Справа № 128/1944/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2018 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області
в складі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000654 від 14.06.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Літинського району, Вінницької області, громадянина України, українця, освіта середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

-19.04.2004 року Заводським районним судом, м. Дніпроджержинськ, Дніпропетровської області за ч.4 ст.191 КК України до 3 років позбавлення волі, з випробувальним терміном в 2 р.6 м.;

-03.04.2015 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень( штраф сплочений), згідно ст. 89 п.5 КК України у встановленому порядку судимість погашена

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 07.06.2016 року, о 07:00 год., перебуваючи на не охоронюваній території підприємства ПРАТ «Якушинецький», що розташоване за адресою: с. Зарванці, Віннницькиий район, Віннницька область, вул. Акціонерна, 9 помітив дві не функціонуючі електричні опори на яких знаходився алюмінієвий кабель довжиною 25 метрів, належний ПРАТ «Якушинецький». Після чого у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи протиправність своїх дій виліз на електричну опору та обрізав алюмінієвий кабель довжиною 25 метрів, вартість якого згідно висновку експерта КНДІСЕ № 3706/17-21 від 20.06.2017 року складає 324 гривні 00 копійок. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши ПРАТ «Якушинецьке» матеріального збитку на загальну суму 324,00 грн.
Окрім того досудовим розслідуванням встановлено, що 20.06.2016 року, о 07:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на не охоронюваній території не функціонуючого підприємства, що розташоване на п`ятому кілометрі Хмельницького шосе у с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області помітив білий мішок у середині якого знаходилось 20 кілограмів алюмінієвого кабелю, належний ОСОБА_5 . Після чого у ОСОБА_4 виник умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив крадіжку 20 кілограмів алюмінієвого кабелю, вартість якого згідно висновку експерта КНДІСЕ № 3706/17-21 від 20.06.2017 року складає 324 гривні 00 копійок. В подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши власнику алюмінієвого кабелю ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму 324,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1,2 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду показав, що 07.06.2016 року, вранці він зайшов на не охоронювану територію підприємства ПРАТ «Якушинецький», що розташоване в с.Зарванці накопати хробаків для рибальства. На території він побачив не функціонуючі електричні опори, на яких знаходився алюмінієвий кабель. Він вирішив його вкрасти і для цього збив залізкою 25 м. проводу, який змотав та відніс на пункт металобрухту де здав, отримавши близько 300 грн.

Крім того, 20.06.2016 року, він проходячи повз цього пункту металобрухту, побачив мішок з електрокабелем, якій він здав 7.06.2016р. та вирішив його вкрасти. Для цього, він переліз через паркан не функціонуючого підприємства, що розташоване у с. Якушинці, та викрав його разом з мішком. Кабель він відніс на другий пункт прийому металобрухту та теж його здав.

За згодою обвинуваченого, згідно ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, крім даних, що характеризують особу обвинуваченого, і при цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумніву у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку обвинувачений буде позбавлений можливості оспорювати дані фактичні обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Згідно ст.337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого те, що він характеризується за місцем проживання посередньо.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

При розгляді даного кримінального провадження, суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1, 2 ст.185 КК України з застосуванням ст.75 КК України та ст. 70 КК України з визначенням іспитового строку, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Призначаючи ОСОБА_4 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, для запобігання вчиненню ним нових злочинів, таким, що відповідає його особі, справедливим, а також є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання, та відповідає принципу верховенства права.
Зазначене вище узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якими встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
З обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню за проведення судових експертизи, що становлять загальну суму 297,00 грн., згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.

Міра запобіжного заходу не обиралася.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки;

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання до відбування ОСОБА_4 у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю в 2 роки.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
До вступу вироку в законну силу міра запобіжного заходу не обирається.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на суму 297,00 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1