У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2018 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002943 від 22.08.2016 р, за № 0000017 від 03.01.2017 року, за №0004145 від 28.11.2016 року, за № 0001156 від 28.04.2017 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
У провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходяться вищезазначені матеріали кримінального провадження.
Згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 07.03.2018 р. обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 2-ох місяців - до 05 травня 2018 року.
Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У зв`язку зі спливом строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строків запобіжних заходів.
Прокурор у судовому засіданні вказала на доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки ризики не зменшилися, продовжують існувати, жоден із альтернативних запобіжних заходів не зможе запобігти спробам останнього: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Захисник заперечував проти продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку тримання під вартою. Просив розглянути можливість зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки ризики, на які вказує прокурор, не підтверджені, наразі перестали існувати.
Обвинувачений заперечував проти продовження йому дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив такий змінити на особисте зобов`язання.
Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.03.2018 року, обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який спливає 05.05.2018 року.
Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Суд враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Враховуючи вищенаведене, суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до шести років, наявність обвинувачень у вчиненні інших злочинів, перебування в розшуку. Суду не надано достатньо доказів обставин, які свідчать про наявність необґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення та наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 залишаючись на волі, не буде ухилятись від слідства та суду, не буде чинити тиск на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Стороною захисту не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа обвинуваченого перестала бути суспільно небезпечною. З урахуванням вищенаведеного, а також того, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .
Керуючись ст. ст. 9, 331 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів - до 21 червня 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 24 квітня 2018 року.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1