АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4843/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 та накладено арешт на земельні ділянки за адресами:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0029,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0034, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0027,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0039,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0045, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ), заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень та накладено арешт на вже спиляні дерева, які фактично знаходяться на вказаних земельних ділянках.

Згідно ухвали, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором було доведено, що арешт майна необхідний з метою забезпечення його збереження як речового доказу.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, власник арештованого майна подав апеляційну скаргу, в якій обґрунтовуючи звернення до суду у встановлений законом строк та посилаючись на порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати в частині накладення арешту на земельні ділянки шляхом заборони їх подальшого використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень.

В обґрунтування своєчасного звернення до суду зазначає, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без повідомлення та без участі власника майна, а копію оскаржуваного рішення на адресу ОСОБА_7 не направлялася. Про існування оскаржуваної ухвали власнику майна стало відомо лише 14.09.2017 року з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань.

Мотивуючи апеляційні вимоги зазначає, що вказані земельні ділянки та спиляні дерева не можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні, більш того, працівниками Оболонського УП ГУ ПН в м. Києві здійснюється постійний тиск на власників земельних ділянок, що розміщені між вул. Дніпровська та АДРЕСА_1 .

Апелянт також стверджує, що для наявності складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, обов`язковою ознакою є наявність завдання шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Слідчий у клопотанні посилається на завдання шкоди саме зеленим насадженням міста у сумі 183,7 тис. грн. Разом з тим із доданих до клопотання документів не вбачається, на якій підставі слідчий зробив висновок, що зелені насадження, розміщені на земельних ділянках, належать місту. Більш того,

відповідно до Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою КМУ № 1045 від 01.08.2006 року, видалення зелених насаджень на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності та на присадибній ділянці здійснюється за рішенням власника (користувача) земельної ділянки без сплати їх відповідної вартості, а відтак сам факт видалення таких насаджень не може завдати шкоди будь-кому у кримінальному провадженні.
Також ОСОБА_7 зазначає, що слідчим не було доведено належними та достатніми доказами, що накладення арешту на земельні ділянки та спиляні дерева є необхідною мірою втручання у реалізацію права власності.
В судове засідання у справі прокурор у кримінальному провадженні не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання на адресу Київської місцевої прокуратури № 5 завчасно направлено повідомлення та запит про забезпечення участі процесуального керівника у судовому засіданні. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу прокурора у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею без повідомлення та участі власника майна. Копія ухвали на адресу ОСОБА_7 не направлялася, а відтак в силу положень ст. 395 КПК України, строк на апеляційне оскарження не пропущено.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, слідчим відділом Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 0002341 від 04.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.ст.356, ч. 2 ст.364,ч.2 ст.366 КК України.

Органами досудового розслідування зазначено, що розглянувши проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, Київською міською радою 09.07.2009 року прийнято 31 рішення про передачу громадянам земельних ділянок на вул. П. Морозова та у пров. П. Морозова, що у м. Києві. Управлінню Водоканалізації припинено право користування земельною ділянкою, наданою згідно з рішенням виконавчого комітету Київської міської Ради депутатів трудящих від 06.02.51 № 237 «Про поновлення відводу управлінню Водоканалізації земельних ділянок в Подільському районі під існуючу водогінну станцію, житлове селище та охоронну зону», як таке, що виконано в повному обсязі, затверджено містобудівні обґрунтування щодо внесення змін до містобудівної документації та визначення параметрів окремих об`єктів містобудування - будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, внесено зміни до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, а саме: територію, яка передається відповідно до зазначених рішень, вилучено із зони зелених насаджень загального користування і переведено за функціональним призначенням до території садибної житлової забудови та внесено зміни до Програми розвитку зеленої зони міста Києва до 2010 року та концепції формування зелених насаджень в центральній частині міста, затверджених рішенням Київської міської ради від 19.07.2005 № 806/3381, виключивши з переліку озеленених територій загального користування м. Києва, що відповідають типологічним ознакам та планувальним вимогам, земельні ділянки.

Також зазначеними рішеннями затверджено проекти землеустрою щодо відведення 31 земельної ділянки та передачу їх у приватну власність громадянам для будівництва, експлуатації та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд на вул. П. Морозова та у пров. П. Морозова, що у м. Києві

Відповідно до бази даних міського земельного кадастру на підставі рішень Київської міської ради було видано державні акти на право власності на земельні ділянки на вул. П. Морозова та у пров. П. Морозова, що у м. Києві

03.03.2016 року до Оболонського УП ГУНП в м. Києві надійшло звернення органу самоорганізації населення «Комітету мікрорайону» Селище Водогін, Хутори Микільський та Редьки», в якому повідомлялось що 02.03.2016 року в с. Водогін невідомі особи розпочали установку паркану в лісовій ділянці між населеним пунктом та школою №18 для подальшого проведення будівельних робіт, у зв`язку з чим просили вжити заходів реагування. Звернення було зареєстровано до ЖЄО Оболонського УП за №13623 від 04.03.2016 року. З метою перевірки отриманої інформації відомості за фактом захоплення земельної ділянки внесено до ЄРДР за №0002341 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України - самоправство.В ході обстеження земельних ділянок встановлено вирубку 117 дерев різних порід та діаметрів невідомими особами. Інформація щодо сплати відновної вартості за зелені насадження, які перебували на земельних ділянках, відсутня. З клопотання вбачається, що шкода, завдана зеленим насадженням міста складає 183,7 тис. грн.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки за адресами: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0029, м. Київ, пров. Павлика Морозова, 12а, кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0034, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0027, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0039, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0045 належать громадянину ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

Також проведеним оглядом місця події за участю головного спеціаліста відділу землеустрою та моніторингу земель Оболонського району Департаменту земельних ресурсів КМДА та провідного інженера відділу обстеження зелених насаджень м. Києва та Київської області КМДА Комунального об`єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста «Київзеленбуд» встановлено, що встановити конкретних власників вказаних дерев та конкретні земельні ділянки на яких вони знаходяться на теперішній час не можливо, у зв`язку з відсутністю межових знаків.

28.07.2017 року слідчим призначено екологічну експертизу з метою встановлення збитків завданих можливими протиправними діями.

18.08.2017 року старший слідчий СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказані земельні ділянки та вже спиляні дерева, які фактично на них знаходяться.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002341, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_9 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на земельні ділянки та спиляні дерева, з огляду на те, що існує необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким рішенням слідчого судді в повній мірі погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, зазначених вимог закону слідчий та слідчий суддя в повній мірі не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим до клопотання, кримінальне провадження здійснюється за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.356, ч. 2 ст.364,ч.2 ст.366 КК України.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт у тому числі на земельні ділянки, які на праві власності належать ОСОБА_7 . Разом з тим, стороною обвинувачення не надано, а слідчим суддею не встановлено наявність належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність у застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. Зі змісту клопотання про арешт майна вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди зеленим насадженням міста у сумі 183,7 тис. грн. Разом з тим згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вищевказані земельні ділянки є приватною власністю ОСОБА_7 . Вказане свідчить, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, необхідність накладення арешту на земельні ділянки з забороною фактичного використання, а відтак це буде надмірним втручанням в права та інтереси власника майна та не є виправданим на даному етапі досудового розслідування та порушить співрозмірність між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданнями цього кримінального провадження.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що слідчим не було доведено необхідність накладення арешту на земельні ділянки, не вказано, у який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні можливе використання у якості речових доказів земельних ділянок, що були арештовані.

Вказане свідчить про відсутність правових підстав для накладення арешту на земельні ділянки з метою забезпечення збереження речових доказів, на які посилається орган досудового розслідування та слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, оскільки слідчим не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, оскільки жодній особі у тому числі ОСОБА_7 про підозру у кримінальному провадженні не повідомлено.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга ОСОБА_7 частковому задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, оскільки вбачається наявність підстав для накладення арешту на спиляні дерева, які знаходяться на спірних ділянках з метою збереження їх як речових доказів.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 19 серпня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 та накладено арешт на земельні ділянки за адресами:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0029,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0034, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0027,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0039,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0045, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ),заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень та накладено арешт на вже спиляні дерева, які фактично знаходяться на вказаних земельних ділянках скасувати.

Постановити нову, якою клопотання старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_9 про накладення арешту на земельні ділянки за адресами:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0029,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0034, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0027,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0039,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0045, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ),заборонивши їх подальше використання у тому числі проведення будівельних та підготовчих робіт, рубки дерев, іншого видалення зелених насаджень та накладення арешту на вже спиляні дерева, які фактично знаходяться на вказаних земельних ділянках задовольнити частково.
Накласти арешт на вже спиляні дерева, які фактично знаходяться на земельних ділянках за адресами:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0029,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0034, АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0027,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0039,

АДРЕСА_1 , кадастровий номер 8 000 000 000:78:306:0045, які відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать громадянину ОСОБА_7 (іпн НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ).

В задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4