Справа № 130/1001/17
Провадження №11-кп/772/369/2018
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2018 року м. Вінниця

Апеляційного суду Вінницької області
в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
судів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «12» квітня 2018 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000208 від 31.03.2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_6
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , українця, громадянина
України,раніше судимого:
- 03.12.2002 року Жмеринським районним судом
Вінницької області за ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 187,
ч.3 ст. 186, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 21.05.2003 року Жмеринським районним судом
Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2
ст. 190, ч.2 ст. 189, ст. 70, 71 КК України до 5
років 6 місяців позбавлення волі;
-22.09.2014 року Жмеринським міськрайонним судом Вінницької області за ч.1 ст. 289, ч.1 ст. 309, ст. 70, 75 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком З роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
потерпілого: ОСОБА_9
за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2017 року ,-
В с т а н о в и в:

Вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 22.09.2014 року та остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначено у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк перебування під вартою з 31.03.2017 року по 21.06.2017 рік, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 550 грн. 25 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Судом встановлено, що 30.03.2017 року близько 19 год. ЗО хв., обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи неподалік Браїлівської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, що за адресою вул. Гагаріна, 4, переслідуючи мету на відкрите викрадення чужого майна без застосування насильства або погрози його застосування, умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вихопив із рук ОСОБА_11 мобільний телефон «Prestigio» 3350 РАР 3350 DUO чорного кольору, сенсорного типу, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно із висновком товарознавчої експертизи №346 від 05.04.2017 року становить 489 грн. 30 коп., який належав ОСОБА_9 , в той час коли останній стояв поряд. Всередині мобільного телефонну знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» та карта флеш - пам 'яті об`ємом 2 гігабайти, які для потерпілого ОСОБА_9 матеріальної цінності не являють. Після цього обвинувачений ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріально і' шкоди на суму 489 грн. 30 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2017 року, а матеріали кримінального провадження повернути на новий судовий розгляд в іншому складі суду, в
зв 'язку з його незаконністю.
Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_6 мотивує тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки жодних доказів його винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України немає. Телефон потерпіла ОСОБА_12 йому дала сама для тимчасового користування, так як він йому був потрібен , а згодом він мав намір його повернути.
В апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставиться питання про скасування вироку Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2017 року відносно його підзахисного, а кримінальне провадження закрити за недоведеністю вини обвинуваченого.
Свої вимоги захист мотивував тим, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, висновки суду першої "інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що судове слідство було проведено неповно, упереджено та з грубим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Зазначає, що ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_6 добровільно передала йому мобільний телефон, який він в той вечір мав повернути. В ході судового розгляду не встановлено доказів, які б прямо доводили б вину обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи, викладені в апеляційних скаргах, а саме щодо скасування вироку, міркування прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.
Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним та обгрунтованим і вмотивованим. Обгрунтоване рішення це таке, що достатньо, добре аргументоване, підтверджене науково, певним досвідом, переконливими доказами, доведеними фактами
Обґрунтованим є судове рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для кримінального провадження, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються дослідженими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Обґрунтованість судового рішення полягає у правильності встановлення фактичних обставин справи та правильній оцінці доказів.
Обґрунтованим судове рішення слід вважати, якщо: 1) суд повністю встановив обставини, що мають значення для кримінального провадження; 2) ці обставини доказані; З) висновок суду відповідає викладеним у рішенні обставинам кримінального провадження.
На думку апеляційного суду, таке рішення є законним, оскільки відповідає завданням кримінального провадження щодо захисту особи, охорони прав та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений та засуджений, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна ( грабіж) кваліфікуючою ознакою якого є грабіж, вчинений повторно - є обґрунтованими.
Викладені у вироку висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні вказаного злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну і об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України - є правильною.
Посилання в апеляційних скаргах обвинуваченого та його адвоката, що судове слідство проведено неповно, не об`єктивно та упереджено, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтуються на припущеннях та на суперечливих і недостатніх, зібраних з порушенням вимог кримінально - процесуального законодавства, доказах є безпідставними.
Перевіркою матеріалів справи встановлено, що органами досудового слідства і судом по даному провадженню дотримано вимог кримінально - процесуального законодавства, спрямованих на встановлення в справі об`єктивної істини.
Так, зокрема, мотивуючи висновки про винуватість ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж) кваліфікуючою ознакою якого є відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно , суд обґрунтовано послався на показання неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції показав, що на той час зустрічався з ОСОБА_13 та 30.03.2017 року будучи недалеко від селищної· ради зайшли в провулок, його мобільний телефон «Prestigio» був в руках останньої, оскільки він дав їй послухати музику. Будучи в провулку до них підійшов ОСОБА_6 , якого він раніше не знав, він нього було чути спиртним. ОСОБА_6 почав спілкуватися з ОСОБА_13 , та під час розмови сказав до ОСОБА_14 , щоб та показала йому телефон, але ОСОБА_12 не хотіла йому давати телефон, так як боялась, що він його не поверне. Але ОСОБА_6 взяв з рук Мадіянської СВ телефон без ії' дозволу, Згодом ОСОБА_6 пішов, а він думав що телефон у Мадіянської СВ
Згідно показів неповнолітньої ОСОБА_14 , даними в суді першої інстанції , з обвинуваченим ОСОБА_6 знайома, знає його як хулігана та ввечері 30.03.2017 року вона гуляла з потерпілим ОСОБА_9 , з яким зустрічалися. Вона попросила у ОСОБА_9 телефон, щоб послухати музику, так як її телефон був поломаний. Коли вони зайшли з потерпілим покурити у провулок, до них підійшов ОСОБА_6 , і побачивши у неї в руках телефон, почав просити, щоб вона йому дала його подивитися, але вона заперечила проти цього, тоді він вихватив у неї з рук мобільний телефон. Вона просила його повернути, та плакала, але ОСОБА_6 на її прохання повернути телефон, який він вирвав з її рук, не реагував і телефон не повернув.
Крім показань потерпілого та свідка вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується іншим матеріалами кримінального провадження, які були дослідженні в судовому засіданні першої інстанції.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок змінити.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Також згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.
Системний аналіз норм Загальної частини КК України вказує на те, що щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася.
Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_6 виду та міри покарання ч.2 ст.186 КК, суд з достатньою повнотою врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_6 який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, має двох неповнолітніх дітей. Також судом враховано, що дані злочини обвинуваченим було вчинено невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, що свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та є суспільно небезпечною особою.
На думку апеляційного суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання , а саме у виді позбавлення волі.
Разом з цим, при визначенні строку покарання, суд, хоч і послався на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 та наявність обставин, що пом`якшують покарання, але не в достатній мірі їх врахував.
Так згідно з матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_6 дійсно неодноразово судимий.
Апеляційний суд приймає до уваги, що обвинувачений в суді апеляційної інстанції повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, спричинена ним шкода відшкодована повністю. Суд також зважає на обставини вчинення ОСОБА_6 злочину вкрай незначну вартість майна, яким він заволодів, крім того, на його утриманні знаходиться двоє малолітніх дітей, а також думку потерпілого. Який просив суворо не карати ОСОБА_6 .
Отже, на переконання апеляційного суду, призначене ОСОБА_6 покарання не в повній мірі відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є вкрай несправедливим, а тому вирок в частині призначеного обвинуваченому покаранні підлягає зміні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 413, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.12.2017 року відносно ОСОБА_6 -змінити, в частині призначеного покарання.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_6 призначити шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької· області від 22.09.2014 року у виді 6 років позбавлення волі.
Згідно ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 31 березня 2017 року по день набрання вироку законної сили.
В решті вирок суду залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції., а засудженим ОСОБА_6 з дня отримання копії' судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: