АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/2081/17 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 та слідчого ОСОБА_7 , з участю власників майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з участю власника майна ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали даного провадження за апеляційними скаргами власників майна: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді вищевказаного суду від 11.12.2017 року частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000541, яке вилучене в ході обшуків 01.12.2017 року(докладно зазначені в ухвалі слідчого судді від 11.12.2017 року).
Як встановив суд, в провадженні слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000541 від 07.06.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 попередньо зорганізувавшись у стійке об`єднання, об`єднавшись єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, організоване фіктивне підприємництво. Даною організованою групою в період 2015-2017 років створювались юридичні особи з метою подальшого прикриття незаконної діяльності, оформлення безтоварних операцій, оприбуткування сільськогосподарської продукції придбаної за неконтрольовані Державою готівкові розрахунки, легалізації грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей незаконного походження, надання послуг зі штучного зменшення податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки.

Крім того, були встановлені задіяні у протиправній діяльності підконтрольні вищевказаній організованій групі суб`єкти підприємницької діяльності: ТОВ «Глобал-Реєстр», ТОВ «Даглар», ТОВ «Зерно Слобожанщини», ТОВ «Слобідський Хліб», ТОВ «Рейніз», ТОВ «Слобідські лани», ТОВ Фермагросервіс», ТОВ «Укрлойсервіс», ТОВ «Агрітранс», ТОВ «Галицькі двори», ТОВ «Зірва», компанії-нерезиденти «Edelweis LTD», «Septo Allace L.P.London».

На ухвалу слідчого судді, власник арештованого майна ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить про її скасування в частині накладення арешту на майно, вилученого в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Суть його апеляційної скарги з процесуально-правової точки зору стосовно оскаржуваної ухвали слідчого судді зводиться до наступного: оскільки він не є обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні, є не єдиним власником арештованого майна, вилучення якого проводилось зі значними процесуальними порушеннями, то вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою, яка підлягає скасуванню.

До апеляційного суду надійшла також апеляційна скарга власника арештованого майна ОСОБА_9 , який також просить про скасування ухвали слідчого судді районного суду в частині накладення арешту на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_2 , з посиланням на те, що вищевказана ухвала була постановлена з суттєвими порушеннями норм чинного законодавства України, оскільки слідчий суддя не звернув увагу на суттєві порушення слідчого під час здійснення обшуку. Крім того, він не є підозрюваним по вищевказаному кримінальному провадженні.

В своїй апеляційній скарзі власник арештованого майна ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11.12.2107 року в частині накладення арешту на майно, вилучене за адресою: АДРЕСА_3 , зазначивши про те, що слідчим суддею були порушені основні принципи кримінально-процесуального судочинства.

Зазначив, що в ухвалі слідчого судді відсутні підтвердження про наявність доказової інформації на вилученому майні та документах, а тому воно не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Крім того, вказує на чисельні порушення з боку слідчого при проведенні обшуку, на які слідчий суддя також не звернув увагу.

В своїй апеляційній скарзі прокурор просить про скасування ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2017 року в частині відмови в накладенні арешту на майно, яке було тимчасово вилучене при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_4 та постановити нову ухвалу про задоволення вищевказаного клопотання з посиланням на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Вказує, що слідчим суддею не було враховано, що вилучені під час проведення обшуків документи являються речовими доказами по кримінальному провадженню, та містять ознаки фіктивних документів, у зв`язку з тим, що в них маються підроблені підписи від імені посадових осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи апелянтів та їх представника, які просили про задоволення їхніх скарг, доводи прокурора, який, в свою чергу просив про задоволення його апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг інших апелянтів, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Приймаючи рішення про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000541, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205 КК України, слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучене майно може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому є підстави вважати, що вищезазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України і не застосування його арешту може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

У розумінні положень ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

На думку судової колегії, слідчим доведено, що арешт вказаного майна застосований з метою забезпечення доказової бази по кримінальному провадженню, так як вказане майно відноситься до предметів, що відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Так, при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею дотримані положення ч.2,4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України.

Що стосується посилання апелянта ОСОБА_8 на те, що власником деякого вилученого майна, а саме ноутбука є інша особа, то відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявляти клопотання про скасування арешту повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, але таке клопотання заявлено не було.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим і необхідним у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети щодо швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків, в тому числі і втрати вищевказаного майна.

Що стосується апеляційних вимог прокурора щодо накладення арешту на майно, що було вилучено за адресою: АДРЕСА_4 , то суд першої інстанції послався на те, що в ході обшуку слідчим не зафіксовано назви та ідентифікуючих ознак цього майна, що суперечить вимогам КПК України та позбавляє суд можливості дійти висновку, які саме документи могли бути вилучені.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність достатніх підстав для задоволення вищевказаного клопотання в цій частині.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг, не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 392, 404,405, ч.3 ст.407,418,419,422, 423, 424 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Харкова від 11 12 2017 року про часткове задоволення клопотання слідчого по кримінальному провадженню №0000541 за ч.2 ст.205 КК України про накладення арешту на зазначене в клопотанні слідчого майно, серед якого є, в тому числі, вилучене 01 12 2017 року майно в ході обшуку:

- квартири за адресою АДРЕСА_3 , власником якої, а також вилученого в ній майна є ОСОБА_10 ;

- квартири за адресою АДРЕСА_2 , власником якої, а також вилученого в ній майна є ОСОБА_9 ;

- квартири за адресою АДРЕСА_1 , власником якої, а також вилученого в ній майна є ОСОБА_8 ,

(ідентифікаційні особливості та опис якого докладно зазначено у клопотанні слідчого та в ухвалі суду першої інстанції, судова справа а.с.97-101),

та про відмову в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на вилучене 01 12 2017 року в ході обшуку офісних приміщень за адресою АДРЕСА_4 майно з причин відсутності фіксації слідчим в ході обшуку ідентифікуючих ознак вилучених документів, - залишити без змін.

Апеляційні скарги власників майна: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,- залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, - залишити без задоволення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.4 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий Судді