Справа № 456/3079/17
Провадження № 1-кп/456/440/2017
ВИРОК
іменем України
28 листопада 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Завадка, Калушського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою технічною освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений проявивши злочинну недбалість, 28.08.2016 року близько 08 години 10 хвилин, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер республіки Польща НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою із сполученням «Стрий - Івано-Франківськ» в напрямку до м. Івано-Франківськ, при проїзді її ділянки в районі 8 км., в с. Станків Стрийського району Львівської області, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на дорозі із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напряму, без причин технічного характеру, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, пересік вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль марки «Kia Rio» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , і своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення вищевказаних автомобілів.

Внаслідок зіткненняпасажир автомобіля марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичного експерта отримав багатоуламковий проникаючий перелом лобної кістки справа з переходом на основу черепа, перелом виличної кістки справа, забій головного мозку середнього ступеня важкості, синець на повіках правого ока, підшкірний крововилив правої лобно-скроневої ділянки голови, рани правої лобно-надбрівної ділянки голови, на шкірі верхньої губи справа, на підборідді справа та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.
Крім цього, пасажир автомобіля марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичного експерта отримав закритий перелом лівої ліктьової кістки в нижній третині зі зміщенням кісткових уламків, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, забій грудної клітки, забійні рани тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови зліва та задньої поверхні проекції лівого ліктьового суглобу, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по тривалості розладу здоров`я.
Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 , а саме:
-п. 1.2 (в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів);

-п. 1.5(дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків);

-п. 1.10 ( небезпека для руху зміна дорожньої обстановки або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість бо зупинитися);

-п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; підпункту «д» - водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху);
-п. 10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху);

-п. 11.3 (на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу);

-п. (12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).

-п. 34.3.(лінії 1.1. та 1. 3. перетинати забороняється);

і вказані порушення ОСОБА_4 вимог ПДР України є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 286 КК України визнав повністю. Показав, що 28.08.2016 року та рухаючись автомобілем по автодорозі із сполученням «Стрий - Івано-Франківськ»проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей час йому назустріч рухався автомобіль марки «Kia Rio» в результаті чого сталось ДТП. На даний час він щиро розкаюється у вчиненому, просить суд суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, представника потерпілого та дослідивши характеризуючі дані, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена у судовому засіданні повністю.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Суд вважає, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи міру покарання обвинуваченому по даному кримінальному провадженню, суду слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових правопорушень як ним, так і іншими особами.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує той факт, що він раніше не судимий, повністю визнав свою вину, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення, а також той факт, що в результаті ДТП потерпілим завдано середньої тяжкості та тяжке тілесне ушкодження.
З урахуванням наведених обставин, суд, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Однак, приймаючи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, потерпілі цивільних позовів не заявляли, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у вигляді позбавлення волі, тобто при обранні міри покарання слід застосувати ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням та згідно ст. 76 КК України покласти на нього певні обов`язки.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі відповідно до Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки на день набрання чинності цим Законом останній є батьком неповнолітніх: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких обвинувачений ОСОБА_12 не позбавлений батьківських прав.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акту про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Статтею 86 КК України передбачено, що амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.
Відповідно до вимог п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання особи, засуджені за вчинення необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році», його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітніх: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис № 628 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 435, копії яких наявні в матеріалах кримінального провадження, щодо яких обвинувачений ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав, вперше вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України. Вказане кримінальне правопорушення він вчинив до дня набрання чинності (07 вересня 2017 року) Закону України «Про амністію у 2016 році».
Таким чином, ОСОБА_4 відноситься до осіб, які підпадають під дію п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Обставини, передбачені ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії до ОСОБА_4 , судом не встановлені, амністія до нього не застосовувалась.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є особою, на яку поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з тим, що на день набрання чинності цим Законом він є батьком двох дітей віком до 18 років, стосовно яких не позбавлений батьківських прав, кримінальне правопорушення у вчиненні якого він обвинувачується є необережним злочином, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, а також те, що Закон України «Про амністію у 2016 році» поліпшує становище обвинуваченого, зокрема, передбачає звільнення його від призначеного покарання, суд вважає необхідним клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.
Наслідки застосування амністії обвинуваченому роз`яснено.
Судові витрати за проведення судових автотехнічних експертиз та судової транспортно-трасологічної експертизи на загальну суму 9 715, 20 гривень стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
Цивільний позов в кримінальному провадженні відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, п «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися у вказані органи для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в кримінальному провадженні не обирався.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від призначеного судом основного покарання, оскільки останній являється батьком неповнолітніх ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо яких ОСОБА_4 не позбавлений батьківських прав.
Судові витрати за проведення судових автотехнічних експертиз та судової транспортно-трасологічної експертизи на загальну суму 9 715 (дев`ять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривню 20 копійок стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави.
Речові докази: автомобіль марки «Wolkswagen Transporter» на польській реєстрації р.н. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_5 серії НОМЕР_6 та техпаспорт на нього повернути ОСОБА_4 ; автомобіль марки «Kia Rio», Р.Н. НОМЕР_2 , НОМЕР_7 повернути ОСОБА_6 .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_1