Справа № 638/3103/17
Провадження № 1-кп/638/276/18
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2018 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянин України, із неповною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні має неповнолітню дитину, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 15.09.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-
встановив:
31.05.2016 року в період з 13.23 год. до 15.45, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні стоматологічної поліклініки, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, б. 51, побачив на дивані 2 жіночі сумки білого та чорного кольору, після чого в нього раптово виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до дивану, де знаходились вищезазначені жіночі сумки, після чого викрав з сумки чорного кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_5 мобільний телефон IPhone 4-S, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 139 від 18.01.2017 року складає 2490,00 грн. та з сумки білого кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_6 гаманець, в якому знаходились грошові кошти в сумі 1300,00 грн. Після чого, ОСОБА_4 , з місця скоєння злочину зник, обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2490,00 грн. та потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1300,00 грн.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, 01.12.2016 року в період часу з 15.26 год. до 15.27 год. ОСОБА_4 , у приміщенні стоматологічної поліклініки, яка розташована за адресою: м. Харків, пр. Перемоги, б. 51, побачив на стільці сумку чорного кольору та в нього раптово виник умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до стільця, де знаходилась вищезазначена сумка, після чого викрав з сумки чорного кольору, яка належить потерпілій ОСОБА_7 мобільний телефон Samsung Galaxy Mega G3 білого кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 289 від 25.01.2017 року складає 2550,00 грн. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник обернувши викрадене майно на свою користь, розпорядившись ним на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 2550,00 грн.
Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно.
ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 185 КК України, діючи в період іспитового строку, встановленого йому вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.10.2016 року, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин за наступних обставин.
Так, ОСОБА_4 01.02.2017 року у денний час доби прибув до приміщення Харківської міської поліклініки № 26, розташованої за адресою: м. Харків, вул. 23 Серпня, 23-А, та пройшов на третій поверх вказаного медичного закладу. Перебуваючи в коридорі третього поверху біля лікарського кабінету № 56, на одному зі стільців ОСОБА_4 побачив накритий курткою рюкзак, залишений потерпілою ОСОБА_8 , після чого у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, маючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, діючи повторно, та попередньо впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу взяв зі стільця модельний рюкзак фірми «Доллі» чорного кольору, вироблений зі шкіряного замінника, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 662 від 21.02.2017 року встановити не виявилось можливим, вартість якого згідно показань потерпілої ОСОБА_8 складає 480,00 грн., в якому знаходилось майно, що належить потерпілій, а саме: мобільний телефон «Matrix» Gravity IMEI 1) НОМЕР_1 , 2) НОМЕР_2 в корпусі золотого кольору, вартість якого, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 662 від 21.02.2017 року складає 1709,00 грн., жіночий гаманець з лакованої штучної тканини чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 662 від 21.02.2017 року встановити не виявилось можливим, вартість якого згідно показань потерпілої ОСОБА_8 складає 50,00 грн. з грошовими коштами у розмірі 500,00 грн., після чого, утримуючи вказане майно про собі, покинув приміщення Харківської міської поліклініки № 26, обернувши його на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми злочинними діями майнову шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 2259,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми протиправними умисними діями вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальних актах та пояснив, що дійсно скоював крадіжки через відсутність коштів.
Потерпілі в судове засідання не з`явились, в матеріалах кримінального провадження містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Зважаючи на те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених правопорушень, які законодавцем віднесені до злочинів середньої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_4 .
Обставин, які обтяжують покарання винному, судом не встановлено.
Суд враховує, що обвинувачений раніше судимий, розлучений, на утриманні має сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, визначаючи остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд застосовує положення ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та ч. 4 ст. 70 КК України, якою визначено принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки обвинувачений засуджений 15.09.2016 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України іспитовий строк 2 роки за вчинення кримінальних правопорушень, що мали місце 15.08.2016 року (вирок набрав законної сили 17.10.2016 року), а кримінальне правопорушення, яке є, серед іншого, предметом даного розгляду, він скоїв 31.05.2016 року, тобто до ухвалення вироку Київським районним судом м. Харкова.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 1300,00 грн., ОСОБА_7 у сумі 2550,00 грн., ОСОБА_8 у сумі 1030,00 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. моральної шкоди, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
З урахуванням того, що сума завданої матеріальної та моральної шкоди, визначена у цивільних позовах не оспорюється обвинуваченим ОСОБА_4 , суд вважає необхідним задовольнити цивільні позови потерпілих.
Судові витрати відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст. 72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 взято під варту в залі суду 05.12.2017 року відповідно до ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду від 05.12.2017 року, тому строк відбування покарання ОСОБА_4 суд рахує з часу його затримання - з 05 грудня 2017 року.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.09.2016 року призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (двох) років не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати до призначеного покарання невідбуту частину покарання за попереднім вироком один рік позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з дня обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 05 грудня 2017 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №2046-VIII від 18.05.2017) з 05.12.2017 року до 20.03.2018 року ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 завдану матеріальну шкоду в розмірі 2550 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду в розмірі 1030 (одна тисяча тридцять) грн. 00 коп., моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп. за проведення по справі судової товарознавчої експертизи № 289 від 25.01.2017 року; 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 139 від 18.01.2017 року; 175 (сто сімдесят п`ять) грн. 92 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи № 662 від 21.02.2017 року, а всього 703 (сімсот три) грн. 68 коп.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Прокурору, засудженому, захиснику засудженого, потерпілому, копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Суддя: