Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/258/18
№ провадження 1-кп/541/87/2018
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2018 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Сорочинці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, студента Хомутецького ветеринарно-технологічного коледжу Полтавської державної аграрної академії, не одруженого, утриманців не маючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369 КК України,
в с т а н о в и в :
За обвинувальним актом, 15.12.2017 о 04 годині 30 хвили у м. Миргороді по вул. Гоголя, 172 інспектором СРПП № 4 старшим лейтенантом поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії БД № 371750 на громадянина ОСОБА_5 з приводу керування транспортним засобом марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та тимчасово вилучено його водійське посвідчення НОМЕР_2 . Оскільки вказані дії ОСОБА_5 є порушенням вимог п. 2.9. «а» Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

19.12.2017 о 08 годин 29 хвилин, ОСОБА_5 , з метою уникнення адміністративного покарання відповідно до складеного протоколу від 15.12.2017, а також повернення тимчасово вилученого документу - водійського посвідчення на своє ім`я, звернувся до інспектора СРПП № 4 старшого лейтенанта поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , як до службової особи з пропозицією надання останньому неправомірної вигоди, за умови не направлення складеного ним протоколу про адміністративне правопорушення до місцевого суду та не понесення покарання відповідно до норм статті 130 КУпАП.

Відповідно до своїх функціональних обов`язків інспектора сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_6 має своєчасно реагувати на всі звернення та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення або події, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, складати, у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснювати, у визначених законом випадках, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

У подальшому, 03.01.2018 о 13 годині 04 хвилин в ході особистої зустрічі за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що за невжиття останнім вищезазначених заходів, щодо подальшого спрямування протоколу до суду з метою уникнення адміністративної відповідальності , він йому надасть неправомірну вигоду у розмірі 8000 гривень.

Продовжуючи свої протиправні незаконні дії, 03.01.2018 о 14 годин 35 хвилин, ОСОБА_5 в приміщенні службового кабінету інспектора СРПП № 4 старшого лейтенанта поліції Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , Територіального сервісного центру № 5344. що розміщується за адресою: Полтавська область м. Миргород, вул. Миргородських Дивізій, 16, діючи з прямим умислом, направленим на надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища надав ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 8 000 гривень за не вчинення дій останнім, не направлення протоколу про адміністративне правопорушення до суду та уникнення ОСОБА_5 адміністративної відповідальності, та позбавлення водійського посвідчення на керування транспортним засобом.

Органом досудового розслідування протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 369 КК України, як надання неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища.

26 січня 2018 року у кримінальному провадженні №0000550 між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_5 в порядку передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений ОСОБА_5 повинен понести, а саме у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор під час судового розгляду справи, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати зазначене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив суд угоду затвердити, як таку, що не суперечить вимогам закону.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразилися в наданні неправомірної вигоди службовій особі за не вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду дій з використанням наданої їй влади та службового становища, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, за якою і належить призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Керуючись ст. 314; 373; 374; 475 КПК України, суд,

з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 січня 2018 року між прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000550.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень).
На підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна: грошових коштів номіналом кожної купюри в 200 грн., в кількості 40 штук, на загальну суму 8000 грн. та передати кошти в сумі 8000 грн. (вісім тисяч гривень), які перебувають в Прокуратурі Полтавської області (в прокурора ОСОБА_3 ), у власність держави.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон чорного кольору марки «PRESTIGIO», моделі Multi Phone PSP 3530 DUO s/n НОМЕР_3 , ІМЕІ-1 НОМЕР_4 , ІМЕІ-2 НОМЕР_5 , всередині якого маються дві сім-карти: оператори МТС за № НОМЕР_6 та ЛАЙФ за № НОМЕР_7 , який перебуває на зберіганні в Прокуратурі Полтавської області (у прокурора ОСОБА_3 ) повернути власнику ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати по справі в сумі 1144 грн. (одну тисячу сто сорок чотири гривні), які пов`язані із залученням експерта стягнути із ОСОБА_5 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_7