Номер провадження: 11-кп/785/143/18
Номер справи місцевого суду: 509/2365/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.03.2018 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників: ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.12.2017 року, якою обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000451 від 14.07.2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору прокуратури Одеської області для усунення недоліків, -

встановив:
30.06.2017 року до Овідіопольського районного суду Одеської області з прокуратури Одеської області, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000451 від 14.07.2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

За результатами підготовчого судового засідання ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.12.2017 року обвинувальний акт повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що: в обвинувальному акті всупереч вимогам ст. 291 КПК України, органами досудового розслідування не вказано мету та умисел всіх обвинувачених з приводу реалізації злочинних діянь, а саме в чому полягали ці злочинні спільні дії, з приводу якого злочину, що є об`єктивною стороною злочину, не встановленої органами досудового розслідування; в обвинувальному акті органами досудового розслідування не встановлений статус ОСОБА_14 (свідок або обвинувачений) і відповідно в обвинувальному акті не вказана роль і ступінь участі ОСОБА_14 у кримінальному правопорушенні, вчинення якого інкримінується обвинуваченим, за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України; в обвинувальному акті відсутні конкретні дані про злочин, відсутні конкретне місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки, а також форму вини і мотиви кримінального порушення; Розділі І, п.п. 14,17,20,23 Реєстру матеріалів досудового розслідування не містить зміст про підозру (стаття, частини статті кримінального Закону, за якими всім чотирьом обвинуваченим пред`явлено обвинувачення. Крім того, суд, як на підставу повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, послався на те, що виділення матеріалів досудового розслідування з кримінального провадження стосовно ОСОБА_14 - було здійснено передчасно і всупереч ч.ч.3,4 ст.217 КПК України.
Крім того, як на підставу повернення обвинувального акта, районний суд послався на те, що з обвинувального акту та Реєстру вбачається, що ряд слідчих дій були проведені в порушення норм ст.214 КПК України, а саме до внесення матеріалів до ЄРДР, оскільки згідно Реєстру Розділу І п.п. 5,6,7,8, потерпілий та свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 були допитані 13.07.2016 року, в той час, як матеріали внесені до ЄРДР 14.07.2016 року, а визнання ОСОБА_18 був визнаний потерпілим та його допит у якості потерпілого здійснено 13.07.2016 року до внесення матеріалів до ЄРДР.
Також, як на підставу для повернення обвинувального акту в зв`язку з його невідповідністю, районний суд послався на те, що згідно реєстру, всі обвинувачені були затримані о 13:00 год. 13.07.2016 року, а протоколи їх затримань були складені лише 14.07.2016 року, після 05:00 год. ранку, а дані до ЄРДР були внесені 14.07.2016 року, тобто після затримання обвинувачених, що є порушенням вимог ст.ст. 208-210 КПК України.
Не погодившись з ухвалою районного суду, прокурор Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій вказує на незаконність ухвали та просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам ст.291 КПК України. Прокурор вказує, що посилання суду на те, що в обвинувальному акті вказано місце, час та спосіб вчинення злочину, його наслідки а також форму вини і мотиви кримінального правопорушення, крім того, про дату та час розгляду справи не був повідомлений належним чином потерпілий ОСОБА_18 .

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачених та їх захисників, які просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без змін; провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Згідно положенням ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Статтею 291 КПК України, передбачені вимоги яким повинен відповідати обвинувальний акт та можливість повернення його прокурору у разі його невідповідності вимогам передбачених цією статтею.

Як убачається з змісту обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000451 від 14.07.2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , він в цілому містить всі необхідні відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема: виклад фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення.

За таких умов формальне посилання районного суду в оскаржуваній ухвалі на невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, є безпідставним.

Посилання суду на допущені під час досудового розслідування порушення органом досудового розслідування вимог КПК України: допит потерпілого та свідків до внесення відомостей до ЄРДР, порушення вимог закону при затриманні обвинувачених, а також недотримання вимог КПК України при виділені з кримінального провадження матеріалів відносно ОСОБА_14 , також є безпідставними, оскільки ці обставини не є питанням, які суд у відповідності до положень ст.314 КПК України вирішує на даній стадії.

Таким чином, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.407 КПК України, ухвала районного суду підлягає зміні, а зазначені вказівки районного суду про порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які викладені в оскаржуваній ухвалі підлягають виключенню з мотивувальної частини ухвали районного суду.

До висновку про необхідність зміни оскаржуваної ухвали, апеляційний суд приходить з урахуванням того, що колегією суддів встановлені інші обставини, які унеможливлювали призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , але на які районний суд не звернув уваги, та, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, не зазначив в своїй ухвалі.

Так, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України. Разом з цим, зі змісту обвинувального акту акта вбачається, що правова кваліфікація дії обвинувачених не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та формулюванню обвинувачення.

Зокрема, в обвинувальному акті зазначено, що дії ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які органом досудового розслідування кваліфіковані як незаконний замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за попередньою змовою групою осіб, поєднані з проникненням в приміщення чи сховище, тобто за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, полягали в тому, що вони шляхом зловживання довірою та обману ОСОБА_14 шляхом надання останньому недостовірних відомостей про належність майна їм, намагалися заволодіти вказаним майном.
Даний факт свідчить про те, що орган досудового розслідування сформулювавши обвинувачення та зазначивши правову кваліфікацію дій обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України, одночасно виклавши формулювання обвинувачення фактично за ст. 190 КК України (шахрайство), в дійсності позбавив обвинувачених, та більш того суду, який повинен розглядати цей обвинувальний акт, розуміння вчинення якого злочину інкримінується обвинуваченим, що суперечить вимогам КПК України.
Так, ч.1 ст.91 КПК України передбачає, що в кримінальному провадження підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення, а саме час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

А відтак, формулювання обвинувачення має містити дані щодо події злочину із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті (частини статті) Кримінального кодексу України, можна встановити наявність в діях обвинуваченого конкретного складу злочину.

Отже, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, свідчить про те, що слідчим проігноровані вимоги ст.ст. 91, 291 КПК України, оскільки обставини, що характеризують об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, наведені в обвинувальному акті, суперечать обставинам злочину, які зазначені в фактичних обставинах справи та формулюванні обвинувачення, що не дає можливості суду вирішити, які саме обставини підлягають дослідженню при розгляді цього кримінального провадження.

Крім того, апеляційний суд констатує, що такий спосіб складання обвинувального акту також порушує приписи ст. 42 КПК України, відповідно до яких обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
За таких пілстав, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що у випадку встановлення невідповідностей між відомостями, які містить обвинувальний акт та встановленими фактичними обставинами провадження, прокурор може змінити обвинувачення в суді першої інстанції, суперечать положенням Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якими, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що враховуючи невідповідність обвинувального акта, складеного відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вимогам статті 291 КПК України, встановлену під час апеляційного розгляду, призначити судовий розгляд у даному кримінальному провадженні без усунення недоліків обвинувального акта неможливо.

За таких підстав, доводи прокурора про відповідність обвинуваченого акта вимогам ст.291 КПК України, є безпідставними, але з урахуванням необхідності виключення з оскаржуваної ухвали посилань суду на підстави, які зазначені районним судом, як підстави для повернення обвинувального акта, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді зміні, шляхом виключення з мотивувальної частини ухвали суду посилання районного суду на підстави повернення обвинувального акту прокурору та доповнення її підставами для повернення обвинувального акту прокурору, встановленими апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_13 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.12.2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000451 від 14.07.2016 року відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, повернуто прокурору прокуратури Одеської області для усунення недоліків змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду пос илання районного суду на підстави повернення обвинувального акту прокурору та доповнити її підставами для повернення обвинувального акту прокурору, встановленими апеляційним судом та викладеними в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4