Провадження №1-кс/200/4108/18
Справа №200/6126/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
06 квітня 2018 року м. Дніпропетровськ
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про арешт майна, яке погоджено з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_4 .
Відповідно до матеріалів клопотання, 25.03.2018 о 02.00 до чергової частини Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення від лікаря ДОКЛ ім. Мечникова (пл. Соборна, 14) про те, що до лікарні було доставлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 з діагнозом: вогнепальне поранення пахової області, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає: АДРЕСА_2 з діагнозом: вогнепальне поранення правої верхньої кінцівки.
25.03.2018 за вказаним фактом СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0000810 з правовою кваліфікацією ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України.
02.04.2018 року проведено огляд та вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» С200 KOMPRESSOR, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 сірого кольору, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , ключі від вищевказаного автомобілю та технічний паспорт № НОМЕР_3 .
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, визнаний автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» С200 KOMPRESSOR державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 сірого кольору, ключі від вищевказаного автомобілю та технічний паспорт № НОМЕР_3 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, у зв`язку з тим, що вони є об`єктами кримінально протиправних дій.
Таким чином, автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» С200 KOMPRESSOR державний реєстраційний знак НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 сірого кольору, ключі від вищевказаного автомобілю та технічний паспорт № НОМЕР_3 , відповідають критеріям ст.98 КПК України, а саме вони є предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
03 квітня 2018 року в ході допиту свідка ОСОБА_8 встановлено, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» С200 KOMPRESSOR державний реєстраційний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , з яким він познайомився приблизно 3 роки тому.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів та досягнення дієвості, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на зазначений вище автомобіль, ключі від вищевказаного автомобілю та технічний паспорт № НОМЕР_3 , у вигляді позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними.
Слідчий та власник автомобіля в судове засідання не з`явились.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Клопотання слідчого подано у строк, визначений ч.5 ст.171 КПК України та відповідає вимогам, встановленим ст.171 КПК України.
Відповідно до ст.172 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Враховуючи, що майно, на яке прохає накласти арешт слідчий, не є знаряддям вчинення злочину, не є об`єктом злочинного посягання, як стверджує у клопотанні слідчий, оскільки досудове розслідування здійснюється за ч.2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України, тобто розслідується злочин проти життя та здоров`я особи, відповідно об`єктом злочинного посягання є життя та здоров`я людини, а не власність, автомобіль не зберіг слідів злочину, в задоволенні клопотання слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 170-172, 309-310, 369, 371-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

В клопотанні слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1