УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу голови правління СТ «Діамед» ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва 23.08.2016 надійшла скарга голови правління СТ «Діамед» ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 .

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що слідчим Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0013798, у якому СТ «Діамед» є потерпілим. 12.08.2016 вказане товариство звернулось до слідчого з клопотанням, у якому потерпілий просив надати матеріали досудового розслідування для ознайомлення, встановити та допитати всіх можливих учасників кримінального правопорушення, повідомити осіб про підозру.

Водночас, матеріали кримінального провадження потерпілому для ознайомлення не надані, інші процесуальні дії не виконані. У зв`язку з цим, керуючись ст. 303 КПК України, заявник просив зобов`язати слідчого виконати зазначені у клопотанні процесуальні дії.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст. 56 КПК потерпілий має право ознайомлюватись з матеріалами досудового розслідування шляхом подання слідчому згідно із ст. 221 КПК відповідного клопотання.

Зазначене право потерпілого покладає на слідчого обов`язок надати ініціатору клопотання матеріали досудового розслідування для знайомлення, за виключенням матеріалів, ознайомлення з якими може зашкодити досудовому розслідуванню.

Як вбачається з вимог заявника, останній просив зобов`язати слідчого надати потерпілому для ознайомлення матеріали зазначеного вище кримінального провадження.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачено, що бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні останнім процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, може бути оскаржена до слідчого судді.

Водночас, Кримінальним процесуальним кодексом не визначений строк, протягом якого слідчий має виконати покладений на нього обов`язок щодо надання матеріалів досудового розслідування для ознайомлення.

Наведена вище обставина виключає можливість оскарження такої бездіяльності слідчого у порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК, оскільки вказана норма пов`язує можливість оскарження бездіяльності у разі невиконання слідчим певних процесуальних дій у випадку, коли такий строк визначений КПК.

З викладеного витікає, що до слідчого судді оскаржена бездіяльність, яка оскарженню у порядку ст. 303 КПК не підлягає, що у силу ч. 4 ст. 304 КПК тягне відмову у відкритті провадження за скаргою.

Вирішуючи питання щодо зобов`язання слідчого провести допити всіх можливих учасників кримінального правопорушення, слідчий суддя відмічає.

Відповідно до ст. 93, 220 КПК потерпілий наділений правом ініціювати проведення слідчих дій шляхом звернення до слідчого з відповідним клопотанням, яке підлягає розгляду протягом трьох днів з моменту звернення.

Пункт 7 частини 1 статті 303 КПК надає зацікавленим особам право оскаржити рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій.

У силу ч.3 ст.110 КПК рішення слідчого приймається у формі постанови, яка виноситься у випадках, передбачених КПК.

З викладеного витікає, що бездіяльність, яка полягає у непроведенні слідчим ініційованих потерпілим слідчим дій, підлягає оскарженню у порядку ст. 303 КПК у разі винесення останнім постанови про відмову у задоволенні відповідного клопотання. Тобто предметом оскарження у даному випадку є саме рішення слідчого.

У той же час, зі змісту скарги вбачається, що рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчим не прийняте. Тобто, заявник, помилково ототожнюючи відсутність інформації про розгляд слідчим поданого ним клопотання з відмовою у його задоволенні, фактично оскаржує неіснуюче рішення слідчого.

У силу ч.4 ст.304 КПК слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність, які не підлягають оскарженню.

Вказане свідчить про відсутність підстав для відкриття провадження за скаргою у цій частині.

Крім того, потерпілий, вважаючи, що неповідомлення осіб про підозру утворює бездіяльність слідчого, просив зобов`язати слідчого повідомити осіб про підозру.

Розглядаючи вказане питання слідчий суддя дійшов такого висновку.

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК передбачені види бездіяльності слідчого, які підлягають оскарженню, а саме: невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, неповернення тимчасово вилученого майна та нездійснення слідчим дій у визначений КПК строк.

Главою 22 КПК передбачено, що повідомлення про підозру є процесуальною дією, яка здійснюється слідчим за наявності відповідних умов, зокрема наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Отже, неповідомлення про підозру не утворює бездіяльності слідчого та не породжує в учасників кримінального провадження права на оскарження.

Таким чином, заявником оскаржена бездіяльність, яка оскарженню не підлягає, що у силу ч. 4 ст. 304 КПК тягне відмову у відкритті провадження за скаргою.

Враховуючи, що потерпілий не оскаржує бездіяльність слідчого щодо нерозгляду клопотання, керуючись положенням ст. 26 КПК, якою передбачено, що слідчий суддя розглядає лише ті питання, які винесені на розгляд сторонами та віднесені до його компетенції, останній позбавлений процесуальних повноважень щодо самостійного визначення предмету оскарження.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 221, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою голови правління СТ «Діамед» ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 щодо ненадання потерпілому матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, встановлення та допиту учасників кримінального правопорушення, повідомлення осіб про підозру відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1