Провадження № 11-кп/792/111/18
Справа № 676/2193/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2018 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000602 від 07.04.2017 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року,
в с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янець-Подільського Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, інваліда 2 групи, батька неповнолітньої дитини 2016 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.
Як вбачається з вироку, ОСОБА_8 7 квітня 2017 року близько 17 год., в приміщенні службового кабінету №11 Кам`янець-Подільського міськрайонного суду по вул. Драй Хмари, 7, в м. Кам`янець-Подільському, під час словесного конфлікту із ОСОБА_7 , що виник на ґрунті довготривалих неприязних відносин, умисно наніс останній два удари кулаком правої руки в область підочної ділянки справа та область передньої поверхні правої вушної раковини, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в підочній ділянці справа, в області верхнього повіка правого ока, на передній поверхні правої вушної раковини, які по степені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок, зменшивши суму, що підлягає стягненню з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 до однієї тисячі грн. Вважає, що суд першої інстанції повністю задовольняючи цивільний позов потерпілої, допустив неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Зазначає, що під час розгляду справи потерпілою не було надано жодних доказів, які б свідчили про спричинення їй моральної шкоди. В своїх поясненнях ОСОБА_7 не навела жодних обґрунтувань щодо факту спричинення їй моральної шкоди та обґрунтування розміру відшкодування шкоди. Натомість судом самостійно в останньому абзаці другої сторінки вироку вказано, що побиття потерпілої потягло моральні страждання останньої та наведено інші обґрунтування моральної шкоди, які потерпілою в судовому засіданні доведені не були та в тексті цивільного позову не обґрунтовані.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано матеріальний стан обвинуваченого, адже згідно вироку суду, що відповідає фактичним обставинам справи ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи, не працює, є батьком малолітньої дитини, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «розумова відсталість». Сума у розмір 5000 грн є вкрай великою для такої особи і не співрозмірною із спричиненим незначним тілесним ушкодженням у вигляді синця.

В запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 потерпіла просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що судом безпідставно застосовано Закон України «Про амністію», оскільки їй достовірно відомо, що на час винесення вироку ОСОБА_8 не являвся інвалідом ІІ групи, тому що не пройшов обстеження в МСЕК, в лікарні не перебував, строк дії посвідчення про інвалідність на час винесення вироку у нього закінчився.
Вважає, що стягнута моральна шкода відповідає вчиненому злочину, в позовній заяві детально пояснила, чому оцінила моральну шкоду у розмірі 5000 грн.
Вказує, що посилання апелянта на скрутний матеріальний стан ОСОБА_8 є надуманим, тому що він працює в охороні, отримує немалі кошти в конверті, його мобільний телефон коштує понад 5000 грн.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення потерпілої ОСОБА_7 і її заперечення на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, думку прокурора про законність і обґрунтованість вироку суду та необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі, яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами і не оскаржується будь ким із учасників судового процесу, в тому числі і самим обвинуваченим.

Згідно абз. 2 п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також
інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до п. 9 цієї ж Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з
урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих
стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та
зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне
- за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого -
спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При
цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та
справедливості.
Як вбачається з вироку при визначенні розміру моральної шкоди суд виходив із того, що обвинувачений вчинив злочин, яким посягнув і спричинив шкоди здоров`ю потерпілої. Побиття обвинувачений вчинив прилюдно у державній установі, при дочці потерпілої, у присутності працівників суду. Вказані дії призвели до моральних страждань потерпілої, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало зусиль для відновлення попереднього психологічного становища.

Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що під час розгляду справи потерпілою не було надано жодних доказів, які б свідчили про спричинення їй моральної шкоди.

Суд оцінивши наявні докази у кримінальному провадженні в їх сукупності обґрунтовано дійшов висновку про розмір моральної шкоди у розмірі 5000 грн.
Твердження захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не враховано матеріальний стан обвинуваченого, адже згідно вироку суду, що відповідає фактичним обставинам справи ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи, не працює, є батьком малолітньої дитини, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом «розумова відсталість», є безпідставними, оскільки вказані обставини були враховані при призначенні покарання обвинуваченому та не звільняють його від обов`язку відшкодування потерпілій моральної шкоди в зазначеному судом розмірі.

За таких обставин вирок суду є законним і обгрунтованим і підстав для його скасування чи зміни за обставин, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

З врахуванням вчиненого ОСОБА_8 злочину, на думку колегії суддів, відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн є справедливим і відповідає характеру і обсягу страждань потерпілої.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 10.11.2017 року,
стосовно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2