У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000495 від 18.07.2017, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області, Жмеринського району, с. Потоки, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі: прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:

15.08.2017 року до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000495 від 18.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні призначено ухвалою від 15.08.2017 року на 11.09.2017.
В підготовчому судовому засіданні сторона обвинувачення - прокурор Жмеринської місцевої ї прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 , що здійснює повноваження прокурора у вказаному кримінальному провадженні, просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважаючи, що він належно складений та відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Після перевірки обвинувального акту на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувавши що відсутнє формулювання обвинувачення, головуючий у справі поставив на обговорення питання щодо повернення обвинувального акта прокурору.
Прокурор заперечив щодо повернення обвинувального акта, адже в обвинувальному акті вказані фактичні обставини кримінального правопорушення, з яких можливо сформулювати обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_3 при вирішенні цього питання покладався на розсуд суду.

Відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення не підсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КПК України підготовка до судового розгляду проводиться судом, лише якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 3, 4 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
До обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування;
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Судом встановлено, що при складанні обвинувального акту, старшим слідчим Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_5 порушено та не дотримано вимог п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, а саме: формулювання обвинувачення є неконкретним, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо. Взамін цього в обвинувальному акті формування обвинувачення викладено так «Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, вчинена повторно», що не є формуванням саме обвинувачення.
Однак, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту, суд на підставі ст. 458 КПК України, враховує правові висновки, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 №5-328кс16, згідно яких суду належить встановити, чи має таке недотримання вимог кримінального процесуального закону наслідок у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд.
Верховний Суд України звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту, суд враховує таке. У міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини третьої статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 , що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
З матеріалів розглядуваного кримінального провадження убачається, що, попри відсутність в обвинувальному акті конкретної вказівки на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.
Що стосується обвинувального акта щодо ОСОБА_3 , то наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.
З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_3 не викликає сумнівів.
А тому, підстав для повернення цього обвинувального акту немає, на підставі п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України слід призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 291, ст. 314, ст. 371 ст.372 ст.395 КПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_6