Справа № 192/1925/17
Провадження № 1-в/192/28/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2018 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаїв Миколаївської області, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 червня 2015 року за ч.2 ст.125, ст.71 КК України до 10 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ст.96 КК України застосовано примусове лікування від туберкульозу за місцем відбування покарання; ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 квітня 2016 року зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09 лютого 2014 року по 09 липня 2013 року,
за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника СВК №21 ОСОБА_7 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

Початок строку: 09.02.2011 року
Кінець строку: 09.11.2018 року
В С Т А Н О В И В:
Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , в якому зазначив, що останній відбув 3/4 частини строку призначеного судом покарання, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, за місцем відбування покарання характеризується з позитивної сторони, а перебуваючи в СІЗО захворів на туберкульоз. Згідно поданої заяви від 02.03.2018 року просив здійснювати розгляд клопотання без його участі. Засуджений не заперечував проти розгляду клопотання без участі захисника, його клопотання підтримав, просив задовольнити.
Представник адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, оскільки вважали, що засуджений не довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації Солонянської виправної колонії № 21, прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого вважає, що клопотання не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.
Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_5 , який відбув 3/4 частини строку покарання не працевлаштований за власним бажанням (а.с.23,24).Згідно наданих пояснень ОСОБА_5 не працює у зв`язку зі станом здоров`я, свою вину в скоєних злочинах не визнає.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с.25), на даний період часу засуджений ОСОБА_5 заохочень не має, проте має двадцять два стягнення, допущених під час відбування покарання в ДУ «СВК № 21», з яких 5 разів він поміщався до ДІЗО. Засуджений характеризується негативно, як конфліктний.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.
Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.
Згідно наявних в особовій справі характеристик засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання характеризувався негативно, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, не приймає участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, а тому суд, не може визнати поведінку засудженого сумлінною.
Крім того, комісією установи було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення засудженому ОСОБА_5 , як особі, яка не довела свого виправлення, а також комісією установи засудженому було погоджено оцінку ступеню виправлення, як такий, що не довів свого виправлення.

Суд зазначає, що наявність у засудженого ОСОБА_5 певних хвороб, а також відбуття певного частини призначеного покарання не може бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки ст. 81 КК України не містить таких умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
На підставі наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.
Головуючий: суддя ОСОБА_1