АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/1397/17 Номер провадження 11-сс/786/535/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

володільця майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області на ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Зіньківського ВП Гадяцького ВП ГУНП в Полтавській області про арешт майна в межах кримінального провадження №0000507 від 06.10.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, за фактом незаконного зайняття рибним промислом.

Як вбачається з матеріалів провадження, до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся заступник начальника слідчого відділу із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході огляду місця події від 05.10.2017 року на території біля ставка, розташованого в Шершневій балці поблизу с.Новоселівка Зіньківського району Полтавської області. Метою арешту слідчий вказав збереження вищевказаних речей, які є фактично знаряддями вчинення злочину та речовими доказами по даному кримінальному провадженню, а також запобігання їх знищенню, і, крім того, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив, що ні слідчим, ні прокурором не доведено необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, та те, що вжиття такого заходу при встановлених обставинах забезпечить його дієвість та досягнення відповідних завдань, а також не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України. Окрім того, вилучені в ході огляду місця події транспортний засіб та саморобний причіп не містять на собі слідів злочину, передбаченого ст.249 КК України. Цивільний позов, як і потерпілий на даний час у зазначеному кримінальному провадженні відсутні, а тому немає підстав для забезпечення відшкодування спричиненої шкоди.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та винести нову, якою задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на майно, оскільки слідчим суддею не взято до уваги, що тимчасово вилучене під час огляду місця події майно в повній мірі відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України. Крім того накладення арешту необхідне з метою забезпечення відшкодування шкоди та можливої спеціальної конфіскації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заперечення захисника ОСОБА_6 та володільця майна ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Доводи слідчого судді про відсутність підстав для забезпечення відшкодування майнової шкоди в зв`язку з відсутністю цивільного позову є слушними. Також не можуть бути предметом апеляційного розгляду доводи прокурора про одну із підстав накладення арешту на майно - можливу спеціальну конфіскацію, оскільки такі доводи в клопотанні слідчого не ставились і не були предметом розгляду слідчого судді.
Разом з тим, висновок слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання слідчого є помилковим.

Так, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 вказаної статті Кодексу арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
В такому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Як вбачається із наданих суду матеріалів, досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, об`єктивна сторона якого полягає в незаконному занятті рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду, якщо вони вчинені із застосуванням електроструму. Таким чином, вилучені підсак, електровудка, акумуляторна батарея, гумовий човен, а також виловлена риба є речовими доказами, могли зберегти на собі сліди злочину і можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає переконливими доводи слідчого в клопотанні про наявність ризиків знищення майна в разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Разом з тим, автомобіль з причепом, хоч і являється речовим доказом, не використовувався безпосередньо для вилову риби, тому на ньому не могли зберегтися сліди злочину, і подальше використання транспортного засобу не призведе до його спотворення чи знищення. Тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність накладення на автомобіль з причепом арешту у вигляді заборони відчуження без позбавлення права користування ним. Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до зупинення або надмірного обмеження будь-якої правомірної діяльності користувача транспортного засобу, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.
На решту майна необхідно накласти арешт у вигляді позбавлення права користування.
З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з ухваленням нової, якою клопотання слідчого необхідно задовольнити та накласти арешт на перелічене в клопотанні майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Зіньківського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 09 жовтня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про арешт майна в межах кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.249 КК України, скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль „ЗАЗ 1102, д.н.з. НОМЕР_1 , із саморобним причепом шляхом заборони його відчуження у будь-який спосіб.

Накласти арешт на:

- підсак з дерев`яним держаком з електропроводами;

- металеву конструкцію з роз`ємами для електропроводів „електровудку;

- акумуляторну батарею „Форс 45;

- гумовий надувний човен зеленого кольору з двома веслами;

- живу рибу загальною вагою 7 кг.905 г.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4