Ухвала іменем україни 28 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

переглянула в судовому засіданні ухвалуАпеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні в суді апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 .
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці від 09 грудня 2016 року засуджено:
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_7 і ОСОБА_8 судові рішення щодо яких не оскаржуються.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року зазначений вирок щодо ОСОБА_6 змінено.
Зазначено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 визнано винними у тому, що вони 22 травня 2016 року, приблизно о 00 год. 30 хв., після розпивання з потерпілим ОСОБА_9 спиртних напоїв, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік гаражного кооперативу № 3 по вул. Буковинській в м. Чернівці, за попередньою змовою між собою, вчинивши грабіж, відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_10 загальною вартістю 3200 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду провадження в суді апеляційної інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК не повною мірою відповідає особі засудженого та тяжкості злочину. Звертає увагу на те, що засуджений скоїв тяжкий злочин, свою вину в судах першої та апеляційної інстанцій не визнав, давав неправдиві показання, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння і має місце рецидив злочинів на що не звернув увагу суд апеляційної інстанції та, змінивши вирок суду, безпідставно застосував положення ст. 69 КК.
На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_11 у яких вони просять касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_6 без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи касаційної скарги та просила її задовольнити, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення касаційної скарги прокурора та просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК прокурором у касаційній скарзі не оскаржуються.
Доводи прокурора щодо невідповідності призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості злочину і даним про його особу внаслідок м`якості та безпідставного застосування положень ст. 69 КК України не ґрунтуються на матеріалах справи.
Згідно положенням ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Згідно зі статтями 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною й обґрунтованою.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, переглядаючи вирок районного суду, зазначених вимог закону дотримався.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Відповідно до положень ст. 69 цього ж Кодексу за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Як видно із матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд при вирішенні цього питання, відповідно до вимог зазначеного Закону, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_6 , який раніше хоча і судимий за злочини невеликої тяжкості, але до скоєного мав позитивну характеристику, а також обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків. Обставин, які б обтяжували покарання, в тому числі і зазначених прокурором у касаційній скарзі, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
Наведені дані про особу ОСОБА_6 , наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання, відсутність реальних шкідливих наслідків від злочину та претензій з боку потерпілого, а також не встановлення судами обставин, які обтяжують покарання, дали апеляційному суду підстави дійти правильного висновку, що зазначені пом`якшуючі обставини у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та можливості застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 69 КК.
Отже, висновки суду апеляційної інстанції про застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України відповідають вимогам закону і є вмотивованими. Пом`якшене засудженому ОСОБА_6 покарання до трьох років позбавлення волі відповідає вимогам статей 65, 69 КК, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Вважати його невиправдано м`яким, як про це йдеться у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів підстав не знаходить. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 рокущодо ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3