1-кп/381/444/17
381/4092/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 листопада 2017 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження №0001092 від 11.10.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Паплинці, Староконстянтинівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.186 КК України, що надійшло до суду з угодою про примирення,-

встановив:
11.10.2017 року, близько 06 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи по вулиці 1-го Травня, м. Фастів, Київської області, поруч з магазином «Фуршет», куди приїхав на автомобілі BMW 52 реєстраційний номер НОМЕР_1 який належить ОСОБА_6 та яким користується ОСОБА_4 .. В цей час до ОСОБА_4 підійшов ОСОБА_5 та запропонував підвезти його до залізничного вокзалу міста Фастів за 50 гривень на, що ОСОБА_4 згодився.Після цього, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 на вказаному автомобілі прибули до «Привокзальної площі» м. Фастів, де ОСОБА_5 дістав грошові кошти в сумі 1220 грн., та передав ОСОБА_4 20 грн., як оплату за проїзд в супереч домовленості. В подальшому між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відбулася сварка у зв`язку з оплатою послуги в повному обсязі та в цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , які той тримав у правій руці.Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 підійшовши до потерпілого ОСОБА_5 , відкрито для нього вихопив з його правої руки грошові кошти в сумі 1200 грн.. Після цього, ОСОБА_4 сів до вище зазначеного автомобіля BMW 52 на якому приїхав, та з місця вчинення злочину зник з викраденими грошовими коштами, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1200 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж).
26 жовтня 2017 року під час досудового розслідування між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Як об`єктивно перевірено судом, в даній угоді обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, істотних для даного провадження обставин. В угоді визначений розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який відповідає обставинам обвинувачення. Також, сторонами угоди узгоджено покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинений ним злочин, а саме, у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
В угоді отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання. В угоді також передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Обвинувачений в судовому засіданні, просив вказану угоду з потерпілим ОСОБА_5 який також не заперечував проти цього, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при тому, що безумовно і повно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в обсязі висунутого органами досудового слідства обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявив, що здатний реально та повно виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Прокурор в судовому засіданні також вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги КПК та КК України, а тому не заперечував проти її затвердження і призначення обвинуваченому узгодженого з потерпілою покарання та інших передбачених угодою заходів.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 та ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення на цій стадії судового розгляду, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого є потерпіла особа, і з огляду на фактичні обставини висунутого обвинувачення, державним чи суспільним інтересам шкода не завдана.

Суд шляхом вивчення витребуваних документів, а також проведення опитування учасників судового провадження додатково переконався, що укладення угоди сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення з потерпілим, характер обвинувачення, щодо якого також визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, а тому підстави для твердження про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 ,на думку суду, беззаперечно існують.

Також суд погоджується і з тим, що визначені сторонами в угоді вид і розмір покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад його призначення, встановлених ст. 65 КК України, а саме, воно пропонуються у межах, встановлених санкцією ч. 1 ст. 186 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а отже, узгоджена міра покарання має конкретний вираз.

Будь-яких інших підстав, зазначених у тому числі і у пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11 грудня 2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», які згідно з правилами кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за умовами перевіреної судом угоди, не встановлено.

Отже, на підставі всіх об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, з врахуванням доводів учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 форма та зміст угоди про примирення від 26 жовтня 2017 року відповідають вимогам КПК та КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження цієї угоди і призначення узгодженого йому сторонами міри покарання.

Враховуючи викладене, суд, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474 та 475 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення від 26 жовтня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1