АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/412/17 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/123/18 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.152 КК України

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.02.2017 року, стосовно ОСОБА_7 -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбачених ч.4 ст. 152 КК України та засуджено до 12 років позбавлення волі.

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.02.2017 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2014 року за нововиявленими обставинами повернуто заявнику.

В обгрунтування прийнятого рішення суд вказав, що заява засудженого ОСОБА_7 не відповідає вимогам п.п.3,4,5 ч.2 ст. 462 КПК України, оскільки в ній не вказано конкретно рішення, яке слід переглянути за нововиявленими обставинами, та міститься прохання про перегляд справи за нововиявленими обставинами та відкриття кримінального провадження за матеріалами справи, що не передбачено чинним законодавством.

Зазначив, що засуджений ОСОБА_7 посилається на недопустимість доказів досліджених у судовому засідання, а саме висновків експертів, показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , психолога ОСОБА_12 , та вихователя дитячого садку ОСОБА_13 , що не знаходять свого підтвердження в розумінні п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України. Оскільки пояснення та письмові докази були дослідженні судом першої та другої інстанції, їм надано правову оцінку, вони є допустимими, та в сукупності є об`єктивними та вказують на доведеність вини ОСОБА_7 , а в заяві засудженого ОСОБА_7 зазначена його власна оцінка фактичним обставинам справи і зібраним доказам.

Крім того, суд вказав, що не знаходить обґрунтованого підтвердження той факт, що отриманні свідчення ОСОБА_14 від свідка ОСОБА_11 є саме обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але раніше не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду. Оскільки ОСОБА_15 була допитана судом в якості свідка в суді першої інстанції та під час допиту не надала відповідні пояснення, а засуджений вказану обставину не оскаржував, суд вказав, що вищезазначені обставини, не підтверджені в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 459 КПК України. Крім того послався, що заява засудженого ОСОБА_7 подана після закінчення строку звернення про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Не погодившись із вказаним рішенням, засудженим ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу в якій він просить ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20.02.2017 року скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно повернув його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та не дослідив ті обставини, які свідчать про скоєння злочину іншою особою , повне невизнання ним вини, та послався на висновки сумнівних експертиз та сфальсифіковані матеріали кримінального провадження.

Крім того вказує, що судом також не встановлено достосвірність показів свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_10 , які суперечать один одному та не відповідають дійсним обставинам справи. Крім того посилається, що призначені та проведені експертизи по справі носять загальний характер та неконкретизовані. Також вказує, що отриманні свідчення ОСОБА_14 від свідка ОСОБА_11 є саме обставинами, що могли вплинути на судове рішення, але раніше не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, оскільки свідок ОСОБА_15 була допитана в судовому засіданні до того, як ії стали відомі дані обставини.

Вислухавши доповідь судді; пояснення засудженого та захисника , які підтримали апеляційну скаргу; пояснення прокурора , який заперечував проти її задоволення; вивчивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції прийшов до висновку , що заява ОСОБА_7 про перегляд вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31.01.2014 року не відповідає вимогам п.п.3,4,5 ч.2 ст. 462 КПК України.

Відповідно до положень ч.3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами , яка не оформлена згідно з вимогами передбаченими ст. 462 КПК України , застосовуються правила частини третьої ст. 429 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається , якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги , яку залишено без руху, в установлений строк або якщо касаційна скарга подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа , яка її подала , не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З комплексного аналізу змісту ч.3 ст. 464 КПК України та ч.1 та 3 ст. 429 КПК України та їх тлумачення , яке базується на судовій практиці у тому числі суду касаційної інстанції, вбачається , що у разі встановлення судом невідповідності заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вимогам передбаченими ст. 462 КПК України, суд першої інстанції спочатку повинен постановити ухвалу про залишення заяви без руху , в якій зазначити недоліки заяви і встановити строк , необхідний для їх усунення і лише після того , якщо особа не усунула недоліки заяви , яку залишено без руху, в установлений строк, суд має право повернути заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідній особі.

Що стосується висновку суду про те, що ОСОБА_7 пропустив строк для звернення з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, то даний висновок судом зроблено передчасно , оскільки з заяви ОСОБА_7 про перегляд судового рішення взагалі не вбачається коли йому сталі відомі обставини , які він вважає нововиявленими. Це також було можна встановити та уточнити , якщо б суд першої інстанції з дотриманням вимог закону, залишив заяву без руху зазначивши і цей недолік.

Вказані порушення судом вимог ст.ст. 370, 464, 429 КПК України відповідно до вимог ч.1 ст. 412 КПК України є істотними , оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд заяви засудженого в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405,407,412 КПК України судова колегія

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково .

Ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 лютого 2017 року про повернення заяви ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 31 січня 2014 року скасувати і призначити новий розгляд заяви засудженого в суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді -