Справа № 495/5727/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.08.2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт, по кримінальному провадженню внесеному 20.11.2014 року до ЄРДР за № 0000035, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Старі Трояни, Кілійського району, Одеської області, за національністю гагауз, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого по трудовому договору, раніше не судимого

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.408 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України - ОСОБА_4 ,
обвинувачений - ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 408 КК України, при наступних обставинах.
31.03.2014 року рядовий ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), дислокованої у АДРЕСА_2 .
31.03.2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 134-ос обвинуваченого ОСОБА_3 призначено на посаду патрульного (за рахунок посади молодшого інспектора прикордонної служби 1 категорії-інструктора кінологічного відділення) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » І категорії (тип Б) військової частини НОМЕР_1 .

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військовій частині НОМЕР_1 , у відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, під час проходження військової служби повинен був свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком високої культури, скромності і витримки, поважати честь і гідність кожної людини, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
16.09.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 №386-ос був звільнений з посади патрульного кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та призначений на посаду механіка-водія 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури.

Вказаний наказ 16.09.2014 року на шикуванні доведено до всього особового складку оперативно-бойової прикордонної комендатури. Тоді-ж новопризначеному особовому складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, в тому числі й обвинуваченому ОСОБА_3 надано звільнення до 20.09.2014 для підготовки речей.

20.09.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 разом із новопризначеним особовим складом оперативно-бойової прикордонної комендатури повинен був повернутись до військової частини НОМЕР_1 для шикування особового складу оперативно-бойової прикордонної комендатури, отримання зброї, обмундирування та вибуття у район дислокації для виконання завдань за посадою.

Проте, 20.09.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно з метою ухилитися від військової служби, до військової частини не з`явився.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 на службу у військову частину НОМЕР_1 не з`являвся, свої службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку із відсутністю рядового ОСОБА_3 на службі, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2015 року №87-ос ОСОБА_3 виключений із списків особового складу військової частини та знято з усіх видів забезпечення за службовою невідповідністю.

29.06.2017 року о 07 год. 30 хв. під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_3 , останнього затримано співробітниками Кілійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області.

До моменту свого затримання 29.06.2017 року ОСОБА_3 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

За викладених вище обставин дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто не з`явлення на службу, з метою ухилитися від військової служби, у разі призначення.

Таким чином, ОСОБА_3 , проходячи військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), з метою ухилитися від військової служби, будучи призначеним наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 386-ос від 16.09.2014 на посаду механіка водія 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури, 20.09.2014 року не з`явився на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив - дезертирство, тобто не з`явився на службу у разі призначення, з метою ухилитися від військової служби, - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

Потерпілих у кримінальному провадженні не має.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , являється щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання

ОСОБА_3 , досудовим розслідуванням не встановлено.

Внаслідок вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення шкоди не заподіяно.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 в ході досудового слідства та судового розгляду свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Судом обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено зміст ст. 349 ч. 3 КПК України про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.408 КК України визнав повністю, і підтвердив суду дійсність всіх обставин наведених в обвинувальному акті, зокрема, що 16 вересня 2014 року був призначений на посаду механіка-водія 3 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави оперативно-бойової прикордонної комендатури та отримав звільнення до 20.09.2014 року для підготовки речей. Однак, 20.09.2014 року, після спливу строку звільнення, діючи умисно з метою ухилитися від військової служби, обвинувачений до військової частини не з`явився. В подальшому обвинувачений на службу у військову частину НОМЕР_1 не з`являвся, свої службові обов`язки не виконував, проводив час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , тобто ухилявся від несення служби.

Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 408 КК України дезертирство, тобто нез`явлення на службу у разі призначення, з метою ухилитися від військової служби.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає за необхідне вирішити питання про призначення покарання обвинуваченому.
Оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні об`єктивні докази суд приходить до впевненості про обґрунтованість висунутого проти ОСОБА_3 обвинувачення за ч.1 ст. 408 КК України та приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані характеризуючи особу обвинуваченого, який за місцем проходження служби характеризується посередньо, не одружений, раніше не судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньо тяжких, щиро розкаявся у скоєному.
Враховуючи вищевикладене та пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, суд вважає можливим обрати у відношенні обвинуваченого покарання не пов`язане з позбавленням волі, із застосування до нього покарання з випробуванням, із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Цивільний позов прокурором не заявлявся.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування обирався 30.06.2017 року у вигляді домашнього арешту строком на два місяця.
Керуючись ст. ст. 100, 370, 374, 392, 395, 368, 370, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 408 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не залишати місце проживання без дозволу органу пробації по місцю проживання;
- повідомляти про зміну місця проживання орган пробації за місцем проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до органу пробації за місцем проживання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем проживання засудженого.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити домашній арешт.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.
Головуюча суддя