У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"30" листопада 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008081 від 10.06.2016 року, про арешт майна,
в с т а н о в и в:

Слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві звернувся до суду із клопотання, в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008081 від 10.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна.

З тексту клопотання вбачається, що 21 травня 2014 року між ТОВ «Порше Лізінг Українаі» (надалі «Товариство») та ОСОБА_4 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Кам`янець Подільським МВ УМВС України, 31.07.2009 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (надалі «Лізингоодержувачь»), було укладено Договір про фінансовий лізинг №00009888 на автомобіль марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 , з наступними умова лізингу: вартість об`єкта лізингу еквівалент 17 615,51 доларів США 51 цент, авансовий платіж еквівалент 2 642,33 доларів США 33 центи, обсяг фінансування еквівалент 14 973,18 доларів США 18 центів.

Згідно з загальними комерційними умовами внутрішнього фінансування лізингу, Товариство зберігає за собою право власності на об`єкт лізингу, в той час як Лізингоодержувач, а саме ОСОБА_4 має право на експлуатацію даного об`єкта лізингу та не має права безпосередньо або опосередковано відчужувати об`єкт лізингу: здавати його в суборенду, обтяжувати або будь-яким іншим чином відчужувати об`єкт лізингу третім особам.

Лізингоодержувач, розуміючи всі правові наслідки, які можуть виникнути при невиконання умов вказаного договору, погодився з його умовами та підписав Договір та прийняв на себе зобов`язання щомісячно здійснювати на користь ТОВ «Порше Лізінг Українаі» платежі відповідно до графіка покриття витрат та виплат лізингових платежів.

Однак, ОСОБА_4 припинила сплату коштів за договором , внаслідок чого станом на 16.10.2015 року за останньою рахується заборгованість, яка становить 22 831,69 грн. та складається з несплачених лізингових платежів в розмірі 21 038,15 грн. та штрафних санкцій за прострочення сплати будь-яких платежів в розмірі 1 793,54 грн., яку остання на день подання заяви не погасила.

Так, відповідно до довідки від 30.01.2016 року від МВС України Регіонального сервісного центру в м. Києві територіальний сервісний центр 8041, станом на 30.01.2016 року автомобіль марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 , за ТОВ «Порше Лізинг Україна» не зареєстровано, отже даний автомобіль, всупереч вимогам чинного законодавства та договору лізингу, було відчужено третій особі.

Відповідно до реєстраційної картки ТЗ 13.11.2015 року власником автомобілю марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 став ОСОБА_5 , в подальшому 05.01.2016 року на підставі договору купівлі-продажу №1110 від 05.01.2015 року власником даного автомобілю став ОСОБА_6 , в подальшому 23.04.2016 року на підставі договору купівлі-продажу №5989/01/4841/2016 від 23.04.2016 року, власником даного автомобілю стала ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 , в супереч вимогам чинного законодавства та Договору про фінансовий лізинг №00009888, з яким остання була ознайомлена, та який був нею підписаний власноручно, здійснила відчуження автомобілю марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 , білого кольору, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб. см., на користь третьої особи.

Зазначені вище обставини вказують на умисне, всупереч умовам договору, відчуження ОСОБА_4 майна на користь ОСОБА_5 та усвідомлення ним того факту, що відчужуване ним майно ввірене їй на підставі підписаного нею особисто договору та того, що у неї є заборгованість за вказаним договором. Автомобіль ОСОБА_4 товариству не повернула, а відчужила третій особі.

Крім того, у клопотанні зазначено, що зазначене вище майно має значення речового доказу під час проведення досудового розслідування, з метою запобігання його знищення, втрати, пошкодження, відчуження третім особам або настання інших наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванні у кримінальному провадженню виникла необхідність накладення арешту шляхом заборони відчуження третім особам та використання транспортного засобу марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 , білого кольору, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб. см., який було відчужено третій особі.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити та накласти арешт на майно шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
Відповідно до ст. 172 КПК України, слідчий суддя прийшов до висновку, про необхідність розгляду клопотання без повідомлення власників майна, оскільки є необхідність забезпечення арешту майна, так як існують ризики відчуження майна до прийняття судом рішення.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ч.1 ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, -
у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, а саме:
-транспортний засіб марки «VW» модель «Polo Sedan 1.6 I benzin», кузов № НОМЕР_3 , білого кольору, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1598 куб. см., який було відчужено третій особі, шляхом заборони відчуження майна та користування майном.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя