Справа № 646/6099/17
№ провадження 1-в/646/351/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.17 року Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаївка, Сумського р-ну, Сумської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

відбуваючого покарання за вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2006 року за ст.ст.215-3 ч.2, 93 п."б", "е", "і", ст.42 КК України у виді 14 років позбавлення волі, який ухвалою Верховного суду України від 23.05.2006 року змінено, перекваліфіковано його дії з ч.2 ст.215-3 КК України на ч.2 ст.289 КК України та визначено остаточне покарання у вигляді 14 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова з вищевказаним клопотанням звернувся адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 в обґрунтування якого послався на те, що засуджений довів своє виправлення, та з урахуванням ухвали Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.02.2016 року відбув 3/4 призначеного судом покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та його захисник клопотання підтримали з підстав, в ньому наведених. При цьому зазначали, що накладені стягнення погашені, та має 4 заохочення.

Представник адміністрації заперечував проти задоволення клопотання, наполягаючи на тому, що ОСОБА_6 не довів своє виправлення, оскільки не дивлячись на погашення 18 стягнень, вони свідчать про те, що останній на шлях виправлення не став, разом з тим заохочення до нього застосовувались з метою сприяння належної поведінки.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, вважаючи, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані докази та матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше трьох четвертих строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно вироку Апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2006 року ОСОБА_6 засуджений за ст.ст.215-3 ч.2, 93 п."б", "е", "і", ст.42 КК України у виді 14 років позбавлення волі. Ухвалою Верховного суду України від 23.05.2006 року вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 24.02.2006 року змінено, перекваліфіковано його дії з ч.2 ст.215-3 КК України на ч.2 ст.289 КК України та визначено остаточне покарання у вигляді 14 років позбавлення волі.Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 26.02.2016 року, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.11.2005 року по 23.05.2006 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Таким чином, на момент розгляду клопотання засуджений відбув де-юре 12 років 05 місяців 8 днів, що більше, ніж 3/4 строку призначеного йому покарання, залишилось 1 рік 6 місяців 22 днів.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 107 КВК України передбачено права та обов`язки осіб, засуджених до позбавлення волі. Зокрема, засуджені зобов`язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії.

З матеріалів дослідженої особової справи засудженого та характеристики Диканівської ВК (№12) вбачається, що за час перебування в різних колоніях до нього було застосовані чисельні стягнення, які на даний час погашені, однак свідчать про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення. Так, останні стягнення були застосовані у березні-квітні 2017 року: 1) постановою від 11.03.2017 рок ОСОБА_6 поміщено до ДІЗО на 15 діб; 2) під час перебування у ДІЗО вчинив порушення, у зв`язку з чим постановою від 16.03.2017 року переведений до ПКТ; 3) 13.04.2017 рішенням Дисциплінарної комісії установи поміщений до ДІЗО на 14 діб.

Крім того, до ОСОБА_6 застосовувалось 5 заохочення з метою сприяння його належ,

21.06.2017 року комісією установи з розгляду заохочувальних норм до засуджених, розглядалося питання про застосування до ОСОБА_6 ст.81, 82 КК України, та згідно висновків комісії таке застосування передчасне, оскільки засуджений не довів своє виправлення.

На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 за місцем відбування покарання характеризується посередньо. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий. Працевлаштований на дільниці "Ливарня" різноробом з відрядною формою оплати праці, до виконання поставлених завдань ставиться посередньо. Приймає участь у програмах диференційного виховного впливу на засуджених: «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться без зацікавленості. За висновком адміністрації колонії засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, хоча у вчиненому злочині винним себе визнає.

Суд погоджується з доводами адміністрації колонії, що на даний час ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому не вбачає законних підстав для задоволення клопотання адвоката.

При цьому судом також враховано, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення умисного злочину проти життя особи з особливою жорстокістю, на засіданні комісії виправної колонії 21.06.2017р. розглядалось питання щодо можливості застосування положень ст.ст.81,82 КК України до засудженого, однак згідно висновку комісії ОСОБА_6 відмовлено з тих підстав, що він не довів свого виправлення.

При цьому суд не ігнорує тих доводів, що приведені стороною захисту, однак вважає, вони не доведені достатньою мірою в судовому засіданні доказами, з яких можливо зробити беззаперечний висновок, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, розглянувши клопотання відповідно до ст.22 КПК України на засадах змагальності на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання захисника.

На підставі викладеного, ст. 537,539 КПК України, керуючись ст. 81 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі в той же час з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1