АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
провадження № 11-кп/790/1263/14 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.125
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
при секретарі - ОСОБА_6
обвинуваченого - ОСОБА_7
потерпілої - ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2014 року -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кролевець Сумської області, громадянина України, що має вищу освіту, працює реалізатором ФО-П «Туранський», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді в розмірі 850 грн.
Судом встановлено, що 17 листопада 2013 року о 10-40 год. ОСОБА_7 , знаходячись біля торгового павільйону Б-17, що знаходиться на ринку «Олексіївський ярмарок», розташованому на перехресті проспекту Перемоги та проспекту Людвіга Свободи міста Харкова, маючи умисел, направлений на спричинення невизначеної шкоди здоров`ю, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс ОСОБА_8 удар правою ногою в кресову область спини, після чого правою ногою наніс 3-4 удари в область правого стегна потерпілої від яких вона намагалася увернутися. В цей час до них підійшли працівники ринку та намагалися припинити побиття, але ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, намагався правою ногою ще вдарити ОСОБА_8 , однак не здійснив це.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в нанесенні тілесного ушкодження ОСОБА_8 .
В обґрунтування посилається на незаконність та необґрунтованість вироку суду, оскільки викладені в ньому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, винесено його на підставі недопустимих доказів, а також на однобічність та неповноту судового слідства, проведеного з численними порушеннями кримінально-процесуального законодавства.
Як зазначає апелянт, зважаючи на обвинувальний акт та судовий розгляд справи він, як обвинувачений, і потерпіла (його колишня дружина) визнали, що він хлопнув її знизу вверх по сідницях, коли вона стояла нахилившись, за те, що вона ображала його та ховала від нього спільних дітей, але він не визнає, що від цього міг утворитися синець в зовсім іншій частині тулубу.
Судово-медичну експертизу потерпіла пройшла тільки на п`ятий день після конфлікту, тобто 21.11.2013 року. Повторна судово-медична експертиза відносно неї була проведена 28.11.2013 року з посиланням на дані попередньої експертизи, без обстеження, на думку апелянта, потерпілої, з порушеннями вимог, передбачених ст.102 КПК України, а тому не може бути допустимим доказом у справі.
Не дивлячись на те, що він звертав увагу суду на цю обставину, досліджуючи показання потерпілої і висновок експертизи, суд не з`ясував та не обґрунтував у вироку, чи могли виникнути встановлені у потерпілої тілесні ушкодження у кресцовій області тулуба від удару ногою в область копчика, який був нанесений їй за її власним свідченням.
До того ж, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про виклик до суду та допит судово-медичного експерта з питань висновку експертизи, в тому числі конкретизації давності отримання потерпілою тілесних ушкоджень, механізму їх утворення, наявності ушкоджень або їх відсутності на момент проведення експертизи, можливості отримання ушкоджень потерпілою в інший час або власноруч.
Вважає, що зазначені обставини мають суттєве значення при вирішенні питання стосовно форми вини злочину, у вчиненні якого його обвинувачують.
При допиті потерпілої і обвинуваченого в судовому засіданні, на думку апелянта, було встановлено, що в конфлікті приймав участь лише один свідок ОСОБА_9 , але в ході розгляду справи були допитані свідки подруги потерпілої, які мають неприязне ставлення до обвинуваченого. Не дивлячись на це, їх показання судом прийняті як об`єктивні, без урахування зацікавленості цих осіб, на що неодноразово апелянт звертав увагу суду. В той час показання свідка ОСОБА_9 , який знаходиться в однаково сусідських відносинах і з потерпілою, із обвинуваченим, суд не взяв до уваги, нібито з причин доброзичливих відносин з обвинуваченим, що нічим не підтверджується.
Крім того, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання обвинуваченого про допит свідка ОСОБА_10 , яка теж знаходилася поряд з місцем події.
Сама потерпіла, на думку апелянта, неодноразово змінювала показання в ході розгляду справи, давала неправдиві свідчення, на що він звертав увагу суду, але ці показання прийняті судом як допустимі.
Вказує, що висновок суд у вироку про те, що показання свідків і потерпілої співпадають з матеріалами обвинувального акту, необґрунтований, оскільки в ході допиту викладені ними обставини (кількість ударів, кількість і розташування ушкоджень, місце нанесення удару) зовсім не співпадають з матеріалами обвинувачення, на що суд не звернув увагу.
При цьому вважає, що справу розглянуто поверхово, так як навіть у вироку суддя плутає статті та прізвища свідків, не розглянуто клопотання трудового колективу про передачу обвинуваченого на поруки.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав необхідним задовольнити апеляційну скаргу частково та скасувати вирок суду, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, а також думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, потерпілу ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Ст.370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ст.409 КПК України одними із підстав для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду в суді першої інстанції; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.
Неповним згідно положень ст.410 КПК України визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осі, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Судове рішення відповідно до ст.411 КПК України вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні містять істотні суперечності.
Всупереч вимогам ст.374 КПК України суд першої інстанції у вироку сформулював обвинувачення, визнане судом доведеним, фактично продублювавши сформульоване органом досудового розслідування обвинувачення, та навів докази, які містять суперечності і не узгоджуються як між собою, так і з встановленими судом обставинами.
Зі змісту вироку вбачається, що обвинувачений, визнавши вину частково, вказав, що хлопнув потерпілу по сідницях. Такі ж показання дав свідок ОСОБА_9 та пояснив, що обвинувачений наніс потерпілій тільки один удар ногою по сідницях.
Разом з тим, свідок ОСОБА_11 , до показань яких суд поставився критично, вказала, що ОСОБА_7 наносив потерпілій удари в область попереку та нижче.
При викладенні показання потерпілої у вироку суду не зазначено обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, кількість та механізм їх нанесення.
Згідно висновку судово-медичної експертизи, які слідує із вироку суду, у потерпілої ОСОБА_8 встановлено наявність крововиливу на тулубі, але не конкретизовано давність отримання потерпілою тілесних ушкоджень, механізму їх утворення, наявність ушкоджень або їх відсутність на момент проведення експертизи, можливість отримання ушкоджень потерпілою в інший час або власноруч.
Таким чином, судом не в повній мірі досліджено всі обставини, за яких потерпіла отримала тілесні ушкодження, не надано оцінки показанням свідків та письмовим доказам, зокрема висновку експерта щодо обставин, які мають суттєве значення при вирішенні питання стосовно форми вини злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .
Отже суд передчасно прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого, а тому вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, не відповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того, мотивувальна частина вироку суду не містить висновку, чому дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України. Доказів, які б свідчили про умисне заподіяння потерпілій легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад, матеріали кримінального провадження не містять.
При новому розгляді кримінального провадження суд маж вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, перевірити доводи апеляції, які заслуговують на увагу і прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 липня 2014 року скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий

Судді