Справа №127/4019/16-к
Провадження №1-кп/127/1133/17
27 листопада 2017 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,
сторони захисту адвоката ОСОБА_6 ,
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України.
Прокурор ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні просив суд про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. Судове засідання просив здійснювати за відсутності обвинуваченого щодо якого здійснювалось спеціальне досудове розслідування про що надав відповідну ухвалу. Разом з тим зазначив, що обвинувачений ні в міждержавному розшуку, ні в міжнародному розшуку не перебував та не перебуває.
Захисник в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вказав, що здійснює свої повноваження на підставі доручення регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Зазначений обвинувальний акт просив повернути прокурору, оскільки він ніколи ОСОБА_7 не бачив, не спілкувався з ним, а тому не може висловлювати думки від імені обвинуваченого в судових засіданнях, не з`ясувавши попередньо з ним позицію.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає що відсутні підстави для призначення справи до розгляду обвинувальний акт слід повернути прокурору, виходячи з наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до КПК України» № 223-1430/0/4-12, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
До вказаних додатків п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України віднесено розписку підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу).
Таким чином, Законом передбачено можливість не долучення вказаної розписки підозрюваного до обвинувального акту у вказаній категорії справ.
Проте, з обвинувального акту слідує, що його додатком є розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на 1 аркуші (а.с.4 зворот п. 2).
Проте, в додатках до вказаного акту розписка підозрюваного (про яку стверджує прокурор в самому акті) відсутня, що свідчить про те, що прокурором у обвинувальному акті вказано неправдиві відомості про наявність такої розписки та долучення її до обвинувального акту, або вона наявна в прокурора, проте свідомо ним не долучена до акту, що свідчить про невідповідність акту ст. 291 КПК України.
Крім того, згідно ст. 48 КПК України захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні. Захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням у випадках та в порядку, визначених статтями 49 та 53 цього Кодексу.
Статтею 49 КПК України визначено випадки залучення захисника слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням.
Так, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:
1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.
Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 52, ч. 1 ст. 297-3 КПК України якщо підозрюваний самостійно не залучив захисника, слідчий суддя зобов`язаний вжити необхідних заходів для залучення захисника.
Таким чином, Законом чітко визначено порядок та підстави для залучення захисника для участі у справі :
самостійне залучення його підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні, або слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом лише у випадку коли участь захисника є обов`язковою, якщо підозрюваний самостійно не залучив такого захисника.
Для останнього випадку необхідна сукупність подій (обставин) у виді обов`язковості участі захисника у провадженні та наявності в суб`єкта, що залучає захисника (слідчого, прокурора, слідчого судді, суду) даних про те, що обвинувачений самостійно захисника не залучив, що в будь-якому випадку пов`язано з необхідністю висловлення вказаного самим обвинуваченим.
Разом з тим, захисник у вказаному провадженні залучений всупереч вказаних вимог закону - самостійно прокурором за відсутності в нього даних про те, що обвинувачений самостійно захисника не залучить, що є істотним порушенням вимог КПК України, оскільки захисник залучений до участі у справі з порушенням вимог ст. 48, 49, 52, 297-3 КПК України та беззаперечно свідчить про те, що обвинувачений не обізнаний про наявність стосовного нього кримінального провадження.
Фактично у справі приймає участь захисник залучений з порушенням вимог Закону, який жодного разу не спілкувався зі своїм підзахисним, не має жодного контакту з ним, а відтак не може реалізувати права особи, яку він захищає, що є грубим порушенням гарантії, що забезпечують права людини, закріплених Конвенцією.
Так, у справі «Меденіца проти Швейцарії» Євросуд зазначив, що існування процедури заочного кримінального провадження не викликає заперечень за умови, що при цьому дотримуються гарантії, що забезпечують права людини, закріплені Конвенцією, до яких як вже зазначалось вище, належить безумовне право мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту; захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя.
При цьому ЄСПЛ неодноразово відзначав, що застосування інституту заочного розгляду, можливе за умов виконання низки рекомендацій, серед яких, гарантування, що при заочному розгляді, не повинно порушуватися право обвинуваченого на юридичну допомогу та гарантуватись права обвинуваченого на справедливий судовий розгляд, що включає:
право виробити лінію захисту;
право бути вислуханим;
право оскаржити заочний вирок.
В судовому засіданні прокурор та захисник повідомили про те, що на теперішній час, будь яких достовірних відомостей про долю та місце перебування обвинуваченого, засобів комунікації з ним у них не має, а тому на переконання суду обвинувальний акт у провадженні вручений захиснику, що призначений прокурором з порушенням вимог КПК України.
Враховуючи невідповідність акту вимогам ст. 291 КПК України, порушення права на захист особи, суд не вбачає підстав для призначення судового розгляду та вважає, що обвинувальний акт слід повернути прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 291 КПК України, суд -
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 7 діб.

Головуючий суддя:
Судді: