Номер провадження: 11-сс/785/1999/17
Номер справи місцевого суду: 509/4802/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.12.2017 року, якою відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Миколаївка Тарутинського району Одеської області, громадянина України, має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України укримінальному провадженні №0002505 від 30.11.2017 року застосований запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі №21 УДДУ по ВІН в Одеській області та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 31.01.2018 року із забороною залишати місце проживання з 21 год. до 07 год. наступної доби.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а обґрунтованість підозри доведена: протоколами огляду місця події; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; протоколом визнання речових доказів та іншими матеріалами кримінального провадження.

Наведені прокурором обставини, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_7 , є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування і суду, вчинити інший злочин.

В апеляційній скарзі прокурор зазначив, що вважає ухвалу слідчого судді незаконною і необґрунтованою з таких підстав:

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 не має міцних соціальних зв`язків, адже за встановленою адресою проживає неофіційно, не має постійного місця роботи, не навчається, не одружений, а троє малолітніх дітей не його утриманні фактично не знаходяться, адже проживають окремо з матір`ю;

- окрім того, підозрюваний не схильний до законослухняного образу життя, про що свідчить притягнення його до кримінальної відповідальності в минулому, а також те, що після вчинення кримінального правопорушення та виявлення цього факту працівниками правоохоронних органів, він намагався втекти від них, ухилившись від відповідальності.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
З матеріалів провадження за клопотанням слідчого випливає, що підозрюваний не має судимості у відповідності до положень ст. 89 КК України, а даних про те, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, прокурором не надано.
Разом з тим, з довідки УІТ ГУНП в Одеській області видно, що 10.08.2005 року ОСОБА_7 був засуджений Тарутинським районним судом за ст. 122 ч. 2 КК України до чотирьох років позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на два роки. Відомостей про скасування випробування у справі немає.
Відповідно до припису п. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до статті 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового злочину і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом. Якщо строк додаткового покарання перевищує тривалість іспитового строку, особа визнається такою, що не має судимості, після відбуття цього додаткового покарання.
Отже, посилання прокурора у апеляційній скарзі на притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності в минулому, немає правового значення, оскільки суперечить положенням зазначеної вище норми кримінального закону.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінально-процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, а доводи апеляційної скарги прокурора є надуманими, адже прокурор не довів наявність обставин, передбаченихп. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, без яких застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під ватрою, у даному випадку, є неможливим.
Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 31.01.2018 року.

Разом з тим, таке обрахування строку дії ухвали про застосування домашнього арешту є помилковим, оскільки, з матеріалів провадження видно, що інший підозрюваний по справі ОСОБА_10 був затриманий 30.11.2017 року і того ж дня йому було повідомлено про підозру, тобто строк досудового розслідування завершується 28.01.2018 року, тому строк запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування і завершується також 28.01.2018 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, правильно обрахувавши строк дії запобіжного заходу в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.12.2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СВ Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_6 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі №21 УДДУ по ВІН в Одеській області, - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 в період часу з 21:00 по 7:00 годину наступної доби до 28.01.2018 року, включно.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора по першому виклику;

-не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого та прокурора;

-повідомляти слідчого та прокурора про зміну місця проживання.

Контроль за дотриманням підозрюваним зазначених обов`язків покласти на уповноважених осіб Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4