справа № 489/1377/17
кримінальне провадження
№1-кп/489/91/18
УХВАЛА
Іменем України
13 квітня 2018 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борзя Читинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України,
встановив:
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.02.2018 обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою, який спливає 15.04.2018.
У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, проти чого обвинувачений та його захисник заперечували, вказуючи на недоведеність зазначеного прокурором ризику, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого не відпали, оскільки прокурор в повному обсязі довела суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого на свободу.
Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Залишається ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, тобто дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Підтвердженням цьому є те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, зокрема, особливо тяжкого, за який законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, раніше судимий за вчинення злочинів проти власності. Крім того, обвинувачений не працює та не має постійного джерела доходу, а також тісного зв`язку з місцем своєї реєстрації, оскільки був затриманий в порядку ст.208 КПК України в м.Миколаєві.
За таких обставин, є доведеним наявність вказаного ризику, і те, що йому неможливо запобігти при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України, а тому є необхідність у збереженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням нового строку, що не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
У зв`язку із наведеним, клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 331, 372 КПК України, суд -
постановив:
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів до 11 червня 2018 року (включно).
У задоволенні клопотання захисника та обвинуваченого про застосування більш м`якого запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3