Справа № 524/3969/17
Провадження № 1-кп/524/369/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілого - ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 , її захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004065 від 24.10.2016 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с Остап`є, Великобагачанського району, Полтавської області, українки, громадянки України, освіта вища, пенсіонер, інвалід 3 групи, розлучена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що 18 жовтня 2016 року приблизно о 19 год 40 хв, в темний час доби без опадів, при ввімкненому зовнішньому міському електроосвітленні, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Лікаря Богаєвського у м. Кременчуці, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Сумської в напрямку вул.Гранітної м Кременчука, керуючи автомобілем «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 водій ОСОБА_7 рухалась з увімкненим ближнім світлом фар.

У цей же час в районі буд. 40/1 по вул. Лікаря Богаєвського у м Кременчуці, попереду автомобіля «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 з права наліво відносно напрямку руху транспортного засобу, поза межами пішохідного переходу, рухалась пішохід ОСОБА_5

Рухаючись у вказаному напряму, в заданій дорожній обстановці, ОСОБА_7 , маючи можливість своєчасно виявити пішохода, не вжила заходів щодо зменшення швидкості та своєчасного екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушила п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме: у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, чим спричинила наїзд на пішохода.

У результаті наїзду пішоход ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеню мезенцефально-бульбарної форми з вогнищем гемморагічної інфекції в правій субкапсулярній області; субарахноїдального крововиливу; ретробулярної гематоми лівого ока; посттравматичного артрозу правого плечового суглобу; саден у ділянці правої клубової кістки та правого колінного суглоба; ділянок рожевого кольору, слідів від загоєння саден: на тильній поверхні правої стопи, на першому пальці лівої кисті, на внутрішній поверхні лівої стопи, у основи першого пальця, на зовнішній поверхні правого передпліччя, в верхній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновків автотехнічної експертизи за №211 від 28.04.2017 року у даній дорожній обстановці, водій автомобіля «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути вказаної ДТП, шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, для чого у неї не було будь-яких перешкод технічного характеру.

По справі поданий позов прокуратурою в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_7 витрат на стаціонарне лікування потерпілого в медичному закладі у сумі 8253, 27 грн

Також, потерпілою ОСОБА_5 подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 у відшкодування майнової шкоди у розмірі 10 154, 86 грн. на придбання ліків та діагностику, моральної шкоди 50 000 грн., посилаючись на обставини і підстави, зазначені у позовній заяві. Звертає увагу суду, що внаслідок ДТП отримала середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження. Тривалим перебуванням у лікарні, порушений звичний для неї спосіб життя . Пояснила, що обвинувачена за час перебування її на лікуванні не цікавилась її станом здоров`я та потребами щодо лікування. Підтримує цивільний позов у відшкодування моральної шкоди. На суворому покаранні для обвинуваченої не наполягає. Вважає справедливою сатисфакцією задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні 20.11.2017 року позивачем ОСОБА_5 подана заява про залишення позову в частині стягнення матеріальної шкоди без розгляду. В іншій частині позовні вимоги підтримує.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала. Просить врахувати, порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху.

Щодо цивільного позову як прокуратури так і потерпілої просить відмовити у їх задоволенні. Підтримує раніше подані заперечення.

Вина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується дослідженими в ході розгляду справи доказами.

А саме, протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.10.2016 року наїзду транспортного засобу на пішохода, згідно до якого огляд проводився в темну пору доби, ясну погоду, без опадів, температура повітря + 2 градуса, покриття асфальтобетонне, сухе, чисте, в районі Сумської - Гранітної, обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінювалась, умови освітлення міське електроосвітлення ( ліхтар на опорі №36 періодично вимикається, автомобіль «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 - деформації лівої частини капоту переднього бамперу, лівого бокового дзеркала, заднього виду, розбита ліва передня фара, механічні пошкодження знаходяться на відстані 0, 6 м віл лівої габаритної точки автомобіля , та схемою з фототаблицею до відповідного протоколу

Висновком експерта №211 від 28.04.2017 року, згідно до якого в заданій дорожній обстановці за показами як ОСОБА_7 , ОСОБА_9 (варіант 1) ОСОБА_10 (варіант 2) так і ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (варіант3), водій автомобіля «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_7 мала технічну можливість уникнути вказаної ДТП шляхом виконання вимог п. 12.3 Правил Дорожнього руху України, для чого у неї не було будь яких перешкод технічного характеру. Оцінка дій пішохода ОСОБА_5 не вимагає застосування спеціальних технічних познань і може бути проведена слідчим самостійно, стосовно вимог розділу 4 Правил дорожнього руху

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року зі схемами, що проводився за участю свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_13 з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини ДТП, протокол містить підписи учасників.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року зі схемами, що проводився за участю свідка ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини ДТП. Протокол містить підписи учасників.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 19.04.2017 року зі схемами, що проводився за участю свідка ОСОБА_15 з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини ДТП. Протокол містить підписи учасників.

Висновком експерта №1258 від 02.12.2016 -04.01.2017 на момент судово медичної експертизи ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку легкого ступеню мезенцефально-бульбарної форми з вогнищем гемморагічної інфекції в правій субкапсулярній області; субарахноїдального крововиливу; ретробулярної гематоми лівого ока; посттравматичного артрозу правого плечового суглобу; саден у ділянці правої клубової кістки та правого колінного суглоба; ділянок рожевого кольору, слідів від загоєння саден: на тильній поверхні правої стопи, на першому пальці лівої кисті, на внутрішній поверхні лівої стопи, у основи першого пальця, на зовнішній поверхні правого передпліччя, в верхній третині, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.

Крім письмових доказів, провина обвинуваченої ОСОБА_7 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_5 , допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 які, кожен окремо підтвердили у судовому засіданні надані під час досудового розслідування покази, щодо обставин ДТП.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст..286 КК України, включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Кримінальна відповідальність за ст. 286 настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди - середньої тяжкості або тяжких тілесних ушкоджень.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винним, закономірно призвело до наслідків, передбачених ст. 286 (заподіяння тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень).

Обов`язковим елементом об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України є встановлення причинного зв`язку між допущеним учасниками ДТП порушеннями правил дорожнього руху, якщо такі мали місце та суспільно-небезпечними наслідками отриманими тілесними ушкодженнями.

Судом встановлено порушення п. 12.3 ПДР України з боку обвинуваченої ОСОБА_7 та наявність тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_5 які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, фактичні обставини. Так, судом враховується, обвинуваченою вчинено злочин, який відповідно до ст. 12, 25 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості.

Обвинувачена раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалась, має постійне місце реєстрації, пенсіонер, є інвалідом 3 групи, посередньо характеризується за місцем реєстрації, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не має на утриманні малолітніх та або неповнолітніх дітей.

Одночасно суд враховує позицію обвинуваченої, яка будь-яких заходів для відшкодування завданої шкоди не вживала, внаслідок дій обвинуваченої потерпілій ОСОБА_5 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, яка дотепер продовжує лікування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливе призначення міри покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у вигляді штрафу із позбавленням права керувати транспортними засобами.

У судовому засіданні обвинувачена подала суду заяву про застосування до неї амністії, оскільки є інвалідом 3 групи.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Законом України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

06.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», крім іншого, щодо осіб яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1 - 4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого у додатку 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року N 1348/5/572;

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена на момент вчинення злочину 18.10.2016 року, до набрання Законом України «Про амністію у 2016 році», має інвалідність 3 групи, вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12, 25 КК України, є необережним невеликої тяжкості злочином.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченої амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до неї не застосовувалась. Тобто, на неї поширюються вимоги відповідного закону, а тому вона підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України в рамках провадження подано цивільний позов потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченої ОСОБА_7 . За позовом потерпіла, посилалась на обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було завдано шкоду здоров`ю, майну та моральну шкоду.

Просить стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн у відшкодування моральної шкоди, як винної в ДТП. На обґрунтування моральної шкоди зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона тривалий час пролежала у лікарні, порушений звичний для неї спосіб життя . Пояснила, що обвинувачена за час перебування її на лікуванні та під час досудового розслідування не цікавилась її станом здоров`я та потребами щодо лікування. Підтримує позов цій частині, посилаючись на обставини і підстави, зазначені у позові.

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів, у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я .

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, обставини його скоєння, глибину душевних та фізичних страждань потерпілої, тривалість лікування та необхідність відновлення здоров`я у зв"язку з отриманою травмою, ступінь вини обвинуваченої, а також сімейно-майновий стан обвинуваченої, як заподіювача шкоди,

Одночасно з цим, при вирішенні цих позовних вимог, суд виходить також із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає, що в рахунок відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої 8 тисяч гривень.

Позов в частині відшкодування майнової шкоди, оскільки позивачем подана заява, необхідно залишити без розгляду на підставі ст. 207 ЦПК України.

Прокурором подано цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 на користь держави у відшкодування шкоди 8235, 87 грн.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною ч.1 ст.129 КПК України передбачено, шо ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підтвердження завданої матеріальної шкоди прокурором надано довідку за № 01-16/125, на підтвердження саме позовних вимог, із змісту якої вбачається, що потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Третьої міської лікарні (станом на день розгляду справи лікарнею інтенсивного лікування «Кременчуцька )з 18.10.2016 по 02.11.2016 року з діагнозом закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку, легкого ступеню. Субарахноідальний крововилив. Ретробульбарна гематома лівого ока. Забій тазу. Витрати на лікування ОСОБА_5 становлять 8 235, 87 грн та складаються : вартість лабораторних досліджень 202, 05 грн., вартість одного ліжко дня в умовах відділення інтенсивної терапії в реанімації 2631, 92 грн., вартість чотирнадцяти ліжко днів в умовах нейрохірургічного стаціонар становлять 5401, 90 грн.

Позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.1206 ЦК України оскільки особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Вина обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого діяння доведена та вартість витрат понесених лікарнею інтенсивного лікування «Кременчуцька », яка є некомерційним медичним підприємством та перебуває на державному забезпеченні, у зв`язку з чим прокурором і подано позов, на лікування ОСОБА_5 підлягає задоволенню як доведений та обгрунтований.

Судові витрати за проведені в рамках справи експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої.

Процесуальні витрати на підставі ст. 120, 124 КПК України щодо стягнення з обвинуваченої понесених витрат потерпілої за надання правової допомоги підлягають задоволенню.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік

На підставі п.«г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_7 звільнити від відбування основного і додаткового покарання у зв`язку із амністією.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_7 не обиралась.

Речовий доказ - автомобіль «Mitsubishi ASX» державний номерний знак НОМЕР_1 залишити у володінні ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової авто-технічної експертизи - в сумі 790, 96 грн.

Позов прокурора задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради в місцевий бюджет м. Кременчука (р/р 00008 в ГУДК України Полтавської області, , код платежу 24060300) кошти витрачені на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_5 кримінального правопорушення на суму 8235, 87 (вісім тисяч двісті тридцять п`ять, 87)грн.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 8 ( вісім) тисяч гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_5 в частині майнових вимог до ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 процесуальні витрати : витрати на правову допомогу у сумі 5 000 (п «ять) грн.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Автозаводський районний суд міста Кременчука.

Головуючий: суддя: ОСОБА_1