АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп /796/1970/2017 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 286, ч.1, КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2018 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретареві ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянула матеріали кримінального провадження № 0003573 та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , народжений ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Києві, громадянин України, з базовою вищою освітою, розлучений, має на утриманні малолітню дитину 2012 року народження, пенсіонер, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -
засуджений за ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнено від призначеного покарання на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Розглянувши матеріали кримінального провадження та апеляційну скаргу обвинуваченого, судова колегія, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке, як видно з вироку, він вчинив близько 1530 годині 3 липня 2014 року, керуючи технічно справним автомобілем Пежо д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у третій смузі руху по вул. Еспланадна в м. Києві, зі сторони вул. Басейної в напрямку вул. Саксаганського, коли, всупереч вимогам п. п 10.1; 10.3 Правил дорожнього руху України, виконуючи поворот ліворуч, при цьому змінюючи напрямок руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав перевагу в русі водію мотоцикла «Зонд Шенг» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку, що призвело до зіткнення транспортних засобів.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_8 отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини діалізу правої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, а також садна рук та ніг, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Не погодившись з вироком суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати, а кримінальне провадження відносно нього закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що п. п. 10.1; 10.3 ПДР України не порушував та переконався у безпечності маневру при здійсненні повороту ліворуч, до того ж, він керувався сигналами штатного паркувальника.

Також апелянт зазначає, що судом не взято до уваги його пояснення, та показання свідка ОСОБА_9 .

Так, цей свідок побачив мотоцикл в той момент, коли автомобіль Пежо вже почав поворот в крайню ліву смугу. На той момент мотоцикл рухався в тій же смузі, що і ОСОБА_10 в середній - на відстані десь за 15 метрів до місця ДТП. Однак, коли Пежо повністю зупинилось, перед початком маневру то за ним і зупинився ряд транспортних засобів. Мотоцикліст, що стояв десь позаду ОСОБА_10 , вирішив їх обігнати та виїхав з середньої на крайню ліву смугу, це все відбувалося в той час коли ОСОБА_10 вже почав маневр. Тобто, водій мотоцикла, змінивши напрямок руху, з середньої смуги у крайню ліву рухався ближче до середньої смуги, а не посередині.

До того ж, як тільки паркувальник побачив, що мотоцикліст виїжджає з середньої смуги на крайню ліву смугу миттєво підняв дві руки - жест «стоп» для мотоцикліста та водія ОСОБА_10 . Водій Пежо зреагував та зупинився посередині крайньої лівої смуги, водночас, мотоцикліст, не зреагувавши на жест, побачивши перед собою перешкоду почав різко гальмувати. Внаслідок чого водій мотоцикла втратив керування та його викинуло на автомобіль Пежо. Удар мотоцикла в Пежо прийшовся в частину ближче до дверей водія.

Крім того, суд першої інстанції, посилаючись у своєму рішенні на висновки авто технічних експертиз, не прийняв до уваги, що за вихідні дані проведення експертних досліджень використовувалася лише покази ОСОБА_8 , які надані на досудовому слідстві та ніким не перевірялися, при цьому, при проведенні експертиз не бралися до уваги пояснення свідка та водія ОСОБА_10 .

На цих підставах, апелянт просить задовольнити його апеляційні вимоги.

Заслухавши доповідь судді, виступи апелянта на підтримку апеляційних вимог, а прокурора проти їх задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження у визначених межах, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами кримінального провадження, судова колегія визнає наступне.
Всупереч міркуванням апелянта, суд першої інстанції з достатньою повнотою, всебічно, об`єктивно та неупереджено дослідив надані сторонами докази, в тому числі й доводи, покладені в основу апеляційної скарги; повно та правильно виклав ці докази у вироку, належно оцінив у плані відносності, належності, допустимості достовірності та достатності для висновків по суті кримінального провадження і на цих підставах прийшов до висновку про вчинення ОСОБА_7 за описаних у вироку обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.
Ці висновки суд переконливо обґрунтував та вмотивував посиланнями на показання потерпілого ОСОБА_11 , висновки судової автотехнічної експертизи № 631 ат від 30 грудня 2014 року (т.1, а. с. 41- 47) та судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи № 13506/15-52 від 23 червня 2016 року (т. 1, а. с. 202-209), відомості, зафіксовані в протоколі огляду місця події і транспортних засобів.
Ці висновки зроблені компетентними, не зацікавленими у справі спеціалістами, у другому випадку в складі комісії експертів, з використаннями належних сучасних методик, за результатами дослідження достатньої кількості матеріалів кримінального провадження, в тому числі й показань ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , а також висновків експерта ОСОБА_12 , на які посилалась сторона захисту під час судового розгляду в суді першої інстанції та посилається обвинувачений в апеляційній скарзі (т. 1, а. с. 143 161), які експерти проаналізували та оцінили на предмет їх відповідності вимогам Правил дорожнього руху України, а також об`єктивно зафіксованим в протоколі огляду місця події та транспортних засобів і долучених до матеріалів кримінального провадження загальних і деталізованих фотографій цих засобів і визнали, що дії водія ОСОБА_7 не відповідають вимогам п. п. 10.1 та 10.3 цих правил, в той час як водій ОСОБА_11 діяв у відповідності до вимог ПДР України, переконливо обґрунтувавши свої висновки.
При цьому, комісія експертів, що проводили судову авто технічну та транспортно-трасологічну експертизу, визнала неспроможними з технічної точки зору пояснення водія мотоцикла, потерпілого ОСОБА_11 щодо вказаних ним параметрів зближення транспортних засобів; вказала на неможливість оцінити з технічної точки зору спроможність показань водія автомобіля Пежо - обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 , паркувальника, але прямо вказала, що в цій дорожній ситуації водій автомобіля Пежо ОСОБА_7 мав діяти у відповідності до вимог п. п. 10.1; 10.4 та 10.6 Правил дорожнього руху.
Судова колегія зауважує, що, як встановлено матеріалами кримінального провадження і це визнавав в апеляційному засіданні ОСОБА_7 , він, маючи намір запаркуватися, почав вчиняти маневр повороту, при цьому виїхавши на крайню ліву смугу руху і, по сигналу паркувальника ОСОБА_9 , зупинився фактично перекривши всю цю смугу.
Однак, таким чином він не виконав вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху, які вказують, що водій повинен переконатися, що його маневр перестроювання буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Між тим, відповідно до п. 10.3 Правил дорожнього руху, у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися.
Отже, суд першої інстанції прийшов до законного, обґрунтованого та вмотивованого висновку про те, що водій ОСОБА_7 саме ці правила дорожнього руху не виконав.
Слушними є й посилання комісії експертів, що проводили судову авто технічну та транспортно-трасологічну експертизу, на п. п. 10.4 та 10.6 ПДР, які фактично теж не виконав водій ОСОБА_7 , але у цьому конкретному кримінальному провадженні вказані порушення не були інкриміновані ОСОБА_7 , а тому суд першої інстанції правильно не врахував ці положення експертизи при прийнятті рішення по суті справи.
Що стосується водія ОСОБА_8 , то він, як встановлено у справі, рухався у смузі свого руху, намірів вчиняти будь-які маневри не мав, і, відповідно до п. 1.4 Правил дорожнього руху України, вправі був розраховувати на те, що й інші учасники дорожнього руху виконують ці правила.
За таких обставин, суд першої інстанції вірно визнав, що саме допущені водієм ОСОБА_7 порушення правил дорожнього руху знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП і саме ці його дії потягли спричинення потерпілому ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, отже й правильно визнав його винуватим та кваліфікував його дії за ч.1 ст. 286 КК України.
Обґрунтовано, в силу всього викладеного вище, суд відхилив показання ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 , висновки експерта ОСОБА_12 .
Відповідає чинним КК та КПК України і рішення суду про вид та міру призначеного ОСОБА_7 покарання і звільнення його від відбування цього покарання за скінченням строку давності призначення покарання.
Таким чином, не маючи процесуальних приводів та підстав для зміни чи скасування вироку і задоволення апеляційних вимог, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Печерського районного суду міста Києва від 12 липня 2017 року відносно нього залишити без задоволення, а вказаний вирок суду першої інстанції, - без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, може бути оскаржена касаційним порядком до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців від дня проголошення.

Судді: