Справа № 761/899/18
Провадження № 1-в/761/76/2018
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2018 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши клопотання ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році,

В С Т А Н О В И В :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році.

У своєму клопотанні ОСОБА_2 зазначає, що вона засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 5 років 5 місяця позбавлення волі, у зв`язку з чим просила звільнити її від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році. Відбуває покарання в Уманській ВК № 129 Черкаської області.

Вивчивши клопотання, суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно з даними слідчого ізолятору ОСОБА_2 засуджена за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 5 місяця позбавлення волі. Засуджена ОСОБА_2 у ДУ «Київський слідчий ізолятор» не відбуває покарання, прибула із ВК №129 Черкаської області, для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Згідно вимог п. «в» ч.1 ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році», застосування цього Закону здійснюється щодо засуджених, які перебувають в установах виконання покарань, - за поданням начальника установи, погодженим з відповідною спостережною комісією або службою у справах дітей, або за клопотанням самого засудженого, його захисника чи законного представника, а щодо військовослужбовців, які тримаються в дисциплінарному батальйоні, - за поданням командування дисциплінарного батальйону, військової частини, начальника гарнізону, органів управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або за клопотанням самого військовослужбовця, його захисника чи законного представника. До подання додаються довідка про заохочення і стягнення, особова справа засудженого та інші документи, необхідні для вирішення питання про застосування амністії.

У відповідності до положень ч.1, 6 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього кодексу.

Таким чином, зі змісту Закону України «Про амністію у 2016 році», враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, вбачається, що питання застосування амністії під час виконання вироку має вирішуватись у порядку, передбаченому ст.10 Закону України «Про амністію у 2016 році» місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.
Як вбачається з матеріалів клопотання, у ДУ «Київський слідчий ізолятор» засуджена ОСОБА_2 не відбуває покарання, тобто СІЗО щодо останньої не є установою відбування покарання, згідно зі ст.11, ч.3 ст.18 КВК України, а тому суд вважає за необхідне повернути клопотання ОСОБА_2 та одночасно роз`яснює останній право звернутись з таким клопотанням до відповідного суду за місцем відбування покарання.
Керуючись ст. 86 КК України, ч.6 ст.9 КПК України, ст.ст.2, 9, 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», ст.3 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання ОСОБА_2 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України Про амністію у 2016 році повернути заявнику для звернення до належного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя