АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/1797/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 629/2666/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ст. 193 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000104 та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,-
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого у кримінальному провадженні № 0000104 було задоволено та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25.12.2017 року та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 320000 (триста двадцять тисяч) гривень. Слідчий суддя посилався на наявність обгрунтованої підозри, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважав доведеною стороною обвинувачення неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу щоб їх уникнути. Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року скасувати, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 з 22.00 до 06.00 години. До початку апеляційного розгляду 07.11.2017 року захисником були внесені зміни до апеляційної скарги в частині апеляційних вимог, а саме: захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що прокурором не доведені обставини, визначені ст. 194 КПК України. Звертає увагу, що слідчий суддя послався на те, що 31.07.2017 року ОСОБА_8 заочно повідомлено про підозру, проте така процесуальна дія КПК України не передбачена. Крім того, з моменту постановлення ухвали про надання дозволу на затримання з 01.08.2017 року до моменту затримання ОСОБА_8 27.10.2017 року, останнього жодного разу не було викликано для проведення будь-яких процесуальних дій. Повідомлення про підозру не було вручене ОСОБА_8 протягом 24 годин, як визначено ч. 2 ст. 278 КПК України. На момент розгляду клопотання ані ОСОБА_8 , ані захиснику не було вручене клопотання про застосування запобіжного заходу. Захисник зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні докази, що начебто викрадене майно покидало територію підприємства «БОТіК», вважає, що розмір спричиненої шкоди, вказаний в ухвалі не відповідає розміру, визначеного експертом, що впливає на кваліфікацію злочину. Вказує, що протоколи пред`явлення для впізнання мають суттєві порушення вимог ст. 228 КПК України, вважає, що ризики не доведені. Вказує, що прокурор в судовому засіданні зазначав, що ОСОБА_8 ніби то перебував у розшуку, що не відповідає дійсності. Звертає увагу на те, що слідчим суддею не зазначено в чому полягає виключний випадок визначення такого розміру застави, не надано оцінки особі підозрюваного, який одружений, має на утриманні малолітню доньку. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення вимог апелянта. З матеріалів справи вбачається, що СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 186 КК України. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 16.01.2017 року про те, що в ніч на 14.01.2017 року, невстановлена особа шляхом вільного доступу проникли на територію складського приміщення, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та яке належить гр. ОСОБА_9 , звідки таємно викрали майно останнього, чим завдали ОСОБА_9 матеріальних збитків, сума яких встановлюється. Згідно вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Звертаючись із клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , орган досудового розслідування вказав, що 31.07.2017 року ОСОБА_8 було заочно повідомлено про підозру у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Про таку процесуальну дію зазначено також в ухвалі слідчого судді. Апеляційний суд відмічає, що чинний КПК України не містить такого поняття як «заочне повідомлення про підозру». З наданих суду матеріалів вбачається, що складене 31.07.2017 року повідомлення про підозру ОСОБА_8 особисто не було вручене та відповідно до а.с. 60 направлено поштовим зв`зком на адресу: АДРЕСА_3 . Відповідно до фотокопії рапорту а.с. 65, в ході виконання доручення слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області оперативним шляхом було встановлено, що ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Частиною 1 ст. 278 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи. Положення вказаної глави передбачають, що належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом. З наведеного вище встановлено, що повідомлення про підозру було направлено за іншою адресою, аніж та, що встановлена оперативним шляхом. Даних про те, що воно було отримано адресатом матеріали клопотання не містять. Посилання ОСОБА_8 , що за адресою - АДРЕСА_3 він не проживав та не проживає нічим не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Ухвалою слідчого судді від 01.08.2017 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_8 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі цієї ухвали слідчого судді 27.10.2017 року ОСОБА_8 було затримано. Відповідно до ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 було належним чином повідомлено про підозру також і після його затримання матеріали клопотання не містять. Таким чином, вимоги ч. 1 ст. 42 КПК України стороною обвинувачення не виконані, оскільки надані суду матеріали не містять інформації про повідомлення ОСОБА_8 про підозру в порядку, визначеному ст.ст. 276-279. Крім того, останній був затриманий не за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання з метою приводу. З метою встановлення обставин вручення або невручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у судові засідання апеляційного суду неодноразово викликався прокурор, про що до Лозівської місцевої прокуратури були направлені виклики. Проте, ані 09.11.2017 року, ані 16.11.2017 року прокурор до суду не з`явився. За викладених обставин, з урахуванням наданих суду матеріалів, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 не був належним чином повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та не набув процесуального статусу підозрюваного, що виключає можливість застосування до нього будь-якого запобіжного заходу. Зазначене не було прийнято до уваги слідчим суддею під час розгляду клопотання, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а підстави для задоволення клопотання слідчого відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30 жовтня 2017 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.
У задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: