Справа № 481/287/18
Провадж.№ 1-кп/481/61/2018
В И Р О К
іменем України

11.04.2018 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 22 лютого 2018 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області, громадянина України, українця, який має неповну середню освіту, до засудження проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме:

-19.02.2010 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-17.12.2010 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений 22 квітня 2014 року за відбуттям покарання строком покарання;

-22.12.2014 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-25.06.2015 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 04 років позбавлення волі;

-на теперішній час відбуває показання за вироком від 03.12.2015 року Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2017 не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на обмеження волі на строк 2 роки 29 днів;

по даному кримінальному провадженню обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 04 років 6 місяць позбавленні волі.

17.06.2016 обвинувачений ОСОБА_3 відбував покарання у виді позбавлення волі в державній установі «Ольшанська ВК № 53» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2017, на підставі ст. 82 КК України, не відбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена більш м`яким - обмеження волі строком на 2 роки 29 днів. З 22.11.2017 обвинувачений ОСОБА_3 відбував покарання у виді обмеження волі в Державній установі «Новобузький виправний центр № 103» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

14 лютого 2018 року на ім`я начальника Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, надійшла заява від ОСОБА_3 з проханням надати йому дозвіл на короткочасний виїзд за межі Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» до с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області для попереднього вирішення питання трудового та побутового влаштування після звільнення.

Згідно Наказу N 3361/5 від 22.11.2011 «Про затвердження Інструкції про порядок надання судженим короткочасних виїздів за межі установ виконання покарань» обвинуваченому ОСОБА_3 було надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» у період з 14.02.2018 по 21.02.2018 до с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області.

14.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 був письмово ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, які передбачені ст. 56 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» та про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 390 КК України, а саме: неповернення до місця відбування покарання особи, засудженої до обмеження волі, якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення стоку виїзду. Цього ж дня, від обвинуваченого ОСОБА_3 відібрано розписку про те, що він ознайомлений з правилами поведінки під час короткострокового виїзду та попереджений про відповідальність за їх порушення та кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду.

14.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 залишив територію Державної установи «Новобузький виправний центр № 103» розташованої в с. Богомази, Новобузького району, Миколаївської області.

21.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області вирішив умисно ухилитись від відбування покарання у виді обмеження волі шляхом неповернення до Державної установи «Новобузький Виправний центр № 103» З цією метою обвинувачений ОСОБА_3 , без відповідного дозволу адміністрації, 21.02.2018 не з`явився до місця відбування покарання у виді обмеження волі після закінчення строку виїзду та 22.02.2018 року, без поважних на те причин перебував в м. Очаків, Миколаївської області де в подальшому був затриманий працівниками Державної установи «Новобузький виправний 103» .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Пояснив, що дійсно з 22.11.2017 року він відбуває покарання у виді обмеження волі у Новобузькому виправному центрі № 103. Оскільки у нього мало бути право на умовно-дострокове звільнення він звернувся до адміністрації виправного центру із заявою надати йому дозвіл на короткочасний виїзд до свого місця проживання в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області, з метою облаштувати побут щоб мати можливість проживати із сім`єю, та домовитися про працевлаштування після звільнення. Адміністрацією Новобузького ВЦ № 103 його заява була задоволена і йому надано дозвіл на виїзд із 14.02.2018 року до 21.02.2018 року. Однак по прибуттю в с. Куцуруб він із сестрою поспілкуватися не зміг, оскільки вона не забажала. Щоб були кошти на харчування він пішов шукати роботи у сусідів. Однак зароблені кошти у нього викрали його ж товариші, а 21.02.2018 року близько 23 години ночі його забрали до Очаківського відділу поліції, де він пробув приблизно до 01 години 22.02.2018 року. Перебуваючи у відділі поліції він просив дільничного інспектора повідомити Новобузький ВЦ № 103 про те, що він не може повернутися вчасно оскільки немає коштів на проїзд, однак дільничний йому у цьому відмовив. Після цього обвинувачений пішов до свого друга, який проживає в м. Очакові, Миколаївської області щоб попросити допомоги і йому запропонували, що якщо він полагодить водопровід то в післяобідній час отримає кошти. Однак 22.02.2018 року він був затриманий працівниками Новобузького ВЦ № 103. Крім того обвинувачений пояснив, що дійсно вживав спиртні напої 21.02.2018 року та 22.02.2018 року оскільки у нього був День народження. Обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому, просив призначити мінімально можливе покарання.

Із показань свідків, які є працівниками ДУ «Новобузького виправного центру № 103», допитаних у судовому засіданні, судом встановлено наступні обставини:

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що 14.02.2018 року до 08 години ранку до нього звернувся обвинувачений ОСОБА_3 із заявою про надання йому короткострокового виїзду до свого місця проживання із метою працевлаштування після звільнення з виправного центру. Заява ОСОБА_3 була задоволена, і йому дозволено виїзд на 7 днів в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області з 14.02.2018 року до 21.02.2018 року. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 був ознайомлений із правилами надання такого короткочасного виїзду, а також повідомлений про відповідальність за порушення таких правил. 14.02.2018 року близько 09:30 годин обвинувачений ОСОБА_3 вибув за межі виправного центру, однак, 21.02.2018 року обвинувачений до Новобузького ВЦ № 103 так і не повернувся, а тому 22.02.2018 року в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області були направлені працівники Новобузького ВЦ № 103 які і затримали обвинуваченого ОСОБА_3 не за місцем куди було дозволено виїзд, а в м. Очакові, Миколаївської області, після чого доставили його до Новобузької ЦРЛ, оскільки він перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що 14.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 відбув у короткострокову відпустку із якої мав повернутися до виправного центру 21.02.2018 року. Однак на ранок 22.02.2018 року він не повернувся, а тому свідок ОСОБА_7 разом із іншими працівниками виїхав у с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області для затримання обвинуваченого. Затримали ОСОБА_3 приблизно о 12-13 годині 22.02.2018 року в м. Очакові, звідки привезли до Новобузької центральної лікарні на медичний огляд, під час якого було встановлено, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 14.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_3 вибув у короткострокову відпустку за місцем свого проживання в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області, на сім діб і повинен був повернутися 21.02.2018 року. Однак 22.02.2018 року під час перевірки при шикуванні та поіменним карткам було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 відсутній у виправному центрі, і близько 07 год 30 хвилин свідок ОСОБА_8 повідомив про це адміністрацію центру.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердив показання допитаних свідків, жодних заперечень щодо їх показань не мав. Показання свідків є логічними, послідовними та узгоджуються між собою і іншими матеріалами провадження, тому суд приймає їх як доказ винуватості обвинуваченого.

Крім того з письмових матеріалів кримінального провадження судом встановлено наступне:

З Розписки від 22.11.2017 року встановлено, що ОСОБА_3 був ознайомлений із вимогами Кримінально-виконавчого кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та нормативно-правових актів, що регламентують порядок та умови відбування покарання засудженими до обмеження волі та з межами Новобузького виправного центру № 103 ( а.к.п. 54-58, 59);

Із заяви від 14.02.2018 року ОСОБА_3 встановлено, що він звертався до начальника Новобузького ВЦ № 103 ОСОБА_9 із проханням надати йому короткостроковий виїзд за межі установи для вирішення питань трудового та побутового працевлаштування після звільнення, і зобов`язався виїзд здійснити в с. Куцуруб, Очаківського району, Миколаївської області (а.к.п.60);

Із опитувального листа ( а.к.п. 61), висновку про дозвіл на короткочасний виїзд засудженому від 14.02.2018 року (а.к.п. 62) , наказу № 45/АТ-18 від 14.02.2018 року ДУ «Новобузький виправний центр № 103» ( а.к.п. 63), корінця посвідчення № 20 (а.к.п. 64) встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_3 будо надано дозвіл на короткочасний виїзд за межі виправного центру для попереднього вирішення питання трудового та побутового влаштування після звільнення за адресою: АДРЕСА_1 терміном на сім діб, з 14.02.2018 року до 21.02.2018 року до місця призначення та назад;

Із Розписки від 14.02.2018 року встановлено, що ОСОБА_3 був ознайомлений із правилами поведінки під час короткочасного виїзду, про відповідальність за порушення та кримінальну відповідальність за неповернення до місця відбування покарання після закінчення строку виїзду ( а.к.п. 63);

Із Рапорту № 2 від 22.02.2018 року ЧПНУ Державної установи « Новобузький виправний центр № 103» ОСОБА_8 встановлено, що засуджений ОСОБА_3 не повернувся в державну установу після короткочасного виїзду ( а.к.п. 66);

Із Рапорту № 7 від 22.02.2018 року ЧПНУ Новобузького ВЦ № 103 ОСОБА_10 ( а.к.п. 67), постанови № 1 від 22.02.2018 року, про поміщення засудженого ДІЗО ( а.к.п.68), та висновку медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 22.02.2018 року ( а.к.п. 69) встановлено, що 22.02.2018 року близько 19:30 год працівники Новобузького ВЦ № 103 ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 доставили в установу засудженого ОСОБА_3 в стані алкогольного сп`яніння та якого після цього було поміщено в ДІЗО на десять діб.

Щодо наданих прокурором та досліджених в судовому засіданні письмових доказів кримінального провадження в учасників процесу заперечень, доповнень чи пояснень також не було.

Аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю знайшла своє підтвердження в ході судового провадження.

За таких обставин суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.2 ст. 390 КК України, як неповернення до місця відбування покарання особи, яка відбуває покарання у виді обмеження волі та якій було дозволено короткочасний виїзд, після закінчення строку виїзду.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, приймає до уваги те, що відповідно до ст. 12 КК України він вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, які пом`якшує покарання є щиросердне розкаяння у вчиненому.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого рецидив злочину.

Суд враховує характеризуючі дані ОСОБА_3 , а саме: він є особою неодноразово судимою, за місцем відбування покарання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, дітей на утримані не має, у шлюбі не перебуває( а.к.п.71-80).

Суд дiйшов висновку, що найбільш доцільним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 390 КК України у виді позбавлення волі При цьому суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин після постановлення вироку але до повного відбуття покарання, який і раніше вчиняв злочини у період відбуття покарання, оскільки злочин за останнім вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року ОСОБА_3 вчинив у період невідбутого покарання за попереднім вироком того ж суду від 25.06.2015 року, злочин за яким також вчинив у період іспитового строку за вироком того ж суду від 22.12.2014 року, за вказаних обставин, виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства, тому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин у період відбування покарання, призначеного йому за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України у виді 04 років 06 місяців позбавлення волі, згідно ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 09.10.2017 року замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі строком на 02 роки 29 днів, суд у відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, призначає покарання у відповідності до вимог ст. 71 КК України із застосуванням більш м`якого принципу часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, з урахуванням факту вчинення обвинуваченим злочину під час відбуття покарання у вигляді обмеження волі, з метою запобігання ризикам ухилення обвинуваченого від подальшого відбування покарання та недопущенню вчинення ним нового злочину, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено.

Під час вчинення злочину за ч.2 ст.390 КК України обвинувачений ОСОБА_3 був осудний у розумінні до ст. 19 КК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, а саме матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , які постановою старшого слідчого від 23.02.2018 року визнані речовим доказом, та долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити зберігатися й надалі в матеріалах даного кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 390 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) 06 (шести) місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 71 КК України із застосуванням ст. 72 КК України частково приєднати до призначеного цим вироком покарання невідбуту частину покарання за вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.12.2015 року, визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом часткового складання, у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 27.02.2018 року тобто, з моменту фактичного затримання, зарахувавши попереднє ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою засудженому ОСОБА_3 - залишити без змін до набрання законної сили вироком суду.

Речові докази по справі залишити для зберігання в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.

Суддя