Справа № 646/8049/17
№ провадження 1-кс/646/161/2018
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.02.18 року м.Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 17.11.2017 про часткову відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001207 та зобов*язання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою, яку в подальшому уточнив, та в якій просив:

- зобов*язати відповідну посадову особу відповідно до приписів статті 55 КПК України вручити йому пам*ятку про процесуальні права і обов*язки потерпілого;

- скасувати постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання від 17.11.2017 слідчого СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001207 від 02.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України;

- поновити його права, передбачені ст. 55 КПК України щодо ненадання пам*ятки про процесуальні права та обов*язки потерпілого;

- зобов*язати слідчого виконати слідчу дію, а саме допитати ОСОБА_5 .

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що слідчим СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 02.11.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

Посилаючись на норми ст.55 КПК України, ОСОБА_3 зазначив, що особа, яка прийняла та зареєструвала його заяву, не вручила йому пам*ятку про процесуальні права і обов*язки потерпілого, наслідком чого стало порушення його прав, передбачених ст. ст. 1, 2, 22, 26, 55 КПК України.

13.11.2017 ОСОБА_3 звернувся до слідчого Основ*янського ВПГУНП в Харківській області з клопотанням про надання йому пам*ятки про процесуальні права та обов*язки потерпілого.

Однак, 17.11.2017 в телефонному режимі слідчий ОСОБА_6 відмовив ОСОБА_3 в наданні йому пам*ятки про права та обов*язки потерпілого, причини відмови виконувати вимоги ст.55 КПК України слідчий не вмотивував.

01.12.2017 ОСОБА_3 було отримано лист від слідчого ОСОБА_4 , де зазначено, що йому надається постанова про часткову відмову в задоволенні клопотання від 17.11.2017.

Тому, ОСОБА_3 вважає, що слідчим Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 були порушені строки розгляду клопотання, передбачені ст.220 КПК України, та порешені його права, передбачені ст.55 КПК України.

05.12.2017 ОСОБА_3 звернувся до слідчого ОСОБА_6 з клопотання вчинити слідчу дію, а саме допитати ОСОБА_5 , але дану вимогу слідчий не виконав.

Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся, у прохальній частині скарги просив розгляд справи проводити без його участі, скаргу підтримує в повному обсязі та наполягає на її задоволенні.

Слідчий у судове засідання не з*явився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відповідно до ст. 306 КПК України.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження № 0001207, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 0001207, в провадженні СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001207 від 02.11.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.383 КК України.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0001207, відомості до ЄРДР було внесено за фактом того, що відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17.10.2017 прокуратуру області зобов*язано внести до ЄРДР відомості, викладені у зверненні ОСОБА_3 від 20.07.2017 щодо, як на його думку, вчинене ОСОБА_5 завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, в результаті чого заявнику нанесені тілесні ушкодження та відібрані особисті речі.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 13.11.2017 ОСОБА_3 звернувся до слідчого Основ*янського ВПГУНП в Харківській області з клопотанням, в якому просив слідчого або іншу посадову особу надати йому пам*ятку про процесуальні права та обов*язки потерпілого, а також на підставі ст.60 КПК України надати йому витяг з ЄРДР.

17.11.2017 слідчим СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання.

Так, відповідно до даної постанови, слідчим було вирішено: відмовити у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001207; на підставі ст.60 КПК України надати ОСОБА_3 витяг ЄРДР кримінального провадження № 0001207.

В обгрунтування постанови слідчий зазначив, що у даному кримінальному провадженні фізична особа не може бути потерпілою особою, оскільки заподіяна шкода органу суду, прокурору або органу досудового розслідування.

Так, п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Із змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим від 17.11.2017 вбачається, що слідчим зроблено лише посилання на те, що склад злочину, передбачений ст.383 КК України є формальним, а суспільна небезпечність полягає в тому, що він перешкоджає нормальній діяльності органів досудового розслідування і суду, істотно ускладнює одержання ними достовірних доказів та істинних висновків при виконанні діяльності, пов*язаної із здійсненням правосуддя.

Однак, в постанові слідчого від 17.11.2017 не зазначено обставин, передбачених у ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності яких може бути винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим. У заяві заявник посилався на те, що йому було завдано значну моральну, матеріальну шкоду та нанесені тілесні ушкодження.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що скарга в цій частині підлягає задоволенню, а постанова слідчого від 17.11.2017 підлягає скасуванню.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про покладення на слідчого обов*язку видати йому пам*ятку про права та обов*язки потерпілого, то слід зазначити наступне.

Права та обов*язки потерпілого, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Як встановлено, у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 17.11.2017 відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілим. Проте, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, що не відповідає вимогам процесуального законодавства , не дає слідчому судді можливості перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для ОСОБА_3 у зв*язку із вчиненням кримінального правопорушення, зазначеного у його заяві.

Тому, слідчий суддя вважає правильним в цій частині скаргу задовольнити частково і покласти на слідчого обов*язок повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 13.11.2017 з дотриманням вимог ст. 55, 110 КПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 05.12.2017 ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 з клопотанням, в якому просив допитати ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001207.

Вказане клопотання слідчим СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 було розглянуто та 06.12.2017 винесено постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 від 05.12.2017.

Дійсно, відповідно до положень п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

В той же час, відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Проте, вимога у скарзі ОСОБА_3 про скасування постанови від 06.12.2017 - відсутня, що є підставою для відмови в задоволенні даної частини скарги.

Таким чином, скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову слідчого СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про часткову відмову у задоволенні клопотання від 17.11.2017 в частині відмови у візнанні ОСОБА_3 потерпілим скасувати.

Зобов*язати слідчого СВ Основ*янського ВПГУНП в Харківській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 13.11.2017 з дотриманням вимог ст. 55, 110 КПК України.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1