Справа № 626/275/17
Провадження № 1-кп/626/72/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2017 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград, матеріали кримінального провадження №0000186 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Берестовенька, Красноградського району, Харківської області, українця, громадянина України, має професійно-технічну освіту, не одружений, не працюючий, проживає в АДРЕСА_1 , раніше засуджений Красноградським районним судом Харківської області: вироком від 18.09.1997 року за ч.2 ст. 206, ч.2 ст. 145, 42 КК України до 4-х років позбавлення волі; вироком від 21.03.2001 року за ч.3 ст. 140, ч.3 ст. 81, ч.1 ст. 89 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком від 11.07.2006 року за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ст. 395 КК України до 5-ти років позбавлення волі; Ленінським районним судом м. Харкова вироком від 15.03.2012 року за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 286 КК України до 4-х років позбавлення волі; Красноградським районним судом Харківської області вироком від 28.04.2016 року за ч.2 ст,186, ч.3 ст. 185 КК України до 4-х років позбавлення волі, Ленінським районним судом м. Харкова вироком від 21.07.2016 року за ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років 3 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 08 березня 2016 року, приблизно о 21-й годині 30 хвилин, перебував в будинку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений умисно, таємно, із корисливих спонукань та повторно, шляхом вільного доступу з приміщення кухні викрав мобільний телефон "Samsung GT-C3011", який належав ОСОБА_8 . Відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2215 від 25.04.2016 року, вартість викраденого телефону склала 270 грн., з карткою стартового пакету оператора мобільного зв"язку "МТС" за ціною 15 грн. та 15 грн. на рахунку.

Викраденим майном обвинувачений ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на 300 грн. Цивільний позов потерпілим не заявлений.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_4 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, дати пояснення погодився.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у інкримінованому злочині визнав повністю, підтвердив суду, що злочин ним було вчинено при вищезазначених обставинах. Розкаюється у скоєному, просить суворо його не карати.

Суд вважає доведеним, що обвинувачений 08 березня 2016 року умисно, таємно, із корисливих спонукань, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно. Тому дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.2 ст.185 КК України є середньої тяжкості. Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_4 був раніше неодноразово засудженим, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Як передбачено ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

Обставинами, які пом"якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд вважає те, що ОСОБА_4 розкаявся у вчиненому, яке було висловлене у критичному відношенні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, сприянні суду в установленні дійсних обставин вчиненого злочину. На підставі ст.67 КК України, обставини які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, пом`якшуючих покарання обставин, позиції сторони обвинувачення, захисту висловлену під час судових дебатів, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України із застосування ст.70 КК України.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 враховує, що після постановлення вироку 21.07.2016 року Ленінським районним судом м.Харкова, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.186 КК України до 4-х років 3 місяців позбавлення волі, встановлено, що він винний ще і в іншому злочині, вчиненому до попереднього вироку, тому остаточне покарання щодо нього буде визначатися відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим

Строк відбування покарання суд вважає правильним рахувати з 23 березня 2016 року, відповідно до вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 21 липня 2016 року.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення" (№ 2046-VIII від 18.05.2017), ч. 5 ст.72 КК України викладена в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Відповідно вироку Ленінського районного суду м.Харків від 21.07.2016 року, строк відбування покарання ОСОБА_4 рахується з моменту затримання з 23.03.2016 року.

Враховуючи положення ч. 1 ст.5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017, і зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 23 березня 2016 року, тобто з моменту затримання до набрання чинності законом (№ 2046-VIII від 18.05.2017) у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто до 20.06.2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України (№ 2046-VIII від 18.05.2017) з 21.06.2017 року ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 24.10.2017 року.

Питання про судові витрати, речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100, ст.124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Визначити остаточне покарання ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.70 КК України, призначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком Ленінського районного суду м.Харків від 21 липня 2016 року і остаточне покарання ОСОБА_4 визначити у виді 4 (чотирьох ) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з 23 березня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання за цим вироком попереднє ув`язнення з 23.03.2016 по 20.06.2017 року включно, із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 2 (два) дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №2046 -VІІІ від 18.05.2017) ОСОБА_4 зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку 1 (один) день попереднього ув`язнення за 1 (один) день позбавлення волі з 21.06.2017 року по 24.10.2017 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки "Samsung GT-C3011" з карткою стартового пакету оператора мобільного зв"язку "МТС", який переданий на зберіганнія ОСОБА_6 - вважати повернутим законному володільцю.

Вартість витрат на залучення експерта для проведення експертизи № 2215 від 25.04.2016 року в сумі 351,84 грн. стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім- надіслати поштою.

Головуюча ОСОБА_1