Справа № 520/2224/18
Провадження № 1-кс/520/682/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.02.2018 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000445 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
26.02.2018 року в провадження слідчого суді надійшло клопотання слідчого про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, 09.02.2018 до ЧЧ Київського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 , який вказав, що ОСОБА_6 , весною 2012 року знаходячись біля будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно заволодів транспортним засобом марки «Nissan Patrol» реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузову НОМЕР_2 , який є приватною власністю ОСОБА_5 та чим спричинив останньому майнову шкоду у сумі 500 000 гривень.

Під час допиту потерпілого ОСОБА_5 встановлено, що у 2004 році останній придбав транспортний засіб марки «Nissan Patrol» реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузову НОМЕР_2 , який у подальшому обладнав додатковим обладнанням для поза шляхових перегонів. Згідно довідки з територіального сервісного центру №5152 регіонального сервісного центру МВС в Одеській області, станом на 12.01.2018 вище вказаний транспортний засіб зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 та на даний час перебуває на обліку.

Беручи до уваги, те що транспортний засіб марки «Nissan Patrol» реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузову НОМЕР_2 , є предметом вказаного злочину в подальшому набуде статусу речового доказу має важливе доказове значення у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи, що згідно показів потерпілого ОСОБА_5 який вказує, про те, що на даний час ОСОБА_6 незаконно володіє його транспортним засобом, повертати його категорично відмовляється.

Слідчий звертається з клопотанням про накладення арешту на майно, обґрунтовуючи клопотання тим, що зазначений у клопотанні автомобіль є безпосереднім доказом та містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а особа, яка здійснила правопорушення на даний час встановлюється, що свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання про накладення арешту майна підтримали у повному обсязі та просили слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Власник майна в судове засідання не з`явився, від останнього надійшла заява, в якій він просив клопотання про накладення арешту на майно розглядати за його відсутності.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, а саме відповіді в.о. начальника ТСЦ 5152 РСЦ МВС в Одеській області від 12.01.2018 року, згідно бази даних АІС «Автомобіль» МВС в Одеській області та Єдиного державного реєстру МВС України, станом на 12.01.2018 року транспортний засіб марки «Nissan Patrol», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 р.в., з 25.06.2003 року зареєстрований на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно заяви ОСОБА_5 від 09.02.2018 року, а також протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5 від 11.02.2018 року, останній вказує на те, що належним йому автомобілем «Nissan Patrol», реєстраційний номер НОМЕР_1 , незаконно заволодів ОСОБА_6 . Вищевикладене підтверджується також протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 11.02.2018 року.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про доведеність слідчим та прокурором в судовому засіданні наявності обґрунтованої підозри, щодо можливого вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що в свою чергу може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

Крім того, слідчий суддя враховує, що майно, з клопотанням про накладення арешту на яке звертається слідчий, відповідає ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України, а саме може бути предметом кримінально-протиправного діяння, а тому може бути використане в рамках кримінального провадження в якості речового доказу, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні його збереження.

Таким чином вищевикладене свідчить про можливість виконання завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

На підставі викладеного, в цілях запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення зазначеного у клопотанні майна, враховуючи, що таке майно відповідає ознакам ч. 1 ст. 98 КПК України, що свідчить що останнє може бути використано в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження та є необхідним для встановлення предмету доказування, передбаченого ч. 1 ст. 91 КПК України, зокрема події кримінального правопорушення, беручи до уваги також наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, в цілях забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000445 від 10.02.2018 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «Nissan Patrol» реєстраційний номер НОМЕР_1 № кузову НОМЕР_2 , із накладенням заборони на його використання будь-якими особами.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Київського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1