Справа № 203/3781/17
Провадження № 1-кп/0203/442/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.10.2017 Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі матеріали кримінального провадження, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002419 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньо спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого неповнолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
11.08.2017 року, близько 12.30 годин, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух зі сторони вулиці Воскресенської по вулиці Січеславській Набережній в напрямку вулиці Столярова, в лівому ряді руху, зі швидкістю близько 40 км/годину, більш точно швидкість руху встановити на даний час не виявилось можливим.

В дорозі, в районі будинку №12 вулиці Січеславської Набережної м. Дніпро, ОСОБА_4 грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшив швидкість та зупинився транспортний засіб, що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість і не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд передньою частиною автомобілю на пішохода ОСОБА_6 , яка перетинала проїжджу частину справа наліво за напрямком його руху по пішохідному переходу.

Згідно висновку експерта №3279-е від 28.09.2017 в результаті ДТП ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми тіла: - відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, забію головного мозку 2-го ступеню, лінійного перелому потилочної кістки праворуч з переходом на основу черепу з руйнуванням цілістності великого потиличного отвору пневмоцефалії, забійної рани в потиличній області по центру та праворуч, синця спинки носу, стану після носової кровотечі розриву шкіри правого слухового проходу з явищами правосторонньої отоліквореї, саден по передній поверхні обох колінних суглобів, забію м`яких тканин в проекції гребенів в обох клубових кісток ззаду, які відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Порушення Правил безпеки дорожнього руху виражається в тому, що водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем, порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 18.1 Правил дорожнього руху України, які свідчать:

п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»,

п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»

п.18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками.

Згідно висновку експерта № 6/10.1-920 від 27.09.2017, з технічної точки зору дії водія ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, та знаходяться у причинному зв`язку з настанням обставин даної ДТП.

Своїми необережними діями ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 . ТЯЖКЕ тілесне ушкодження

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні винним себе в скоєнні кримінальних правопорушеннях при вищевказаних обставинах визнав повністю, та пояснив, що дійсно він вчинив злочин при вказаних в обвинуваченні обставинах.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України. При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, з`ясуванням думки потерпілої та вивченням характеризуючих особу винного матеріалів. Також судом було роз`яснено учасникам процесу, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити визнані обвинуваченим обставини в апеляційному порядку.
Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим злочину, підстав для самообмови судом не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена у повному обсязі та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_6 . ТЯЖКЕ тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, а саме, що ним вчинено тяжкий злочини.
З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що він має визначене і постійне місце проживання, на обліку в органах пробації не значиться, раніше не судимого, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину.
Обставиною, яка б пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, судом визнається щире каяття.
Обставина, яка б обтяжувала покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, відсутня.
З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого,ступеня тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено злочин, пов`язаний з грубим порушенням Правил дорожнього руху, йому слід призначити додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами
В ході судового розгляду захисником обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 було заявлено клопотання про визнання винним ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення, застосування відносно нього ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Прокурор не заперечував щодо застосування відносно ОСОБА_4 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Потерпіла не заперечувала проти задоволення клопотання.
Як встановлено ст. 85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», підлягають звільненню від відбування покарання особи, які засуджені за умисні злочини, що не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років.
Відповідно до ст. 10 зазначеного Закону України питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.
Застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.
Особа, щодо якої вирішується питання про застосування амністії, дає свою згоду суду в усній чи письмовій формі з обов`язковим зазначенням цього в журналі судового засідання.
Згідно ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила злочини до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» (07.09.2017 року) і на зазначений день є батьком малолітньої дитини, щодо якої не позбавлений батьківських прав.
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Враховуючи вимоги, які викладені в ст. 10 Закону України «Про амністію в 2016 році», то суд зобов`язаний з`ясовувати наявність згоди на застосування цього акту саме у особи, щодо якої вирішується це питання. Надання ж згоди на застосування положень законодавства про амністію з боку потерпілих не є обов`язковою.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію в 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком дитини віком до 18 років, стосовно якої не позбавлений батьківських прав, кримінальні правопорушення вчинив вперше, а також те, що Закон України «Про амністію в 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільненню останнього від призначеного покарання, суд вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році» .
Судом роз`яснюється обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме що в подальшому протягом десяти років до нього не може бути застосовано амністію.
Вирішуючи долю речових доказів суд керується ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у справі не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році».
Арешт на автомобіль ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 14.08.2017 скасувати.
Речові докази:
-Автомобіль ЗАЗ-110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_4 .

На вирок можуть подані апеляційні скарги в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.
Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1