справа № 787/195/17
провадження № 1-кп/563/188/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.12.2017 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Корець кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000209 від 28 квітня 2017 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонера, розлученого, з професійно- технічною освітою, раніше не судимого, громадянина України;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

встановив:
28 квітня 2017 року приблизно 16:00 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ-21112», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись з боку м. Корець Рівненської області в напрямку м. Рівне, на 308 км ділянки проїзної частини автодороги Київ-Чоп у с.Бабин Гощанського району Рівненської області, в порушення вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху), яким встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід», допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому кісток правої гомілки в середній третині зі зміщенням та рваної рани лівої пахвової ділянки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху, яким встановлено, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід», перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями грубо порушив вимоги п.18.1 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 1.32 «Пішохідний перехід», які потягли за собою отримання потерпілим ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, чим вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам. Щиро розкаюється у скоєному, повністю відшкодував потерпілому завдану злочином шкоду, попросив у нього вибачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вчинив закінчений необережний тяжкий злочин проти безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Суд враховує, що вчинення обвинуваченим злочину не було обумовлене протиправною чи неправильною поведінкою інших учасників дорожнього руху, зокрема потерпілого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем проживання виключно позитивно, що підтверджено характеристикою від 27 червня 2017 року №49, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, які характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинувачений як до вчинення злочину так і після його вчинення веде соціальний спосіб життя та не є особою, схильною до вчинення злочинів.

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілого, який жодних матеріальних чи моральних претензій до обвинуваченого не має.

Суд визнає вказані в обвинувальному акті обставини, що пом`якшують покарання, а саме надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 , попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі, яке з огляду на усі вищевказані обставини, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин має бути мінімальним в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Гощанської центральної районної лікарні Гощанської районної ради пред`явлено позов до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 750 грн. 37 коп. Також, прокурором Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області було пред`явлено позов до ОСОБА_4 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 8849 грн. 00 коп.

При вирішенні цивільного позову суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно довідки Центральної міської лікарні Рівненського міського виконавчого комітету №1-9/1714 від 30.06.2017 року на лікування потерпілого ОСОБА_5 в період з 04.05.2017 року по 30.05.2017 року витрачено 8489,00 грн.

Відповідно до довідки Гощанської центральної лікарні Гощанської районної ради №1069/01-11 від 21.11.2017 року витрати на лікування потерпілого ОСОБА_5 , який знаходився на стаціонарному лікуванні з 28.04.2017 року по 04.05.2017 року становлять 750, 37 грн.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» N 11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання".

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування.

Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину.

Враховуючи викладене, наявний причинний зв`язок між встановленими вироком суду злочинними діями ОСОБА_4 та перебуванням потерпілого ОСОБА_5 на лікуванні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Обвинуваченим подано до суду клопотання про застосування щодо нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він має пенсійний вік, повністю визнає свою вину, раніше не судимий, з наслідками застосування амністії ознайомлений.

Відповідно до п. «ґ» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких з зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: підлягають особи, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, досяг пенсійного віку, тому суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році» № 1810-VІІІ від 22.12.2016 року.

Процесуальні витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування підлягають стягненню відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 349, 127, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністії у 2016 році»,суд,-

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Цивільний позов прокурора Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Гощанської центральної районної лікарні Гощанської районної ради та цивільний позов прокурора Гощанського відділу Здолбунівської місцевої прокуратури в інтересах Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області про відшкодування коштів витрачених закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, що потерпіла від злочину задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Гощанської центральної районної лікарні Гощанської районної ради відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 у розмірі 750 грн. 37 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Управління охорони здоров`я виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_5 у розмірі 8489 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в розмірі 1779 грн. 66 коп.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Корецький районний суд Рівненської області, при цьому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1