Категорія:в порядку КПК Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 13.11.2017 в кримінальному провадженні №0000035, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 04 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Дракіно Ліскинського району Російської РФСР (Російська Федерація), зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28 та ч.2 ст.182 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
19 жовтня 2017 року, згідно ухвали Апеляційного суду Волинської області від 02 жовтня 2017 року, до Горохівського районного суду Волинської області надійшло клопотання начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000035, погоджене із начальником відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_10 , про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 .

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний мотив, спрямований на порушення недоторканості приватного життя особи шляхом збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без їх згоди, з метою вчинення спільної тривалої злочинної діяльності о першій половині 2017 року, більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, вступив у злочинну змову з громадянами України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , з якими зорганізувався у злочинну групу для вчинення злочинів, пов`язаних із: а) незаконним збиранням конфіденційної інформації про окремих громадян, а саме: інформації про їх зв`язки з іншими особами; про місця, які вони відвідували; іншу інформацію, пов`язану з особистим життям вказаних осіб і яка не мала суспільного характеру, шляхом прихованого візуального спостереження, прихованих відео та фотозйомки; б) зберіганням цієї інформації; в) використанням та їі поширенням, будучи активними членами вказаного злочинного угрупування, виконуючи спільний злочинний план, спрямований на порушення недоторканості приватного життя особи, безпосередньо здійснювали збір конфіденційної інформації про окремих громадян, зберігання, використання та її поширення без їх згоди, чим порушили недоторканість їх приватного життя.

Роль ОСОБА_7 , полягала в тому, що він, будучи активним членом вказаного злочинного угрупування, виконуючи спільний злочинний план, спрямований на порушення недоторканості приватного життя особи, діючи за вказівками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , безпосередньо здійснював разом із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 збір конфіденційної інформації про окремих громадян; отримував від ОСОБА_11 та ОСОБА_12 дані про осіб, щодо яких повинне було відбуватись незаконне збирання інформації шляхом незаконного стеження; зберігав та передавав ОСОБА_12 незаконно здобуту про осіб інформацію для її обробки, аналізу, зберігання та подальшої передачі незаконно зібраної інформації третім особам; проводили заходи, спрямовані на перешкоджання розкриттю злочинів, вчинених злочинною групою, приховували відомості про її діяльність; дотримувались дисципліни та загальних правил поведінки для забезпечення конспірації, а також уникнення викриття злочинної діяльності працівниками правоохоронних органів.

У клопотанні зазначено, що вказані вище кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив, усвідомлюючи, що цим самим порушує положення Конституції України щодо особистих прав та свободи людини і громадянина.

Ухвалою слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року в задоволенні клопотання начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_7 - відмовлено.

Обрано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України на строк не більше двох місяців, а саме:

- прибувати на виклики до слідчого, прокурора в провадженні, яких знаходиться кримінальне провадження № 0000035 або суду за першою вимогою, а в разі неможливості завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

-не відлучатися з населеного пункту - м.Луцьк Волинської області, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора в провадженні, яких знаходиться кримінальне провадження № 0000035 або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора в провадженні, яких знаходиться кримінальне провадження № 0000035 або суду про зміну свого місця проживання, роботи;

-здати на зберігання через слідчого, прокурора в провадженні, яких знаходиться кримінальне провадження № 0000035 до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон чи інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватись у спілкуванні із громадянами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та свідками в кримінальному провадженні № 0000035;

-носити електронний засіб контролю.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та враховуючи міцність соціальних зв`язків останнього, відсутність спроб переховування від органів досудового розслідування, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме ообистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням суду, підозрюваний подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про обрання щодо нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання в частині накладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та ухвалити нову, якою не обирати вказані додаткові обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційних скарг, прокурора, який заперечив апеляцію підозрюваного,; захисника та підозрюваного, які, кожен зокрема, підтримали подану апеляцію, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційних скарг, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Місцевим судом встановлено, що 19.09.2017 року, підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.28, ч.2 ст.182 КК України.

Слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_7 не здійснював будь-яких спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, працює водієм, одружений, що свідчить про міцність соціальних зв`язків останнього, а також позитивні характеристики за місцем його проживання.

Враховано слідчим суддею і те, що ОСОБА_7 є особою з інвалідністю тертої групи, має на утриманні троє дітей, за час ведення досудового розслідування останній не вчиняв ніяких дій, які могли б свідчити про переховування останнього від правоохоронних органів, а тому висновок про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж домашній арешт, зокрема особистого зобов`язання є правильним та достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Доводи апеляції підозрюваного ОСОБА_7 про безпідставність покладення на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в тому числі носіння електронного засобу контролю, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не обмежують можливість його вільного пересування на території Волинської області з погодженням та повідомленням слідчого або ж прокурора.

Таким чином, законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з мотивів наведених в апеляційній скарзі підозрюваного, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Горохівського районного суду Волинської області від 13 листопада 2017 року про відмову у задоволенні клопотання начальника слідчого відділу УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобовязання без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді