В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2001/17

Провадження № 1-кп/348/319/17

14 грудня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

з участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Надвірна кримінальне провадження №0000222 від 27.09.2017 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця м. Харків, Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, військовослужбовця, головного сержанта гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , старшини, несудимого, громадянина України, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем за контрактом нез`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Злочин ним вчинено при наступних обставинах.

23.12.2016 року ОСОБА_5 з Міністерством оборони України в особі командира військової частини НОМЕР_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк 6 (шість) місяців.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.12.2016 року № 13 старшину ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта гірсько-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині старшина ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшині ОСОБА_5 достеменно було відомо і до часу нез`явлення на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Однак, 24.04.2017 року о 09 год. 00 хв. старшина ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу з відпустки до розташування військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

27.09.2017 року о 09 год. 00 хв. старшина ОСОБА_5 самостійно з`явився до військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону (м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 9).

Своїми умисними діями, які виразились у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України.
27.09.2017 року між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч.4 ст.407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , а саме у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, сторони дійшли згоди про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, передбачений ч.4 ст.407 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 і визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права визначені абз.1,3,4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Виходячи з викладеного, суд прийшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Враховуючи особу обвинуваченого та обставини при яких вчинений ним злочин, суд приходить до висновку, що іспитовий строк обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити 1 (один) рік із застосуванням обмежень визначених ст.76 КК України.
Керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 27 вересня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, а саме у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Застосувати до ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 під час іспитового строку такі обовязки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- періодично з`являтись для реєстрації уповноважений орган з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1