Провадження 11-кп/792/336/18
Справа № 673/802/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2018 року м.Хмельницький
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження № 0000095 від 5 квітня 2017 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року, -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, востаннє згідно вироку Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.08.2016 року за ч.1 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі. Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробовуванням із встановленням іспитового строку на 1 рік,-
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16.08.2016 року та остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня його затримання після набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

За вироком суду, ОСОБА_8 20 березня 2017 року близько 02 год., перебуваючи біля господарства АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 та, скориставшись відсутністю нагляду, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, таємно, повторно, шляхом зливання із паливного баку бульдозера червоного кольору марки ДЗ-42, реєстраційний номер НОМЕР_1 , викрав 30 літрів дизельного пального, вартістю 21 грн. за 1 літр, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 630 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій останнього, просить його змінити, і призначити покарання, що не пов`язане із позбавленням волі.

На думку апелянта, призначене йому покарання, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину.

При призначенні покарання судом не враховано роз`яснення пленуму Верховного Суду України, зазначені у постанові №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких, менш суворе покарання слід застосовувати до осіб, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.

Поза увагою суду залишилися обставини, які пом`якшують його міру покарання, зокрема, правдиві показання, щире каяття, відшкодування шкоди, та думку потерпілого з приводу призначення покарання, який просив суворо не карати.

Окрім того, судом не враховано, що за період відбування попереднього покарання призначеного вироком Деражнянського районного суду від 16 серпня 2016 року, він не вчинив жодного порушення, не притягувався до адміністративної відповідальності, виконував покладені на нього обов`язки і довів своє виправлення. Не надано оцінки і його поведінці до вчинення злочину та посередній характеристиці по місцю постійного проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника адвоката ОСОБА_9 на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені у ній доводи, думку потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, позицію прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, надавши обвинуваченому можливість виступу в судових дебатах та останнє слово, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок місцевого суду зміні в частині призначеного покарання, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в межах поданої обвинуваченим апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості, правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, в цій частині вирок не перевіряється.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, місцевий суд, як вбачається із змісту вироку, послався на тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який вчинив злочин в період призначеного судом іспитового строку щодо того ж самого потерпілого ОСОБА_10 . Дані обставини дали підстави місцевому суду призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, з яким не погоджується колегія суддів.

Санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачене покарання за крадіжку, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб, у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, в частині міри покарання, колегія суддів вважає за можливе їх частково задовольнити, так як призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за своїм розміром являється несправедливим внаслідок його суворості.

Так, виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Місцевим судом не враховано того, що загальні засади призначення покарання, визначені в ст. 65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання певного виду та розміру. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку необхідно обговорити питання про його призначення. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку.

В порушення роз`яснень Верховного Суду України, судом обвинуваченому ОСОБА_8 обрано найсуворіший вид покарання в розмірі наближеному до максимального. Без жодного обґрунтування прийнятого рішення, не зважаючи на те, що санкція ч.2 ст.185 КК України містить і інші види покарання.

Поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду провадження, ОСОБА_8 щиро розкаявся у вчиненому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України, визнав свою вину. Окрім того, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений висловив жаль з приводу вчиненого, прилюдно попросив пробачення у потерпілого. Не враховано місцевим судом і позицію потерпілого, який в суді першої інстанції просив суворо не карати ОСОБА_8 , а в апеляційному суді наполягав на пом`якшені призначеного покарання, вважаючи його надто суворим.

Колегія суддів врахує фактичні обставини вчиненого злочину, а саме: незначну вартість викраденого майна, яке було повернуто потерпілому, позицію потерпілого щодо міри покарання, тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, та вважає за можливе призначити більш м`який вид покарання, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України - арешт.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду змінити, пом`якшивши ОСОБА_8 вид та міру призначеного покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Керуючись ст.ст.407, 408, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 лютого 2018 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, в частині призначення покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 6 місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання даного покарання з невідбутим покаранням за попереднім вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2016 року остаточно призначити покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

суддя апеляційного суду ОСОБА_3