 20.03.2017 року, де зазначено, що слухання справи продовжилося головуючим після технічної перерви та тривалість судового засідання зазначена з 11.02 год. по 13.39 год., з 14.52 год. по 15.10 год. та з 15.43 год. по 15.46 год. Однак, вказаний журнал судового засідання не міститься на жодному технічному носії, які є в матеріалах кримінального провадження, що свідчить про те, що він всупереч вимогам інструкції виготовлений без застосування спеціальної програми звукового запису та неодночасно з технічним фіксування судового засідання(т.4 а.с. 85-92).

На запит апеляційного суду, судом першої інстанції було направлено два технічних носії архівних копій судових засідань від 20.03.2017 року, які є ідентичними технічним носіям, які містяться в матеріалах кримінального провадження за вказаною датою.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даного кримінального провадження, а саме під час судового засідання від 20.03.2017 року, належним чином не дотримані вимоги ст. ст. 27, 107-108 КПК України, оскільки на технічних носіях № 465 і № 466 не зафіксований хід судового засідання в період з 10.37 год. по 10.53 год., на технічному носії № 464 відсутній журнал судового засідання та не зафіксовано хід судового засідання в період з 11.02 год. по 15.46 год. (звукозапис прослуховується уривками) та, а також в матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання від 20.03.2017 року, виготовлений відповідно до вимог інструкції.

В надрукованому журналі судового засідання від 20.03.2017 року (з 11.02 год. по 15.46 год.) зазначено інформацію, що 20.03.2017 року судом було допитано свідків ОСОБА_17 і ОСОБА_18 та розглянуто клопотання прокурора, однак відсутність фіксації даного судового засідання та належно оформленого журналу судового засідання позбавляє суд можливості перевірити перебіг судового провадження, а також обсяг та значимість для вирішення справи проведених у судовому засіданні процесуальних дій, інформація про які виявилася відсутньою на технічному носії.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішеня.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої ст. 412 КПК України.

Згідно п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В зв`язку з відсутністю звукозапису судового засідання та журналу судового засідання від 20.03.2017 року, що є порушенням вимог ч.5 ст. 27, ч.4 ст. 107, ст. 108 КПК України та відповідно до п.7 ч.2 ст. 412 КПК України безумовною підставою для скасування вироку суду, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

В зв`язку з цим, при новому розгляді суду першої інстанції слід усунути зазначені в даній ухвалі недоліки, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі наявні по справі докази в їх сукупності, перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2017 року, яким ОСОБА_7 і ОСОБА_8 визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України та виправдано на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_19
ОСОБА_3