Справа № 289/1561/17
Номер провадження 1-кп/289/158/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2017 м. Радомишль
Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000475 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, освіта не повна середня, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.06.2002 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 21.11.2002 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до позбавлення волі терміном на 3 роки 1 місяць;

- 24.03.2004 року звільнений умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 17 днів з місць позбавлення волі;

- 24.05.2007 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 10.08.2007 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309, 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, 20.11.2009 року звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 2 дні;

- 06.04.2010 року Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, приєднано не відбутий строк за вироком від 10.08.2007 року, засуджений на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

05.08.2017 року близько 01 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в подвір`ї ОСОБА_5 та маючи дозвіл власника на доступ до приміщення гаража, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, враховуючи сприятливу для нього обстановку, а саме те, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 зайшов до гаража, де взяв зі столу акумуляторну батарею «FireBau Premium», вартістю 625 гривень та зарядний пристрій «Іскра», вартістю 225 грн., після чого поклав викрадене майно у пакет та зник з місця вчинення злочину. Викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 890 гривень.

Обвинувачений у вчиненні інкримінованого йому злочину винним себе визнав повністю, надавати покази відмовився. Під час дебатів та в останньому слові заявив, що шкодує про вчинене, розкаюється та просить суд його суворо не карати, так як він здійснює догляд за хворою матір`ю, яка являється інвалідом 1 групи, а крім нього доглядати нікому, так як брат проживає в іншій місцевості, тому просить надати йому шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що обвинувачений ОСОБА_4 являється його двоюрідним племінником, інколи працює в нього допомагаючи по господарству чи проводячи ремонтні роботи. На початку серпня 2017 року, точну дату не пам`ятає, обвинувачений ОСОБА_4 ремонтував східці в будинок, при цьому використовував деякі інструменти, які знаходилися в гаражі, тому доступ до гаража, в якому знаходилися викрадені акумуляторна батарея «FireBau Premium» та зарядний пристрій «Іскра», мав вільний. Наступного дня після ремонту прийшов вітчим обвинуваченого ОСОБА_4 та запропонував ОСОБА_5 повернути викрадені акумуляторну батарею та зарядний пристрій за 400 грн., потерпілий не погодився, проте, оскільки викрадені речі йому не повернули, він вимушений був звернутися в поліцію із заявою про крадіжку. Просить суд суворо не карати ОСОБА_4 , так як він здійснює догляд за своєю хворою матір`ю, за якою більш нікому доглядати, жодних претензій до обвинуваченого не має, викрадені речі йому повернуті.

Окрім визнання обвинуваченим провини у пред`явленому обвинуваченні винуватість ОСОБА_4 у визначеному судом обсязі повністю підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- протоколом огляду від 08.08.2017 року місця події біля домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_6 добровільно видав акумулятор, який придбав у ОСОБА_7 та фото таблиці до нього (а.с.7-8);

- протоколом огляду від 08.08.2017 року домогосподарства ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 та фото таблиці до нього (а.с.10-14);

- постановою про визнання речовими доказами акумуляторної батареї «FireBau Premium» та зарядного пристрою «Іскра» від 15.08.2017 року (а.с.26);

- висновком товарознавчої експертизи, згідно якого вартість акумуляторної батареї «FireBau Premium» складає 625 грн., зарядного пристрою «Іскра» - 225 грн. (а.с.24-25);

- розписка про отримання ОСОБА_5 акумуляторної батареї «FireBau Premium» та зарядного пристрою «Іскра» від 15.08.2017 року (а.с.27).

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні і покладені в основу вироку, є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують встановлені в суді фактичні обставини по справі.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Згідно до ст. 337 КПК України, суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені; не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, пенсії матері та допомоги брата; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо; на утриманні нікого не має; згідно досудової доповіді оцінка ризику вчинення повторного правопорушення визначена висока, ризик небезпеки для суспільства середній, при цьому у висновку зазначено, що обвинувачений проживає на даний час з матір`ю, над якою здійснює догляд, так як остання являється інвалідом І групи.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, щиро розкаявся, під час досудового слідства активно сприяв розкриттю злочину ці обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

При призначені покарання суд враховує ступінь тяжкості та громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення діяння, вчинене обвинуваченим, є злочином середньої тяжкості та являється суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності, враховує висновок органу пробації та думку прокурора, позицію потерпілого, який наполягав на мінімальній мірі покарання з можливістю звільнення від відбування покарання, шкода відшкодована, будь-які претензії з боку потерпілого відсутні.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Поряд з цим суд приймає до уваги наявність в обвинуваченого ОСОБА_4 сталих соціальних зв`язків - він здійснює догляд за хворою матір`ю, інвалідом І-ї групи, наявність з його боку щирого каяття по відношенню до наслідків вчиненого та позицію потерпілого, який просить суд суворо не карати ОСОБА_4 .

З урахуванням наведеної сукупності обставин, суд прийшов до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням та покладенням відповідно обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Застосування більш суворих розмірів покарання з ізоляцією від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч .2 ст. 185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази по справі: акумуляторна батарея «FireBau Premium» та зарядний пристрій «Іскра», які знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)