Провадження № 1-кп/643/111/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2017 року Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001227 від 28.12.2012року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

-10.06.2011року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст. 70 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

15.05.2012 року, близько о 04год.00хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прогулювався зі своїми знайомими ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_7 (відносно яких ухвалено обвинувальний вирок Московським районним судом м.Харкова від 24.12.2012року) у дворі будинку АДРЕСА_2 , де вони побачили припаркований в торці вищевказаного будинку автомобіль ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та у ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в салоні вищевказаного автомобіля. Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисних мотивів, за попередньою змовою групою осіб для досягнення єдиного злочинного результату, за узгодженням між собою, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_10 підійшли до автомобілю ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 де ОСОБА_5 за допомогою викрутки відкрив задні двері, розташовані за сидінням водія, після чого ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 з салону вищевказаного автомобіля таємно викрали декілька коробок з жіночим взуттям, що належать ОСОБА_11 , точна кількість викраденого майна судовим слідством не встановлена. Викрадене жіноче взуття, яке належало ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 і ОСОБА_12 віднесли за місцем проживання ОСОБА_9 , а саме в квартиру АДРЕСА_3 , що б вранці цього ж дня продати його. Приблизно о 04год.30хв., біля будинку № 92-Б по пр. Тракторобудівників у м. Харкові, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_10 зустріли свого знайомого ОСОБА_13 (відносно якого ухвалено обвинувальний вирок Московським районним судом м.Харкова від 24.12.2012року), якому запропонували спільно з ними вчинити крадіжку майна з салону автомобіля ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 припаркованого біля будинку АДРЕСА_2 . Отримавши згоду від ОСОБА_13 на співучасть у таємному викраденні майна ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, для досягнення єдиного злочинного результату за узгодженням між собою, неповнолітній ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 і ОСОБА_13 , 15.05.2012року приблизно о 05год.00хв., таємно викрали з салону автомобіля ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 коробки з жіночим взуттям, парасольку для захисту від сонця, барсетку в якій знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_14 ; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_11 , водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_14 , пластикову панель автомагнітоли « KENWOOD», що належать ОСОБА_11 . Таким чином, 15.05.2012 року, в період часу приблизно з 04год.00хв. до 05год.00хв., ОСОБА_5 діючи повторно, за попередньою змовою в групі з неповнолітнім ОСОБА_7 , ОСОБА_15 і ОСОБА_13 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, за вищевказаних обставин, з салону автомобіля ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_1 , припаркованого в торці будинку АДРЕСА_2 , діючи узгоджено між собою для досягнення загального злочинного результату, з корисливих мотивів, таємно викрали наступне майно, що належить ОСОБА_11 , а саме : сабо жіночі шкіряні 13 пар, вартістю за 1 пару 180 гривень; жіночі туфлі «балетки» шкіряні 15 пар, вартістю за 1 пару 180 гривень; босоніжки шкіряні 2 пари, вартістю 180 гривень за 1 пару; літні чоботи «Римлянка» 1 пара, вартістю за 1 пару 300 гривень; барсетку шкіряну чорного кольору, вартістю 380 гривень; парасольку для захисту від сонця, червоного кольору, вартістю 250 гривень; пластикову панель від автомагнітоли «KENWOOD», в робочому стані, вартістю 90 гривень, заподіявши своїми умисними діями майнову шкоду потерпілій ОСОБА_11 , згідно висновку товарознавчої експертизи № 248 від 10.10.2012 р. на загальну суму 6 420,00 грн., викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав пояснення про обставини його скоєння, як вказано вище. Фактичних обставин справи не оспорював. Просив суд суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, про день, час і місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Подала заяву в якій просить кримінальне провадження розглядати за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи те, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_5 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Суд, керуючись ст. 65 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно класифікації злочинів, передбаченій ст.12 КК України, ОСОБА_5 вчинив злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Вивченням в процесі судового розгляду даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , встановлено, що він раніше судимий в тому числі за корисливий злочин, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює.

У відповідності до ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь його суспільної небезпеки, дані про його особу, який раніше судимий за умисні корисливі злочини, знов вчинив умисний злочин, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, ставлення його до скоєного, та те, що будучи засудженим 10.06.2011року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186,ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі, звільненого на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки, знов вчинив корисливий злочин, що свідчить о стійкій злочинній спрямованості особистості обвинуваченого, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливо без ізоляції від суспільства і вважає за необхідним призначити ОСОБА_5 , покарання в межах санкції статті інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки ОСОБА_5 засуджено вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2011року за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки, та після постановлення вказаного вироку до його відбуття, він скоїв нове кримінальне правопорушення, то суд відповідно до ст.71 КК України частково приєднує не відбуту частину зазначеного покарання, виходячи з наступного.

Згідно із положенням ч. 4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Строк відбування покарання обвинуваченому, суд вважає правильним рахувати з моменту його затримання, а саме з 31.10.2015року, відповідно до ухвали Московського районного суду м.Харкова від 17.11.2015року.

Відповідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», ч.5 ст.75КК України викладеній в новій редакції: попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування. Вказаний закон набрав чинності 21.06.2017року.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 КК України, суд вважає правильним, до часу, який передував дню набрання чинності вказаним Законом, застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, у редакції, що діяла до 21.06.2017року, і зарахувати у строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 період з моменту його затримання, а саме з 31.10.2015року по 20.06.2017року включно, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішено вироком Московського районного суду м.Харкова від 24.12.2012року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 слід залишити без змін до набрання вироку законної сили.

Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 визначити шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 10.06.2011року та остаточно призначити покарання у виді 4 /чотирьох/ років 4 /чотирьох/ місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 31.10.2015року.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31.10.2015року по 20.06.2017року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання законної сили вироком, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Роз`яснити учасникам судового провадження право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_5 та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя - ОСОБА_1