Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/79/18
І м е н е м У к р а ї н и
05.02.2018 року м. Одеса
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новгорода Російської Федерації, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, утримуючої двох неповнолітніх дітей, станом на 13 лютого 2015 року працевлаштованої, не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,
Наказами від 02 серпня 2013 року №7-о, від 30 грудня 2013 року №20-о ОСОБА_8 відповідно призначено на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів, зі збереженням раніше встановленого 13 рангу державного службовця; а також їй присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи 2 рангу.
У зв`язку з реорганізацією державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів наказом від 06 січня 2015 року №2-о ОСОБА_8 переведено на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області.
Відповідно до вимог Закону України «Про державну службу», а також ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» ОСОБА_8 є службовою особою, що займає відповідальне становище, державним службовцем 6 категорії посад державної служби, а також працівником правоохоронного органу.
Наказом голови комісії з реорганізації державної податкової інспекції у Біляївському районі Одеської області № 2 від 05 січня 2015 року призначено проведення планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_10 за період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Відповідальність із виконання зазначеної перевірки покладено на начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів ОСОБА_8 .
09 лютого 2015 року ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у своєму службовому кабінеті, розташованому в приміщенні вказаної державної податкової інспекції за адресою: АДРЕСА_2 , повідомила представнику ФОП ОСОБА_10 - ОСОБА_9 про те, що підпорядкованими їй працівниками зазначеного управління в ході проведення перевірки діяльності ФОП ОСОБА_10 виявлені значні порушення податкового законодавства, за якими актом перевірки будуть нараховані донарахування і штрафні санкції на загальну суму понад 80 000 грн.
Обвинувачена ОСОБА_8 вину у вміненому діянні не визнала, від дачі показань відмовилася на підставі ст.63 Конституції України.
Дослідивши письмові та речові докази в провадженні, отримавши показання свідків, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину при викладених у обвинуваченні обставинах, оскільки в судовому засіданні не добуті належні та допустимі докази вини обвинуваченої в отриманні неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ст.ст.91 і 92 КПК України обов`язок доказування обставин, що мають значення для кримінального провадження, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Свідок ОСОБА_10 в суді показав, що тривалий час здійснює підприємницьку діяльність, в якій доручив ОСОБА_9 вирішувати податкові та бухгалтерські питання. В січні 2015 року останній йому повідомив, що податковою перевіркою відшукані якісь порушення, у зв`язку із чим з них вимагають гроші. Свідок особисто порадив ОСОБА_9 звернутися до правоохоронного органу, що той і зробив. За що конкретно вимагалися гроші, в якому розмірі та де їх фактично винайшов ОСОБА_9 свідок не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що представляв інтереси ФОП ОСОБА_10 із самого початку створення цього суб`єкта господарювання, в тому числі і з питань взаємодії з податковим органом. На початку 2015 року інспектор ОСОБА_11 провела виїзну перевірку діяльності СПД ОСОБА_10 та повідомила, що виявила три факти податкових порушень. На всі заперечення свідка ОСОБА_11 пояснила, що для вирішення розбіжностей йому слід прибути до інспекції та звернутися до ОСОБА_8
Ухвалою суду від 10 березня 2017 року визнано в якості недопустимого доказу диск із зафіксованими ОСОБА_9 без дозволу слідчого судді розмовами із ОСОБА_8 (т.4 а.с.24).
Свідок ОСОБА_11 в суді показала, що будучи головним державним ревізором - інспектором та підлеглою ОСОБА_8 , вона згідно графіку та направлення здійснила планову виїзну перевірку СПД Довгань за період діяльності з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року.
Як вбачається з подальших показань ОСОБА_11 вона повинна була передати складений акт ОСОБА_9 , але останній не прибув до інспекції, у зв`язку із чим акт залишався в спільному із ОСОБА_8 службовому кабінеті. В день затримання останньої особи свідок була на іншій виїзній перевірці.
Інший понятий - свідок ОСОБА_13 в суді показав, що 13 лютого 2015 року був запрошений правоохоронцями в якості понятого при зупинці автомобіля обвинуваченої біля ТЦ «Сім`я».
Як вбачається з подальших показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , кожного окремо, близько 17 години цієї ж доби вони були очевидцями того, як обвинувачена, перебуваючи в салоні автомобіля червоного кольору, дістала з підлокітника вищезазначені грошові купюри та видала їх слідчому без будь-яких пояснень. Поняті підписали всі складені за їх участю процесуальні документи, із змістом яких вони були згодні.
Співробітники правоохоронного органу свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , кожний окремо, в суді показали, що брали участь в проведенні слідчої дії, в ході якої ОСОБА_8 самостійно видала слідчому щойно передані їй ОСОБА_9 грошові купюри. При цьому ОСОБА_15 виконував роль оператора відеозапису даної слідчої дії.
ОСОБА_14 також показав про первинне звернення ОСОБА_9 до правоохоронного органу 11 лютого 2015 року, а також про те, що 13 лютого 2015 року момент передачі неправомірної вигоди також фіксувався іншими двома відеокамерами.
Наказами від 02 серпня 2013 року №7-о, від 30 грудня 2013 року №20-о ОСОБА_8 відповідно призначено на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів, зі збереженням раніше встановленого 13 рангу державного службовця; а також їй присвоєно спеціальне звання - інспектор податкової та митної справи 2 рангу (т.1 а.с.182, 183).
У зв`язку з реорганізацією державної податкової інспекції у Біляївському районі Головного управління Міндоходів наказом від 06 лютого 2015 року №2-о ОСОБА_8 переведено на посаду начальника управління доходів і зборів з фізичних осіб державної податкової інспекції у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області (т.1 а.с.185-192, т.3 а.с.16).
Відповідно до довідки форми №4-ОПП від 6 липня 2005 року №770 СПД фізична особа ОСОБА_10 , ІПН НОМЕР_2 , керівником якої є ОСОБА_10 , узятий на облік платника податків в Державній податковій інспекції в Біляївському районі Одеської області ДПА України (т.1 а.с.168).
20 січня 2015 року ОСОБА_10 , ІПН НОМЕР_2 , нотаріально посвідченою довіреністю уповноважив ОСОБА_9 протягом наступних трьох років представляти його інтереси як суб`єкта господарської діяльності, в тому числі з питань звітності, сплати усіх податків та проходження перевірок (т.1 а.с.171).
Як вбачається з наказів голови комісії з реорганізації ДПІ у Біляївському районі від 5 січня 2015 року №2, від 21 січня 2015 року №33, а також направлення на перевірку від 19 січня 2015 року №18/15-09-17-01 було призначено та проведено в період з 19 по 30 січня 2015 року планову документальну перевірку ФОП ОСОБА_10 з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року. Здійснення перевірки доручено державному ревізору інспектору відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області ОСОБА_16 , а відповідальність за її проведення покладено на начальника зазначеного управління ОСОБА_8 (т.2 а.с.41,46,42).
Згідно листа начальника Роздільнянської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС в Одеській області від 01 березня 2017 року №1827/9/15-24-13-01/8 за результатом розгляду заперечень СГД ОСОБА_10 на даний акт було складено висновок №133/10 від 20 лютого 2015 року про відсутність підстав для його перегляду (т.4 а.с.29).
Як вбачається з комісійного акту №1/15-09-03-36 про результати службового розслідування, затвердженого 03 квітня 2015 року начальником ДПІ у Біляївському районі ГУ ДФС в Одеській області:
-п.5.1 діючого «Положення про Управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у Біляївському районі ГУ Міндоходів в Одеській області», затвердженого наказом цієї ж ДПІ від 21 січня 2014 року №25, передбачено, що особисто ОСОБА_8 , як начальник самостійного структурного підрозділу управління, несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання завдань та функцій, покладених на управління, якими є контроль за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків і зборів з фізичних осіб;
-ОСОБА_8 було порушено вимоги п.п.3.9 п.3 «запобігання виникненню та усуненню конфлікту інтересів», п.п.5.2, п.5, розділу 5 «Правила поведінки посадових осіб Міністерства доходів і зборів України та його територіальних органів», затверджених наказом Міндоходів №357 від 15 серпня 2013 року, які вказують на неприпустимість створення приводу та підстав для вручення подарунку або іншого виду винагороди у зв`язку з виконанням службових обов`язків, а у разі надходження такої пропозиції, незважаючи на особисті інтереси, зобов`язують відмовитися від такої пропозиції та письмово повідомити про це безпосереднього керівника (т.3 а.с.68-105).
Постановою слідчого другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_19 від 15 червня 2015 року було долучено до провадження в якості речових доказів витребувані з УВБ ГУ ДФС в Одеській області бухгалтерську документацію ФОП ОСОБА_10 з підприємницької діяльності за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року у вигляді 27 картонних папок-швидкозшивачів, 1 книги та 1 зошиту (т.3 а.с.217, 221-225).
Як вбачається з висновку судово-економічної експертизи №Е51 від 24 червня 2015 року:
Окрім того, з вступної частини даного висновку вбачається, що для проведення експертизи слідчим було надано більшу кількість документації, ніж передано УВБ ГУ ДФС в Одеській області, а саме: 30 папок-швидкозшивачів (т.4 а.с.233-245).
Оскільки дана заява не містить жодної реєстрації та відомостей про службову особу, яка її фактично прийняла, а ст.363 КК України, про яку було ознайомлено заявника, взагалі передбачає відповідальність за порушення правил експлуатації електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку або порядку чи правил захисту інформації, яка в них оброблюється, то слід визнати, що у ОСОБА_9 у встановленому законом порядку не було прийнято заяву (повідомлення) про злочин, що є предметом даного судового розгляду.
Постановами заступника начальника СУ начальника другого СВ прокуратури Одеської області ОСОБА_21 від 14 лютого 2015 року в даному кримінальному провадженні визначено групу слідчих в складі ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , 26 березня 2015 року групу слідчих змінено на іншу у складі ОСОБА_23 та ОСОБА_19 (т.1 а.с.165, т.2 а.с.209-210).

В період з 09 години 00 хвилин до 09 години 30 хвилин 13 лютого 2015 року старшим оперуповноваженим в ОВС УВБ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_14 , на підставі доручення на проведення негласних слідчих дій №21/2-52т від 12 січня 2015 року та постанови прокуратури Одеської області про проведення контролю за вчиненням злочину №21/2-520т, в присутності понятих ОСОБА_24 та ОСОБА_12 , за участю ОСОБА_9 провів огляд наданих останнім, з метою документування протиправних дій з боку співробітників Біляївської ДПІ ГУ ДФС в Одеській області, грошових коштів, на загальну суму 10000 грн, 50 купюрами, номіналом 200 грн кожна, наступними серійними номерами: ЕА 1108932; ЕВ 6359087; КН 0358409; ЄЮ 1116195; КД 0089987; ЕЖ 8600378; ЕЖ 5381418; ЄЮ 3314125; КЙ 5646584; КБ 7873395; ЕХ 5023384; КА 4745738; ЕЕ 3214678; ПА 8541968; ЗБ 1535593; ВГ 3425189; ЕЗ 2903455; ЕИ 7997254; ЕГ 9180745; ЄЗ 3803637; ЄА 0998303; ВЗ 6824099; ЗЄ 3048347; ЗВ 5040954; ЄА 3821469: ВИ 1714626; ЄД 9096336; ЗЗ 6291030; ЗВ 6280917; ЕА 3328190; ЄВ 3102612; АБ 3290005; ЄЯ 5456244; ЕИ 2414518; ЕЩ 5395988; ЕБ 8153488; ЄЯ 9340677; ЕЧ 1111327; ЄХ 7150058; ЄЕ 3295831; ВЖ 9212481; МА 5852585; ВГ 7823487; ЄВ 0464124; ЄШ 4749796; КЙ 1610829; ЄА 5454785; ЕЄ 4998986; ЕЗ 4512317; КБ 2944724, що підтверджується відповідним протоколом (т.1 а.с.178-179).
Відповідно до розсекреченого протоколу огляду, помітки грошових коштів №7т в період з 10 години 00 хвилин до 10 години 30 хвилин 13 лютого 2015 року ОСОБА_14 одноособово здійснив помітку цих ж грошових купюр, серед яких на чотирьох, з серійними номерами: ЕА 1108932; ЕВ 6359087; ЕЗ 4512317; КБ 2944724 нанесено люмінесцентним маркером напис «ХАБАР» (світиться в ультрафіолетовому випромінюванні синім світлом), складені в стопку, після чого знову помічені люмінесцентним барвником аерозольного типу «Промінь-І» (світиться в ультрафіолетовому випромінюванні жовтуватим світлом). Одночасно отримано та опечатано зразки маркеру та барвника (т.2 а.с.213-214).
Як вбачається з іншого протоколу вручення грошових коштів, складеного та проведеного за участю усіх вищезазначених осіб в період з 11 години 00 хвилин до 11 години 45 хвилин 13 лютого 2015 року ці ж грошові купюри вручені ОСОБА_9 (т.1 а.с.180-181).
Слідчий в ОВС другого СВ СУ прокуратури Одеської області ОСОБА_18 в період з 18 години 55 хвилин до 19 години 34 хвилини 13 лютого 2015 року, в присутності понятих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , за участю оперуповноважених УВБ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_25 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , із застосуванням відеокамери «Sony» та магнітного носія інформації флеш-пам`яті «Transcend» 32GB, під протокол оглянув місце події автостоянку торгівельного центру «Сільпо», розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога,93а. Оглядом встановлено факти: перебування ОСОБА_8 та членів її сім`ї в салоні автомобіля марки «Daewoo Lanos», н/з НОМЕР_1 ; добровільної видачі затриманою з консолі до капоту автомобіля грошових коштів в сумі 10000 грн, 50 купюрами номіналом 200 грн кожна; відібрання слідчим змивів з долонь рук ОСОБА_8 , а також видачі останньою особою другого примірника акту перевірки від 12 лютого 2015 року №19/15-09-17-01/, розрахунку податкових зобов`язань за даним актом, а також наказу ДПІ у Біляївському районі №33 від 21 січня 2015 року про продовження термінів проведення вищезазначеної перевірки. Гроші, ватяні тампони вилучені та опечатані, документи долучені до протоколу огляду (т.1 а.с.235-238).
Постановою слідчого ОСОБА_19 від 28 квітня 2015 року грошові кошти, а також два примірники акту перевірки від 12 лютого 2015 року №19/15-09-17-01/, та розрахунок податкових зобов`язань за даним актом долучені до кримінального провадження в якості речових доказів (т.3 а.с.157-160).
Безпосереднім оглядом 01 лютого 2017 року в судовому засіданні вилучених грошових коштів судом встановлено їх покупюрна відповідність грошам, що були помічені та вручені ОСОБА_9 .
Згідно розсекреченої та долученої в порядку ч.11 ст.290 КПК України до судового провадження в якості додаткового доказу ухвали слідчого судді апеляційного суду Одеської області від 12 лютого 2015 року слідчому ОСОБА_18 було надано дозвіл на проведення негласної слідчої (розшукової) дії стосовно ОСОБА_8 у вигляді аудіо-, відеоконтроля за нею та за місцем її перебування строком до 10 квітня 2015 року (т.4 а.с.57).
Як вбачається з розсекреченого протоколу №18т про результати контролю за вчиненням злочину від 14 лютого 2015 року, складеного ОСОБА_14 за участю інших службових осіб УВБ ГУ ДФС в Одеській області ОСОБА_26 та ОСОБА_15 на виконання доручення старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 №21/2-522т від 12 лютого 2015 року наступної доби, тобто 13 лютого 2015 року:

- о 17 год. 15 хв. ОСОБА_14 та ОСОБА_9 прибули до автомобільної стоянки ТЦ «Сім`я»», за адресою: м. Одеса, Дніпропетровська дорога, буд.93а;
- в період з 17 год. 30 хв. до 17 год. 54 хв. ОСОБА_9 надано відео пристрій та аудіо пристрій;
- о 18 год. 39 хв. здійснено телефонний дзвінок з мобільного телефону ОСОБА_9 на номер ( НОМЕР_4 ), що належить ОСОБА_8 ;
- о 18 год. 40 хв. ОСОБА_9 вийшов для зустрічі з ОСОБА_8 до автомобільної стоянки ТЦ «Сім`я»;
- о 18 год. 41 хв. до автомобіля ОСОБА_8 сів ОСОБА_9 , після співбесіди стосовно акту перевірки ОСОБА_8 отримала у ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 10000 грн в обмін на надання ОСОБА_9 акту планової документальної перевірки СПД ОСОБА_10 від 12.02.2015 року за № 19/15-09-17-01/;
- о 18 год. 47 хв. ОСОБА_9 покинув автомобіль ОСОБА_8 ;
- о 18 год. 48 хв. ОСОБА_8 затримана при отриманні хабаря, що знаходився в підлокітнику між передніми сидіннями автомобіля «Деу-Ланос», н/з НОМЕР_1 , на якому приїхала ОСОБА_8 (т.2 а.с.215-216).
Згідно із змістом розсекреченого протоколу №19т про результати відеоконтролю місця (за особою) від 18 лютого 2015 року, складеного ОСОБА_14 за участю ОСОБА_26 із застосуванням двох одиниць MINI DVR на виконання доручення №21/2-522т та постанови №21/2-520т від 12 лютого 2015 року старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , в момент, коли ОСОБА_9 протягує гроші, відбувається наступний діалог:
- ОСОБА_8 : «Я так боюсь…И, честно говоря,…»;
- ОСОБА_9 : «Ну, я причём… Всё, что я могу предложить Вам…Алла»;
- ОСОБА_8 : «Нет, я не знаю, у меня такое ощущение дурацкое…»;
- ОСОБА_9 : «Ну, я Вам что могу? Вы хотели, Вы просили… Я что?»;
- ОСОБА_8 : «Я не просила»;
- ОСОБА_9 : «Ну, так сказать. Что Вы, берёте, не берёте?»;
- ОСОБА_8 : «Просто я даже не знаю, что делать»;
- ОСОБА_9 : «Ну, Вы определитесь. Я тоже не могу. Всё ж понятно»;
- ОСОБА_8 : «Вы поймите, что время стрёмное…»;
- ОСОБА_9 : «Вы если ж, Вы не берёте? Вы знаете…»;
ОСОБА_8 відчиняє підлокітник посеред передніх сидінь та показує, куди покласти гроші.
- ОСОБА_8 : «Вы… И никому ничего не должны».
ОСОБА_9 кладе гроші у підлокітник (т.2 а.с.217-221-1).
Відповідно до положень ст.ст.317 та 358 КПК України протоколи слідчих (розшукових) дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Зазначені документи та інші матеріали і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

Згідно з положеннями ст.357 КПК України речові докази оглядаються судом, а також подаються для ознайомлення учасникам судового провадження, а в разі необхідності - також іншим учасникам кримінального провадження. Особи, яким подані для ознайомлення речові докази, можуть звернути увагу суду на ті чи інші обставини, пов`язані з річчю та її оглядом.

Досліджені ж в судовому засіданні вищезазначені докази стороною обвинувачення підлягали відкриттю в порядку частин 1-4 ст.290 КПК України (після завершення досудового розслідування), а також в порядку частини 11 ст.290 КПК України (як додаткові матеріали, що були отримані під час судового розгляду). У разі, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (ч.12 ст.290 КПК України).
З протоколу про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 25 червня 2015 року можливо лише констатувати що неконкретизовані матеріали досудового розслідування кримінального провадження №0000068 від 11 лютого 2015 року було відкрито стороні захисту в 2-х томах, відповідно на 324-х та 362-х аркушах (т.3 а.с.249-250).

При цьому суд констатує, що при виконанні слідчим вимог ст.290 КПК України стороні захисту не було надано доступу до визнаних в якості речових доказів грошових коштів, ватяних тампонів, 27 картонних папок-швидкозшивачів, 1 книги та 1 зошиту з числа бухгалтерської документації ФОП ОСОБА_10 .

Окрім того, прокурором під час судового розгляду не було представлено суду, а відтак і долучено до судового провадження:

- доручення слідчому ОСОБА_18 здійснювати досудове розслідування даного кримінального провадження в період з 11 лютого 2015 року до 13 лютого 2015 року;

- доручення неконкретизованого слідчого прокуратури Одеської області від 18 лютого 2015 року №17/1/2-1603-15 (про перевірку законності акту від 12 лютого 2015 року №19/15-09-17-01/, висновок якої в подальшому був предметом дослідження судово-економічної експертизи);

- доручення старшого прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 №21/2-522т від 12 лютого 2015 року на проведення негласних слідчих дій та постанови прокуратури Одеської області про проведення контролю за вчиненням злочину №21/2-520т (на здійснення контролю за вчиненням злочину).

Є також сумнівним походження більшої за обсягом кількості бухгалтерської документації, що була надана слідчим експерту, ніж офіційно представлена слідчому від фіскального органу.

Крім того, стороною обвинувачення не було доведено, що відеозаписи негласної слідчої (розшукової) дії, які долучені до провадження в якості доказів, є оригіналом і не піддавалися монтажу.

За таких обставин слід дійти висновку про недопустимість отриманих результатів вищезазначених процесуальних дій та речових доказів.
Є також недоведеним прокурором і те, якими конкретними діями ОСОБА_8 , в силу своїх службових повноважень, вплинула на підпорядковану їй ОСОБА_11 з метою значного зменшення суми донарахувань за актом документальної перевірки діяльності ФОП ОСОБА_10 та фінансових санкцій із загальної суми 80000 грн до 10000 грн у випадку передачі особисто обвинуваченій неправомірної вигоди у розмірі 10000 грн, оскільки ОСОБА_11 це категорично заперечила, будь-які інші об`єктивні та переконливі докази на доведення такої обставини відсутні, а також ФОП ОСОБА_10 до теперішнього часу не поніс жодних інших фінансових санкцій, ніж були нараховані в акті ОСОБА_11 .
ЄСПЛ під поліцейською провокацією розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року).
При цьому, вирішуючи питання про те, чи було таке розслідування «по суті неявним», суд повинен вивчити причини, які лежать в основі проведення оперативних дій та виходити з того, чи мали місце об`єктивні підозри того, що заявник задіяний у злочинній діяльності або схильний до скоєння злочину.

Тісно пов`язаним із критерієм об`єктивної підозри є питання щодо етапу, на якому уповноважені органи державної влади здійснюють оперативні заходи, тобто або вони просто «приєднались» до здійснення кримінально-караного діяння, або спровокували його.

Так, з досліджених матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ініціатива в контактуванні шляхом здійснення телефонних дзвінків між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 виходила виключно від першої особи. ОСОБА_9 також з власної ініціативи неправомірно здійснив аудіозапис їх розмови. Стороною обвинувачення не було доведено і наявність інформації про наміри ОСОБА_8 вчинити інкримінований їй злочин до першого контакту між нею та ОСОБА_9 або ж про її схильність до скоєння корупційних злочинів чи попередню причетність до аналогічної злочинної діяльності.
В момент отримання неправомірної вигоди ОСОБА_8 діяла спочатку пасивно, фактично відмовляючись від запропонованих грошей, прямо заперечила будь-яку попередню домовленість на передачу грошей, на що ОСОБА_9 , незважаючи на початкову відмову, наполегливо поновлював пропозицію шляхом демонстрації грошових купюр, тобто активно спонукав обвинувачену погодитися вчинити злочин.
На думку суду таку поведінку ОСОБА_9 слід розцінити як тиск на ОСОБА_8 з метою вчинення діяння, що є предметом даного судового розгляду.
Враховуючи сукупність вищевикладених висновків, а також те, що достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, не встановлено, судом вичерпані всі можливості їх отримати, а сумніви щодо доведеності обвинувачення усунути неможливо, суд тлумачить їх на користь ОСОБА_8 , внаслідок чого вона підлягає виправданню на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України за недоведеністю її вини у вчиненні вказаного злочину.
Заявлені до відшкодування з обвинуваченої судові витрати, пов`язані з вартістю проведеної судово-економічної експертизи, на суму 4300 грн., слід прийняти на рахунок держави.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 373,374 КПК України, суд,
у х в а л и в:

ОСОБА_8 за звинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, визнати невинуватою і за недоведеністю вчинення даного злочину виправдати.
Після набрання вироком законної сили визнані під час досудового розслідування в якості речових доказів:

- грошові кошти в сумі 10000 грн конфіскувати в дохід держави;

- ватні тампони із змивами з долонь ОСОБА_8 - знищити встановленим порядком;

- технічні носії інформації, два примірники акту перевірки від 12 лютого 2015 року №19/15-09-17-01/, та розрахунок податкових зобов`язань за даним актом - зберігати в матеріалах судового провадження;

- бухгалтерську документацію ФОП ОСОБА_10 з підприємницької діяльності за період з 1 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року у вигляді 27 картонних папок-швидкозшивачів, 1 книги та 1 зошиту повернути до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Заявлені до відшкодування із ОСОБА_8 судові витрати, пов`язані з вартістю проведеної судово-економічної експертизи, на суму 4300 грн., - прийняти на рахунок держави.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового розгляду.
Суддя ОСОБА_1