Справа № 675/1622/17
Провадження № 1-кп/675/99/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"31" жовтня 2017 р. м. Ізяслав
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
19 серпня 2017 року близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_4 спільно зі своїм племінником ОСОБА_6 перебували на риболовлі на ставку в с. Підлісці Ізяславського району. В цей час, повз даний став проходив ОСОБА_5 , у якого в ході розмови з ОСОБА_4 виник конфлікт через те, що останній виловлює із ставка дрібну рибу карп та не відпускає її назад у водойму.
Під час даного конфлікту, ОСОБА_5 з причин раптово виниклих неприязних відносин щодо ОСОБА_4 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень, наніс один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя для ОСОБА_4 , внаслідок чого останній втратив рівновагу та упав на землю. В подальшому, коли ОСОБА_4 знаходився в положенні лежачи на землі та намагався піднятись, опершись на коліно лівої ноги, ОСОБА_5 стоячи над ним, наніс йому три удари правою ногою у ліву частину тулубу та два удари долонею правої руки в обличчя. В подальшому, такі дії ОСОБА_5 були припинені його співмешканкою ОСОБА_7 , яка підійшла до даного місця з малолітньою донькою ОСОБА_8 та попросила останнього зупинитися.
Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме: синець під правим оком, синець на задній поверхні лівої вушної раковини, гострий лівобічний гнійний отит, які за своїм характером належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості; перелом дев`ятого ребра зліва, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, такі які спричиняють тривалий розлад здоров`я.
Своїми умисними, протиправними діями, які виразились у спричиненні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_5 (по тексту ОСОБА_5 ) скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою винуватість визнав повністю, надав суду зізнавальні показання про обставини вчинення кримінального правопорушення, у скоєному щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_4 не оспорював фактичних обставин справи, викладених стороною обвинувачення. При визначенні міри покарання ОСОБА_5 покладається на розсуд суду.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, і проти цього не заперечували учасники судового розгляду.
Сукупність вказаних доказів та їх оцінка переконують суд, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Підходячи до обрання міри покарання ОСОБА_5 , виходячи із загальних засад призначення покарання, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості, особу винного, зокрема, характеристику, сімейний стан, фактичні обставини справи, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.
Згідно досудової доповіді Ізяславського PC органу пробації Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 29.09.2017 №1775 відносно ОСОБА_5 , виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.
Із врахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без його ізоляції від суспільства, тому при призначенні покарання необхідно застосувати ст. 75 КК України з покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 , у судовому засіданні заявив клопотання щодо якого не заперечували прокурор та потерпілий про застосування до нього ст. 1 п. «г» Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до довідки лікарсько-консультативної комісії Ізяславської ЦРЛ від 30.10.2017 року №633 ОСОБА_5 являється інвалідом 2 групи.
Відповідно до вимог п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи.
Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.
Таким чином, виходячи з вищенаведеного, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування призначеного йому покарання в зв`язку з актом амністії.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, п. «г» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі .
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на один рік, поклавши на нього передбачені ст.76 КК України обовязки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного за цим вироком покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року № 1810-VIII.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1