АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 25 січня 2018 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ленінград, Російської Федерації, з вищою освітою, одруженого, має малолітню дитину, 2011 року народження,

розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 30, ч. 2 ст. 228-1 КК Російської Федерації.

за участі: прокурора захисників перекладача особа, щодо якої здійснюється розгляд клопотання ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою визнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, на строк, який не може перевищувати 03 липня 2018 року, включно.

В обґрунтування ухвали слідчий суддя зазначає, що на даний момент існують достатні підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою.
Не погоджуючись з ухвалою захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.
Так, автор апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею не враховано той факт, що прокурором в обґрунтування клопотання про перевірку наявності підстав для подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) не надано будь-яких доказів щодо ухилення ОСОБА_6 від правосуддя в Російській Федерації, про існування постанови судді Тверського районного суду міста Москви ОСОБА_6 дізнався лише на території України.
Стверджує, що у випадку обізнаності ОСОБА_6 про факт порушення відносно нього кримінального провадження слідчими органами Російської Федерації, останній би з`явився за першим викликом до слідчого і в жодному разі не переховувався від правоохоронних органів.
Звертає увагу на те, що раніше до ОСОБА_6 в межах кримінальної справи № 54000120, яка розслідується слідчим департаментом МВС Росії, запобіжні заходи не застосовувались.
Крім того, захисник наголошує на тому, що слідчим суддею не враховано характеризуючі дані про особу ОСОБА_6 , який має міцні соціальні зв`язки, перебуває у цивільному шлюбі - дружина ОСОБА_11 , має на утриманні малолітню дитину і є єдиним годувальником в сім`ї. Від того чи перебуватиме ОСОБА_6 в умовах ізоляції залежить матеріальне становище та благополуччя малолітньої дитини, яка на даний час позбавлена батьківської уваги.
Разом з тим, як стверджує адвокат, під час розгляду клопотання, вона неодноразово наголошувала, що у ОСОБА_6 є постійне місце проживання на території України, а саме: 07 липня 2017 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 укладено договір оренди квартири АДРЕСА_1 . Вказані обставини, на переконання автора апеляційної скарги, ще раз підтверджують про відсутність намірів у ОСОБА_6 переховуватися від слідчих органів та суду.
Одночасно, захисник вважає, що судом не враховано вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Також звертає увагу на те, що слідчий суддя під час прийняття рішення про наявність підстав для тримання під вартою та продовження екстрадиційного арешту не врахував, позицію прокурора ОСОБА_13 , який не наполягав на задоволенні клопотання про продовження екстрадиційного арешту та оголосив, що таку позицію займає і керівництво прокуратури Київської області.
В доповненнях до апеляційної скарги від 25 січня 2018 року адвокат ОСОБА_5 просила застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистої поруки народного депутата України ОСОБА_14 .
В судовому засіданні апеляційної інстанції народний депутат України ОСОБА_14 подав заяву про взяття на поруки заарештованого ОСОБА_6 , та зазначив, що готовий забезпечити явку останнього до суду на першу вимогу, гарантувати запобігання втечі ОСОБА_6 та забезпечити, у разі встановлення законних підстав, його видачу. Крім того пояснив, що з такою заявою до слідчого судді не звертався і при розгляді вищезгаданого клопотання про продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою участі не приймав.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та особи, щодо якої здійснюється екстрадиційна перевірка, які підтримали апеляційну скаргу зі змінами і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності часткового задоволення апеляційної скарги і застосування цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_6 , вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та доповнення до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

04 липня 2017 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів у великих розмірах у складі організованого злочинного угрупування.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 липня 2017 року задоволено клопотання Бориспільської місцевої прокуратури та застосовано до затриманого громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , який значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності, тимчасовий арешт строком на 40 діб з утриманням в Київському слідчому ізоляторі.

Генеральною прокуратурою України отримано запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів у великих розмірах у складі організованого злочинного угрупування.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_6 Генеральною прокуратурою України відповідно до ст. 587 КПК України доручено прокуратурі Київської області.
Відповідно до наданих російською стороною документів встановлено, що ОСОБА_6 згідно з постановою про притягнення в якості обвинуваченого від 19 жовтня 2016 року Слідчого департаменту МВС Росії пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 30. ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів у великих розмірах у складі організованого злочинного угрупування.
Постановою судді Тверського районного суду м. Москви від 28 грудня 2016 року громадянину Російської Федерації ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Постановою старшого оперуповноваженого УМВС Росії по міському окрузі Домодедово від 30 листопада 2016 року оголошено громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , у міжнародний розшук.
Злочини, передбачені ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації відповідають злочинам, передбаченим ч. 3 ст. 307 КК України, і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк більше одного року.
Передбачений ст. 49 КК України строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вищевказані злочині не закінчився.
Злочини, передбачені ч. 1 ст. 30, ч. 5 ст. 228-1 КК Російської Федерації не належать до військових злочинів, і не носять політичного характеру.
01 серпня 2017 року з Генеральної прокуратури України надійшов запит компетентного органу Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 30, ч. 2 ст. 228-1 КК Російської Федерації.
11 серпня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва до громадянина РФ ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
05 жовтня 2017 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва до громадянина РФ ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

19 жовтня 2017 Генеральною прокуратурою України прийнято рішення про видачу ОСОБА_6 компетентним органам Російської Федерації.

На даний час ОСОБА_6 утримується в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, який розташований в Шевченківському районі міста Києва.

28 листопада 2017 року заступник прокурора Київської області ОСОБА_15 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційного арешту) до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про його видачу (екстрадицію) та фактичну передачу.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року зазначене клопотання задоволено.

Продовжуючи дію екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що є підстави для подальшого утримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки продовження застосування до нього екстрадиційного арешту до вирішення питання про фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації є єдиним можливим і достатнім для запобігання спроб ОСОБА_6 переховуватися з метою уникнути передачі його правоохоронним органам РФ.

Виходячи з того, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, а також враховуючи обставини встановлені в ухвалі слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області про застосування до затриманого тимчасового арешту від 07 липня 2017 року, ухвалах слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня та 05 жовтня 2017 року, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу, а тому доводи апеляційної скарги про незаконність рішення слідчого судді слід визнати непереконливими.

Разом з тим, колегія суддів враховуючи те, що у судовому засідлані апеляційної інстанції, прокурор частково підтримав подану захисником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 апеляційну скаргу та переконливо довів, що цілодобовий домашній арешт гарантує запобіганню втечі останнього та забезпечення у подальшому його видачі і погодився з доводами апеляційної скарги про необхідність застосування до ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу, колегія суддів, з врахуванням вимог ч.ч. 2, 3 ст. 585 КПК України, приходить до переконання, що, в даному конкретному випадку, саме такий запобіжний захід буде достатнім для виконання рішення про його видачу компетентним органам Російської Федерації. З цих же підстав колегія судів не вважає за можливе передати ОСОБА_6 на поруки народного депутата України ОСОБА_14 , зважаючи при цьому і на те, що таке клопотання не було предметом розгляду слідчим суддею і останнім не було надано цьому клопотанню юридичної оцінки.

Враховуючи вищевикладене, та виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів, враховуючи заяву народного депутата України та думку прокурора у судовому засіданні, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись, ст. ст. 181, 194, 376, 404, 405, 407, 422, 585 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року, якоювизнано наявність підстав для продовження відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 екстрадиційного арешту до фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, на строк, який не може перевищувати 03 липня 2018 року, включно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити з-під варти в залі суду.

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Київської області ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/631/2018 Категорія: ст. 584 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_16 Доповідач: ОСОБА_1