№1-кс/760/371/18

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22. 01. 2018 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна,
В С Т А Н О В И В:
До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 - про скасування арешту майна.
Заявник в поданому клопотанні просив слідчого суддю скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 03. 11. 2017 року по справі №760/23683/17-к, на майно підозрюваного ОСОБА_5 : грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 та банківському рахунку № НОМЕР_2 , що відкриті в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина.
Представник заявника в судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав зазначених у клопотанні та просив слідчого суддю про задоволення клопотання.
Детектив НАБУ в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що арешт на майно підозрюваного накладено обґрунтовано та у відповідності до вимог чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для його скасування.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003712, розпочатому заступником Генерального прокурора України - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368, ч. З ст. 368-2, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч.2 ст. 369-2, ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03. 11. 2017 року по справі №760/23683/17-к, накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме: грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку № НОМЕР_1 та банківському рахунку № НОМЕР_2 , що відкриті в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина.
Вимоги клопотання про скасування арешту майна обґрунтовані тим, що клопотання детектива НАБУ про накладення арешту на майно не було аргументовано належним чином, а саме те, що грошові кошти на які було накладено арешт були предметом злочину і можуть бути визнані грошима, які підлягають спеціальній конфіскації. Окрім того, заявник вказував на те, що при постановленні ухвали про накладення арешту слідчим суддею не було враховано те, що банківський рахунок № НОМЕР_2 , що відкритий в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина, є поточним рахунком страхування від нещасних випадків та відкритий ще 08.07.2003 року, таким чином накладаючи арешт на кошти на рахунку страхування від нещасних випадків, власниками якого є одночасно дві особи - подружжя: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , суд позбавив права останню на страхове забезпечення, а також позбавив можливості належним чином та своєчасно виконувати взяті на себе зобов`язання за договором страхування життя. Враховуючи той факт, що ОСОБА_4 оплати на вказаний рахунок здійснювались з 08.07.2003 року, на думку заявника, не можливо стверджувати про те, що внесені кошти могли були предметом злочину і можуть бути визнані грошима, які підлягають спеціальній конфіскації, оскільки в межах кримінального провадження №0003712 ОСОБА_5 оголошено необґрунтовану підозру у вчиненні злочинів в період листопад 2016 р. - червень 2017 p., що в свою чергу ставить під сумнів можливість внесення будь-яких коштів, які могли бути предметом злочину у 2017 році, в період з 2003 року. Відносно банківського рахунку № НОМЕР_1 , заявник зазначав, що він був відкритий в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Федеративної Республіки Німеччина, і є транзитним рахунком, що відкритий в межах договору позики на нерухомість (кредитного договору) для внесення через цей рахунок коштів на погашення суми раніше отриманого кредиту, який був використаний у 2016 році спільно подружжям ОСОБА_7 ( ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ) для придбання нерухомості на території Німеччини (арешт на яку накладено ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 24.07.2017 р. у справі №760/13086/16-к). Таким чином, на разі у ОСОБА_4 фактично відсутня можливість своєчасно та повно виконувати взяті на себе зобов`язання з погашення кредиту, що фактично призводить до невиконання нею умов договору позики, розірвання якого потягне за собою позбавлення ОСОБА_4 прав на нерухоме майно. Відновлення порушеного права у подальшому буде неможливим. Також заявник посилався на те, що ОСОБА_4 не є фігурантом будь-яких кримінальних справ, ні як учасник, ні як підозрюваний, ні як обвинувачений, ні як свідок; є громадянкою України та веде на території України законний і чесний бізнес, є власницею часток (акцій) у кількох українських компаніях, отримує від їх діяльності доходи. Також вона отримує доходи від роботи в українських компаніях як найманий співробітник. Більш того, протягом 2015-2017 років вона отримувала доходи від продажу своєї нерухомості і транспортних засобів. Всі податки нею сплачені повністю і ніяких претензій з боку податкових служб України та будь-яких інших правоохоронних органів до неї немає. В зв`язку із зазначеним заявник посилаючись на те, що арешт накладений на грошові кошти є безпідставним та необгрунтовним, просив слідчого суддю про задоволення клопотання.
Встановлено, що в ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 13.07.2017, після надання Верховною Радою України дозволу на притягнення до кримінальної відповідальності, повідомлено про підозру народному депутату України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.
13.10.2017 ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Таким чином вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корупційного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України та корупційного злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Санкцією ч. 4 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна як додатковим безальтернативним покаранням. Санкцією ч. 2 ст. 369-2 КК України передбачено покарання у виді штрафу від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання. У цьому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 4 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Зокрема, ч.1 ст. 96-2 КК України визначено, що спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Частиною 10 статті 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 статті 96-1 КК України визначено умови застосування спеціальної конфіскації, яка полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 96-1 КК України, за умови вчинення кримінальний корупційних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369- 2 КК України, можливе застосування спеціальної конфіскації.
Встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0003712 детективами Національного антикорупційного бюро України 19.10.2017 в порядку ч. З ст. 233 КПК України, було проведено невідкладний обшук літака Airbus-a-320, борт «НА- LYW», що готувався до вильоту об 11 годині 30 хвилин того ж дня по рейсу № 7307 «Київ-Кельн», який знаходився на пероні міжнародного аеропорту «Жуляни» за адресою: м. Київ, вул. Медова, 2.
20.10.2017 слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києві, за результатом розгляду клопотання детектива НАБУ постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку літака Airbus-a-320, борт «НА-LYW», з метою відшукання та вилучення усіх речей і документів, вилучених 19.10.2017 під час невідкладного обшуку.
Зокрема, в ході обшуку 19.10.2017 в салоні літака серед особистих речей підозрюваного ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку - «Konto- № НОМЕР_1 » номер картки - «Karten-№ НОМЕР_3 » на ім`я дружини ОСОБА_5 - ОСОБА_8 ; банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку - «Konto- № НОМЕР_1 » номер картки - «Karten-№ НОМЕР_4 » на ім`я ОСОБА_9 ; банківську картку «Sparkasse Dortmunt» номер рахунку - «Konto- № НОМЕР_2 » номер картки - «Karten-№ НОМЕР_5 » на ім`я ОСОБА_9 .
Так в ході досудового розслідування встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 на території Німеччини у банківській установі під назвою «Sparkasse Dortmunt» є відкриті банківські рахунки № НОМЕР_1 , яким також може користуватися його дружина ОСОБА_4 та рахунок № НОМЕР_2 .
Відповідно до ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на грошові кошти вбачається, що необхідність накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках останнього, зокрема на рахунках № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , відкритих в банківській установі «Sparkasse Dortmunt» на території Німеччини обґрунтована можливістю забезпечення конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 та забезпечення можливої спеціальної конфіскації у кримінальному провадженні за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.
Вбачається, що в ході розслідування встановлено, що грошові кошти знаходяться на банківських рахунках в фінансовій установі «Sparkasse Dortmunt» на території Німеччини і накладення арешту на них можливе лише на підставі відповідної ухвали слідчого судді, направленої до компетентних органів Федеративної Республіки Німеччина із запитом про міжнародну правову допомогу, у відповідності до норм Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах від 20.04.1959, Конвенції про відшукання, пошук, арешт та конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом від 08.11.1990 та Конвенції ООН проти корупції від 31.10.2003.
Заявник в поданому клопотанні про скасування арешту майна окрім іншого також посилався на те, що рахунок № НОМЕР_2 відкритий ще 08.07.2003, тобто до вчинення ОСОБА_5 у 2016 - 2017 роках інкримінованих йому злочинів і власниками коштів на рахунку є не лише ОСОБА_5 , а його дружина - ОСОБА_4 .
Однак вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що не всі грошові кошти, які неправомірно отримані ОСОБА_5 у 2016 - 2017 роках, було виявлено на території України, таким чином наявні підстави вважати, що частина із вказаних коштів розміщена ним в іноземних фінансових установах.
Крім того, відповідно до ст.170 КПК України і ст.ст. 60, 63, 70 Сімейного кодексу України, та беручи до уваги те, що кошти на рахунках № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , і частка останнього у праві власності на них судом не визначена, тобто може бути від 0-100 %, то дані кошти, з метою забезпечення рішення суду в частині можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 , підлягають арешту в повному обсязі з тимчасовим позбавленням власників права на відчуження та розпоряджання цим майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Як зазначено в ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
З наявних в матеріалах клопотання доказів вбачається, що заявником не було доведено та не надано до суду належних доказів що свідчили б про те, що на даний час відпали підстави для застосування такого заходу, як арешт майна, а також належних доказів того, що арешт було накладено необґрунтовано.
З огляду на викладене вище слідчий суддя вважає, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 174, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвала оскарженню не підлягає
Слідчий суддя ОСОБА_1