УХВАЛА

Єдиний унікальний номер №440/229/18
Провадження №1-кс/440/161/2018
30 березня 2018 року м. Буськ
Слідчий суддя Буського районного суду Львівської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю начальника Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Буськ Львівської області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,-
Під час проведення досудового розслідування 15.02.2018 року заступником начальника СВ Буського ВП Кам`янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області було внесено до суду подання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 16.02.2018 р. слідчий суддя Буського районного суду Львівської області ОСОБА_1 у клопотанні слідчого відмовив та виніс Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 ..
Прокурором було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду і 26.02.2018 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ухвалу слідчого судді ОСОБА_1 було скасовано та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний,обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.
Вважає, що вказана ухвала про застосування запобіжного заходу є незаконною. Потреби у застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, тому є можливим змінити підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід. В клопотанні слідчого відсутні будь які докази вини ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Слідчий вважає винним ОСОБА_5 в тому, що він 13.02.2018 року завдав ОСОБА_6 множинні удари по тілу, які спричинили смерть потерпілого. Таке серйозне звинувачення моєму підзахисному було безпідставно висунуто на підставі неналежних доказів.
В матеріалах кримінального провадження та матеріалах про обрання запобіжного заходу, із якими він ознайомився як захисник, на дату подання клопотання про обрання запобіжного заходу не було основного доказу того, що саме стало причиною смерті потерпілого. Тобто не було висновку судово-медичного експерта в якому було би зазначено, що саме стало причиною смерті потерпілого і яким чином його підзахисний, завдавши двох ударів потерпілому в лице та грудну клітку кулаком, спричинив смерть останнього. Не було цього висновку і на день обрання Апеляційним судом Львівської області запобіжного заходу тримання під вартою. Він, як захисник вважав на той час і заявляв це в судових засіданнях, що притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та висновки про те, що він причетний своїми діями до настання смерті потерпілого щонайменше є передчасними, а значить протизаконними. Це він продовжує стверджувати і зараз, коли досудовим слідством було отримано висновок судово-медичного експерта №15/2018 від 12.03.2018 року. У вказаному висновкові лише описано тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого і зазначено, що існує причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями та настанням смерті. Але знову жодного слова про те, яким чином такі тілесні ушкодження могли бути утворені і яким чином ОСОБА_5 причетний до цих тілесних ушкоджень. У вказаному висновкові немає жодної згадки про якийсь міфічний «двобічний плевмогемоторакс», який, згідно повідомлення про підозру та клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 спричинив потерпілому, від чого й настала смерть. Таке «тілесне ушкодження» було просто видумане досудовим слідством, напевно з метою створення більш негативного враження про підозрюваного. Цей висновок експерта не доводить вини ОСОБА_5 в тому, за що він вже покараний, бо незаконно позбавлений волі ще до того, як з`явились будь-які докази його вини.
ОСОБА_5 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом із дружиною. Тобто має постійне місце проживання, що встановлено органом досудового слідства, бо на цю адресу йому скеровувались повістки. Однак слідчим чомусь вказано видуману адресу: АДРЕСА_1 . Такої адреси взагалі в м.Буську немає.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення у матеріалах, доданих до клопотання, доказів, які у своїй сукупності доводять вчинення підозрюваним правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України взагалі немає.
2) Міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців ОСОБА_5 має постійне місце проживання, до членів його сім`ї належить дружина ОСОБА_7 . Крім того у ОСОБА_5 є мати пенсіонерка ОСОБА_8 , 1951 року народження, котра зареєстрована та проживає сама в АДРЕСА_1 . Крім того у нього є донька ОСОБА_9 , 1993 року народження, яка разом із своєю донькою (онукою ОСОБА_5 ) проживають в АДРЕСА_3 . Вважаю, що соціальні зв`язки ОСОБА_5 є міцними. Він підтримує найкращі відносни з усіма своїми рідними та близькими;
3) Наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання ОСОБА_5 не має офіційного місця праці, як і мільйони його співвітчизників. Однак він працює неофіційно, має лише законні джерела доходів і будь яких даних про отримання ним «неофіційних», протиправних доходів слідством не наведено;
4) Репутація підозрюваного, обвинуваченого ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем проживання (копія характеристики додана слідчим до клопотання, оригінал знаходяться в матеріалах кримінального провадження);
5) Майновий стан підозрюваного, обвинуваченого матеріальний стан обвинуваченого є задовільним. Досудовим слідством не здобуто даних про будь-які незаконні шляхи отримання прибутків ОСОБА_5 , він не притягався до відповідальності також за заняття жебракуванням, хоча й не звертався до держави про фінансову допомогу через центр зайнятості, або інші установи;
6) Дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше раніше ОСОБА_5 до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався. До моменту взяття його під варту він жодного разу не ухилився від прибуття до слідства та суду. Зокрема через 10 днів після ухвали суду першої інстанції за телефонним викликом прибув до апеляційного суду. Доказів зворотнього слідчим не подано. Порушень дисципліни у слідчому ізоляторі не зафіксовано;
7) Розмір майнової шкоди у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини майнової шкоди нікому не завдано:
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати, або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкодити кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вважаю, що ризики відповідно до ст..177 КПК України щодо ОСОБА_5 в цьому кримінальному провадженні відсутні, покликаючись на наступне.
1. Враховуючи наявність постійного місця проживання, наявність рідних людей дружини, мами, доньки та онуки із якими проживає разом та в одному невеликому місті (тобто міцність соціальних зв`язків), а також відсутність відомостей, що під час досудового слідства ним були порушені будь-які обов`язки підозрюваного, немає жодних підстав стверджувати про наявність ризику переховування ОСОБА_5 від правосуддя. Фактів зворотного обвинуваченням не доведено.
2. Усі речові докази та документи по справі зібрані. Отже відсутні ризики знищення доказів. Факт встановлений обвинуваченням.
3. Жодних підстав передбачати незаконний вплив на свідків, потерпілих, експертів немає. Після обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 досудовим слідством не допитано жодного нового свідка, повторних допитів раніше допитаних свідків також не проводилось. Фактів зворотного (спроб ухилення від правосуддя та впливу на хід слідства) обвинуваченням не доведено.
4. Також немає підстав передбачати перешкоджання іншим чином кримінальному провадженню.
Виходячи із вищенаведеного, вважає, що ризики передбачені ст.177 КПК України відсутні.
Відповідно до п.9 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 «Про деякі питання застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, вважає що для ОСОБА_5 більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний час доби.
Застосування такого запобіжного заходу, з одного боку, забезпечить необхідний контроль за поведінкою та місцезнаходженням ОСОБА_5 з іншого боку, надасть можливість підозрюваному повноцінно реалізовувати право на захист у даному кримінальному провадженні, оскільки, згідно ст.62 Конституції України «Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду».
За змістом п.18 листа ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 «Про деякі питання застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду при розгляді відповідного клопотання слід ретельно перевірити достовірність підстав для його задоволення, оскільки одним із найбільш частих порушень прав людини, визнаних ЄСПЛ у справах проти України, є необґрунтоване ухвалення судами рішень про продовження строку тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою, а також те, що можливість застосування запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою у багатьох випадках навіть не розглядалась.
Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ викладена у п.60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав), або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 01 березня 2007 року; п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року). Обставини справи свідчать про неодноразовий розгляд національними судами питання законності тримання заявника під вартою, однак відповідні судові рішення не повною мірою враховували вимоги п.4 ст.5 Конвенції. Зокрема, у цих рішеннях наведений стандартний набір підстав тримання заявника під вартою, без урахування критерію їх достовірності/недостовірності та конкретної ситуації, що склалася. Ніякого іншого пояснення, як неналежне дослідження апеляційною інстанцією клопотання про обрання запобіжного заходу та долучених до нього доказів, щодо обрання його підзахисному запобіжного заходу у вигляді взяття під варту в даному випадку, очевидно, не може мати місця.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 підтримав заявлене ним клопотання, просив взяти до уваги показання свідків про наявність міцних соціальних зв`язків та законних джерел доходів у його підзахисного.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав клопотання заявлене його захисником ОСОБА_4 про заміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби.
В судовому засіданні начальник Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , вважає дане клопотання необґрунтованим, оскільки ризики, які існували на час обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, так як обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просить відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши пояснення захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , начальника Буського відділу Радехівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що в клопотанні про заміну обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час доби слід відмовити з наступних підстав.
Запобіжний захід тримання під вартою обраний підозрюваному ОСОБА_5 26 лютого 2018 року колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області тривалістю до 16 квітня 2018 року. Клопотання захисника побудоване на обгрунтуванні незаконності ухвали Апеляційного суду Львівської області якою скасовано мою ухвалу про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Тому вважаю, що буде справедливо в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.ст.ст.177, 178, 331 КПК України, суд -
В клопотанні захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на домашній арешт в нічний час - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1