Справа № 570/4674/17
номер провадження 1-кп/570/342/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2017 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000979 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Оржів Рівненського району Рівненсьської області, громадянин України, який має професійно-технічну освіту, одружений, непрацюючий, який є раніше не судимий, проживає по АДРЕСА_1
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 19 червня 2017 року приблизно о 01-ій годині, перебуваючи на вулиці неподалік кафе-бару «Фільварок», що знаходиться по вул. Заводській, 4а в смт. Оржів Рівненського району Рівненської області, під час раптово виниклого конфлікту, в ході словесної суперечки з ОСОБА_7 , умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя та штовхнув його в груди, від чого потерпілий впав на асфальт. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 наніс ОСОБА_7 умисно не менше двох ударів в обличчя ногою. Вказаними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив в судовому засіданні обставини нанесення обвинуваченим йому тілесних ушкоджень та погодився із позицією прокурора в судових дебатах.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 визнав повністю і суду показав, що він 19 червня 2017 року приблизно о 01-ій годині, перебуваючи на вулиці неподалік кафе-бару «Фільварок», що знаходиться по вул. Заводській, 4а в смт. Оржів Рівненського району Рівненської області, під час раптово виниклого конфлікту, в ході словесної суперечки з ОСОБА_7 умисно наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя та штовхнув його в груди, від чого потерпілий впав на асфальт. Після цього він наніс ОСОБА_7 умисно ще десь два удари в обличчя ногою. ОСОБА_4 погодився, що саме його удари нанесені ОСОБА_7 спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження під час досудового слідства, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши підсудному положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та обмежив судове слідство дослідженням даних, які характеризують особу підсудного.
Враховуючи викладене, суд, допитавши підсудного ОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_4 , в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, за ч. 1 ст. 122 КК України.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню та судовому розгляду справи. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Обставини, які обтяжують покарання, прокурором не заявлено, а судом не встановлено.
Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудним своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд погоджується з думкою прокурора про можливість призначення покарання за нижньою межею санкції статті.
ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив клопотання про застосування відносно нього Закону україни «Про амністію у 2016 році» та просив звільнити його від відбування покарання. Своє клопотання мотивує тим, що він вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, стосовно який він не позбавлений батьківських прав. Факт батьківства ОСОБА_4 підтверджується наданим и свідоцтвами про народження дітей серії НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
У відповідності до п. "в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, які не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Прокурор та потерпілий не заперечували щодо застосування відносно ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
На підставі наведеного та керуючись ст. 86 КК України, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1