Провадження № 11-сс/795/440/2017 Слідчий суддя ОСОБА_1
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 листопада 2017 рокум. Чернігів

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно: брюки темного кольору; туфлі чоловічі чорного кольору; дві чоловічі сорочки з коротким рукавом; ремінь з металевою бляхою; полотенце; дві фотокартки з зображенням ОСОБА_9 ; паспорт на ім`я ОСОБА_9 ; посвідчення всеукраїнського козачого війська на ім`я ОСОБА_9 ; диплом молодшого спеціаліста на ім`я ОСОБА_9 ; військовий квиток на ім`я ОСОБА_9 ; вилучене в ході обшуку житлового будинку та іншого володіння за адресою: АДРЕСА_1 ,

Слідчий суддя у своєму рішенні зазначив, що вказані у клопотанні слідчого речі та документи є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому з метою запобігання можливості приховування вказаного майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, на них необхідно накласти арешт.

Не погодившись із рішенням суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого майна, посилаючись на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що ухвала про накладення арешту на вилучене майно була постановлена з порушенням процесуальних строків, а тому підлягає скасуванню, а вилучене майно поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Крім того, просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Козелецького районного суду від 06 червня 2017 року, оскільки судове засідання було проведено без виклику усіх зацікавлених осіб, а копію ухвали стороною захисту було отримано лише 25 жовтня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою; дослідивши матеріали кримінального та судового провадження, перевіривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 та його захисник не були присутні під час проголошення ухвали слідчого судді, про наявність оскаржуваної ухвали дізналися лише під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Копію рішення слідчого судді захисником підозрюваного отримано лише 25 жовтня 2017 року, а вже 30.10.2017 року ним подана апеляційна скарга на вищевказане судове рішення.

За таких підстав, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді місцевого суду не вважається пропущеним.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчим Козелецького відділення поліції ОСОБА_10 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.05.2017 року за №0000429, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції ЗУ «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як слідує з матеріалів провадження, вилучене майно, під час проведення обшуку 31.05.2017 року за місцем мешкання ОСОБА_9 , було визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

За таких підстав, з метою запобігання можливості приховування вказаного у клопотанні слідчого майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження та з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при вирішенні питання про арешт даного майна, прийняв рішення у відповідності до вимог ст.173 КПК України, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на порушення процесуальних строків розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно є безпідставним, оскільки, як убачається з матеріалів судового провадження, зокрема, журналу судового засідання, слідчим було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено слідчим суддею. Розгляд клопотання було відкладено на 06 червня 2017 року.

Відтак, доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, в зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі слідчим суддею рішення, не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ч.3 ст.407, ст.422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 червня 2017 року про арешт майна ОСОБА_9 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4