Провадження № 1-кс/537/814/2017
Справа № 537/5359/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року слідчий суддя Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:
Слідчий СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури, відповідно до якого просив накласти арешт на 8 полімерних каністр заповнених рідиною, прорезинених перчаток синього кольору «ART6-026», слідів рук на двох відрізках липкої стрічки, автомобілю «Опель Комбо» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
На обґрунтування клопотання його ініціатором вказано, що Слідчим відділенням Відділення поліції №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002111 від 03.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.12.2017 близько 00.30 год. за адресою: м. Кременчук вул. Паризької комуни 18, біля території «Локомотивного депо Кременчук» працівниками ВСП ГУНП в Полтавській області було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого «Локомотивне депо Кременчук» на посаді слюсаря з ремонт та огляду, який зловживаючи своїм службовим становищем привласнив майно, а саме дизельне паливо об`ємом 280 літрів.
03.12.2017 відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002111 від 03.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.191 КК України.
В ході огляду місця події за адресою: м. Кременчук вул. Паризької комуни 18 на території паркувального майданчику біля території «Локомотивного депо Кременчук» було виявлено та вилучено 8 полімерних каністр заповнені рідиною, прорезинені перчатки синього кольору «ART6-026», сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, автомобіль «Опель Комбо» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
У ході проведення досудового розслідування постала необхідність у проведенні відповідних судових експертиз по вищевказаним речам, проведення їх огляду та виконання інших слідчих дій, для встановлення об`єктивної істини у справі, шляхом дослідження речей, які були вилучені під час огляду місця події за адресою: Полтавська область м. Кременчук, вул. Паризької комуни, 18, в з в`язку з чим прокурор звернувся з даним клопотанням до слідчого судді.
В судовому засіданні слідчий клопотання та його мотиви підтримав в повному обсязі з підстав у ньому зазначених.
ОСОБА_4 - особа у якої було вилучено майно в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання в частині арешту автомобіля, оскільки останній перебуває у його користуванні на підставі довіреності власника автомобіля ОСОБА_5 , а також автомобіль не є знаряддям вчинення злочину.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши матеріали поданого клопотання в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Слідчим суддею встановлено, що 03.12.2017 року ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області внесено до ЄРДР за № 0002111 відомості за матеріалами правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, за фактом того, що 03.12.2017 близько 00.30 год. за адресою: м. Кременчук вул. Паризької комуни 18, біля території «Локомотивного депо Кременчук» працівниками ВСП ГУНП в Полтавській області було зупинено гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого «Локомотивне депо Кременчук» на посаді слюсаря з ремонт та огляду, який зловживаючи своїм службовим становищем привласнив майно, а саме дизельне паливо об`ємом 280 літрів..
На час розгляду клопотання, письмову підозру у вчиненні кримінального правопорушення за описаними вище фактами будь-якій визначеній фізичній особі не вручено.
З протоколу огляду місця події від 03.12.2017 року, складеного слідчим С ВВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 вбачається, що В ході огляду місця події за адресою: м. Кременчук вул. Паризької комуни 18 на території паркувального майданчику біля території «Локомотивного депо Кременчук» було виявлено та вилучено 8 полімерних каністр заповнені рідиною, прорезинені перчатки синього кольору «ART6-026», сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, автомобіль «Опель Комбо» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
З урахуванням положень п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При цьому згідно з положенням ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч. 2 цієї статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Новоселецький проти України" від 11 березня 2003 року, "Федоренко проти України" від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображена в структурі ст. 1 Першого протоколу - зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.
У практиці ЄСПЛ (рішення у справах "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 07 липня 2011 року, "Трегубенко проти України" від 02 листопада 2004 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати щодо сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи вважається втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи вважається такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним до визначених цілей.
Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 09 жовтня 1979 року в справі Ейрі (п. 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України ( п. 32)) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
В ст. 173 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В клопотанні слідчий вказує, що необхідно накласти арешт на автомобіль, оскільки він використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, проте будь-яких доказів того, що автомобіль являється знаряддям злочину слідчому судді не надано.
Також, прокурором не наведено достатніх і переконливих доказів, що майно може бути певним чином приховане, знищено або ж воно зникне, що воно може бути зіпсовано, передано, перетворено чи відчужено. Окрім того, не обґрунтовано, які перешкоди чинить власник зазначеного автомобіля, що призводить до неможливості досягнення завдань досудового розслідування, не обґрунтовано, яким чином сприятиме досягненням цілей кримінального провадження накладення арешту на майно.
Враховуючи вищезазначені норми закону, матеріали подані в обґрунтування клопотання, слідчий суддя вважає, що немає достатніх підстав вважати, що майно, що належить ОСОБА_5 та перебуває в користуванні ОСОБА_4 , а саме автомобіль «Опель комбо», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набутим злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отриманий за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Матеріалами, поданими в обґрунтування клопотання, також не підтверджується, що в кримінальному провадженні буде пред`явлено цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної злочином.
З огляду на наведене, на підставі ст.173 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про арешт «Опель комбо», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки слідчий, не довів необхідність такого арешту.
При цьому, що стосується вимоги про накладення арешту на 8 полімерних каністр заповнені рідиною, прорезинені перчатки синього кольору «ART6-026», сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, то слідчий суддя зазначає, що слідчим з посиланням на наявні матеріали кримінального провадження належним чином доведено, що дане майно, яке було вилучена в ході проведення огляду, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та може бути доказами у кримінальному провадженні, а тому в цій частині клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
постановив:
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно вилучене під час огляду місця події за адресою: Полтавська область м. Кременчук, вул.. Паризької комуни, 18, а саме 8 полімерних каністр заповнених рідиною, прорезинених перчаток синього кольору «ART6-026», слідів рук на двох відрізках липкої стрічки.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Зобов`язати слідчого СВ ВП № 1 КВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 негайно повернути ОСОБА_5 автомобіль «Опель комбо» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що був вилучений в ході огляду місця події 03.12.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області, а учасниками процесу, які не були присутні в судовому засіданні в той же строк з моменту її отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 08.12.2017 року