В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 300/711/17

Провадження № 1-кп/300/91/2017

06.11.2017 р. смт.Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, пенсіонера, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, установив:
24 липня 2017 року о 17.30 год. обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у спальній кімнаті житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , підійшов до ОСОБА_5 та на грунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс останній близько семи ударів руками по обличчю, грудях, а тоді взявши в руки дерев"яну палку наніс їй ще близько п"яти ударів по спині, стегнах та руках, в результаті чого потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців голови, тулуба, правої верхньої кінцівки, лівої сідниці, правого стегна, лівої гомілки, саден голови, закритого перелому четвертого ребра зліва, які згідно висновку експерта №266 від 22.08.2017 року кваліфікуються як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.
Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у кримінальному правопорушенні, щиро покаявся, просив застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2016 році», оскільки він є пенсіонером.
Потерпіла ОСОБА_5 , 23 жовтня 2017 року надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в зв"язку із станом здоров"я. Претензій до обвинуваченого немає ніяких.
З`ясувавши думку прокурора, обвинуваченого, котрі просили визнати недоцільним дослідження всіх обставин справи, які визнаються обвинуваченим, переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши положення статті 349 КПК України, що у випадку ухвалення вироку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав, що винуватість ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.
Відповідно до ч.2 статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Призначаючи покарання суд відповідно до ч.3 статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості злочину, особу винуватої та обставини які обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання суд, у відповідності з п.1, п.2 ч.1 ст. 66 КК України, визнав щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання суд, відповідно до п.6 ч.1 ст. 67 КК України суд визнав вчинення злочину особою похилого віку.
Суд бере до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який до кримінальної відповідальності притягується вперше, пенсіонер.
При визначенні міри покарання суд враховує також висновки, які містяться в досудовій доповіді Воловецького районного сектора з питань пробації № УП/3/5/1340 від 01.11.2017 року, згідно з якими виправлення обвинуваченого, якому рекомендується профілактична робота, є можливим без ізоляції від суспільства.
На підставі встановлених судом обставин суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати покарання в межах санкції визначеної ч.1 ст. 122 КК України у позбавлення волі.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року, установивши на стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «ґ» ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Встановлено, що на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, ОСОБА_4 є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Пенсійним фондом України довічно 16.04.2002 року, кримінальне правопорушення вчинив до дня набрання чинності Закону України "Про амністію у 2016 році".
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 амністії, передбачених ст. 4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України "Про амністію у 2016 році", судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
За таких обставин суд визнав, що на обвинуваченого ОСОБА_4 поширюється дія Закону України "Про амністію у 2016 році", тому він підлягає звільненню від відбування покарання.
Керуючись ст.ст. 85,86 КК України, ст. 3 ЗУ "Про застосування амністії в Україні", п. "ґ" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році", статтями 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у злочині передбаченому ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк тривалістю один рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши для нього іспитовий строк тривалістю один рік.
На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п."ґ" ч.1 ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком суду.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Воловецький районний суд.

Головуючий ОСОБА_1