Сарненський районний суд
____________________________________________________________________
Справа № 572/3015/17
Провадження № 1-в/572/515/17
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2017 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника ВК-46 - ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Сарни в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , засудженого 02.06.2016 року Чортківським районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.263, ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, 69, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі Строк покарання рахувати з 22.02.2016 року Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення з 22.02.2016 року по день набрання вироком законної сили , про умовно-дострокове звільнення ,

початок строку 22.02.2016 року

кінець строку 09.11.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сарненського районного суду Рівненської області з заявою про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, як такого, що має пенсійний вік, та має тяжкі захворювання.

В судовому засіданні засуджений підтримав подану заяву, просить її задоволити, вважає що мета призначеного покарання досягнута.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви засудженого, оскільки останній не довів своє виправлення.

Представник Катеринівської виправної колонії в судовому засіданні підтримав клопотання засудженого, просить його задоволити.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_5 з 27.07.2016 року відбуває міру покарання в Катеринівській виправній колонії, за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заходи заохочення не застосовувалися.

З характеристики від 31.10.2017 року на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній характеризується посередньо, на оперативно профілактичних обліках не перебуває, до праці на підприємстві установи не залучався у зв`язку з неможливістю працевлаштування осіб, які перехворіли на активну форму туберкульозу. Умисно уникає виконання робіт із самообслуговування та робіт по благоустрою установи, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні. По відношенню до персоналу установи ставиться неоднозначно, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи частково дотримується. На заходи виховного характеру не реагує, при цьому виявляє зневажливе ставлення до виконання своїх обов`язків, передбачених Кримінально-виконавчим законодавством. Участі в програмах диференційного виховного впливу не бере. В бесідах індивідуально-виховного характеру позитивних намірів на життя після звільнення не висловлює. Позову за виконавчими листами не має.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин.

На момент подання засудженим клопотання ним дійсно відбуто 2/3 строку призначеного покарання (невідбута частина покарання на момент розгляду справи становить 10 місяців 27 днів).

Однак, обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення засудженого є, відповідно до ч.2 ст.81 КК України, сумлінна поведінка та ставлення до праці. Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у відповідній установі.

ОСОБА_5 участі в програмах диференційного виховного впливу не приймає, на виробництві установи не працевлаштований. Як вбачається з характеристики, яка міститься в особовій справі засуджений умисно уникає від виконання робіт із самообслуговування та робіт по благоустрою установи, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.

Крім цього, слід врахувати, що згідно із дослідженим судом опитувальним листом ОСОБА_5 не заслуговує на застосування ст.81 КК України.

З огляду на сукупність досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_5 на даний момент не довів свого виправлення, в зв`язку з чим відсутні підстави для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про виправлення та перевиховання останнього, а тому клопотання засудженого не підлягає до задоволення.

На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1