ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/913/15-к
Провадження № 1-кс/210/167/15

"30" квітня 2015 р.

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000871 на бездіяльність слідчого органу досудового розслідування слідчого відділу Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк,

сторони кримінального провадження та інші учасники розгляду скарги: заявники: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_7 , слідчий ОСОБА_6 -

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді надійшла вищевказана скарга. Згідно вимог п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 303 КПК України вказана у скарзі бездіяльність можє бути оскаржена на досудовому провадженні.

В обґрунтування скарги, заявники посилаються на ті обставини, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року обвинувальний вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року відносно громадянки ОСОБА_4 скасовано з підстав істотного порушення вимог кримінально-процесуального законодавства України, а справу повернуто прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу для проведення додаткового розслідування. Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 368 КК України 02 квітня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000871, органом досудового розслідування кримінального правопорушення визначено слідчий відділ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. У березні 2015 року спливає чотири роки з початку проведення оперативно- розшукових заходів відносно ОСОБА_4 , а 02.03.2015 року минув рік як триває досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Однак, з моменту скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 та повернення справи для організації досудового розслідування, ОСОБА_4 не викликалася до органу досудового розслідування, її статус у кримінальному провадженні не визначений, слідчі дії за її участі не проводили, про результати розслідування вона не повідомляється. На думку заявників, чотирьохрічна тривалість кримінального провадження не відповідає вимозі розумності строків, які передбачені ст. 28 КПК України. У зв`язку з наведеним, 02 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з клопотанням до слідчого ОСОБА_6 вчинити відповідні процесуальні дії та прийняти відповідні процесуальні рішення або щодо закриття кримінального провадження, або щодо повідомлення про підозру згідно нового КПК України. При цьому, відносно ОСОБА_4 не скасовано запобіжного заходу підписки про невиїзд, не скасовано арешту майна, вилучені речі не повернуто, тощо. На підставі викладеного, заявники, посилаючись на норми КПК України, а саме: ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 28, ч. 1 ст. 40, ч.1 ст. 114, ст. 219, ст. 220, ч.1 ст. 276, ст. 283, 284, ч. 1 ст. 303, у скарзі просили визнати бездіяльність слідчого органу досудового розслідування - слідчого відділу Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк протиправною та зобов`язати слідчого органу досудового розслідування - слідчого відділу Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 вчинити певну дію - розглянути клопотання у визначений КПК строк та прийняти відповідне процесуальне рішення.

У судовому засіданні заявники ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 кожен окремо, підтримали заявлену скаргу з мотивів, викладених у ній, просили її задовольнити.

Прокурор просив у задоволенні скарги відмовити, посилаючись на те, що після повернення справи відносно ОСОБА_4 на досудове розслідування апеляційним судом, до ЄРДР внесено відповідні відомості, розпочато досудове розслідування, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру, її статус в кримінальному провадженні не визначено, тому в розумінні ст. 303 КПК України ОСОБА_4 , а також скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не є тими особами, які можуть скаржитись на бездіяльність слідчого.

Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, зазначив, що кримінальне провадження до 26 лютого 2015 року не перебувало у нього безпосередньо в провадженні, та він не мав можливості по суті розглянути клопотання ОСОБА_4 , оскільки в нього були відсутні матеріали кримінального провадження за № 0000871, відомості про яке внесено до ЄРДР після скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 368 КК України. Скаржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є тими особами, які можуть подавати відповідні скарги. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Вислухавши доводи скаржників, прокурора та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження за № 0000871, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 24 травня 2011 року прокуратурою Дзержинського району м. Кривого Рогу відносно громадянки ОСОБА_4 була порушена кримінальна справа за ч. 1 ст. 368 КК України та 30.06.2011 року затверджено обвинувальний висновок за ч. 2 ст. 368 КК України.

У подальшому, вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 368 КК України та призначено покарання у виді 6-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2014 року обвинувальний вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 18 грудня 2013 року відносно громадянки ОСОБА_4 скасовано, а кримінальну справу повернуто прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу для проведення додаткового розслідування.

Також встановлено, що у зв`язку з поверненням кримінальної справи відносно ОСОБА_4 для організації додаткового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 368 КК України 02 квітня 2014 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000871, органом досудового розслідування кримінального правопорушення визначено слідчий відділ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 затримано 24.05.2011 року, останній обирався запобіжний захід тримання під вартою, який у подальшому змінено на підписку про невиїзд, та вказаний запобіжний захід на момент розгляду скарги не припинений та не скасований, з урахуванням п. 9 розд. XI Перехідні положення КПК України.

Крім того, під час досудового слідства на майно ОСОБА_4 , у тому числі транспортні засоби, постановою слідчого ОСОБА_8 від 25 червня 2011 року накладено арешт, який не припинив свою чинність з набранням чинності КПК України в редакції 2012 року.

Під час розгляду скарги встановлено, що у березні 2015 року сплинуло чотири роки з моменту порушення кримінальної справи, та минув рік як триває досудове розслідування після скасування обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 та повернення кримінальної справи відносно останньої для проведення додаткового розслідування.

На момент розгляду скарги, ОСОБА_4 не повідомлено про підозру, обраний відносно неї запобіжний захід підписка про невиїзд, а також арешт її майна не припинено, не змінено та не скасовано.

Крім того, ОСОБА_4 зверталась зі скаргами на дії та бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області, та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року її доводи визнані обґрунтованими, оскільки у відповідності до ч. 5 ст. 28 КПК України, - кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Встановлено, що 02 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулася з клопотанням до слідчого ОСОБА_6 , в якому просила з урахуванням критеріїв розумності строків вчинити відповідні процесуальні дії та прийняти відповідні процесуальні рішення або щодо закриття кримінального провадження, або щодо повідомлення про підозру згідно нового КПК України.

Однак, слідчий клопотання по суті не розглянув, процесуальне рішення не ухвалив, відповіді не надав.

Слід зазначити, що нормою ст. 220 КПК України передбачено розгляд клопотань сторони захисту про виконання будь-яких процесуальних дій, слідчим або прокурором, які зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою начальника СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 09 жовтня 2014 року у кримінальному провадженні за № 0000871 створено слідчу групу, до складу якої включено старшого слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майора міліції ОСОБА_6 .

Старшим слідчим СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області майором міліції ОСОБА_6 під час досудового розслідування вищеназваного кримінального провадження надавались доручення про проведення слідчих(розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України, що свідчить про те, що доводи слідчого про відсутність в нього безпосередньо матеріалів кримінального провадження № 0000871, не є переконливими.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй. За змістом ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а юрисдикція їх поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, тому ключову роль у забезпеченні ефективного захисту прав і свобод громадян на національному рівні відведено саме судам.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Згідно з ст. 303 КПК України, - на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Крім того, ст. 308 КПК України передбачено право підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності передбачена п. 17 ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 21 КПК України здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо в його ході порушуються права і свободи людини, гарантовані Конституцією і міжнародними договорами України та ст. 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка передбачає право особи на ефективний захист правового захисту на національному рівні від порушень прав і свобод, гарантованих Конвенцією. Крім того, у ст. 6 Конвенції гарантується право людини і громадянина на справедливий суд.

Згідно з ч. 5 ст. 28 КПК України та ч. 1 ст. 283 КПК України - кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Досудове розслідування повинно бути закінчено у кожному провадженні без порушення права на справедливий судовий розгляд і права на ефективний засіб захисту, що передбачено у статтях 6, 13 Конвенції.

При цьому, завданнями кримінального провадження не лише захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а й забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

В той же час, момент, з якого ст. 6 Конвенції починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи, а провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі "Шубінський проти Словенії"; п. 253 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Вирішуючи заявлену скаргу, слідчий суддя враховує, що обвинувачений у кримінальній справі повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст. 6 Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (див. п. 89 рішення ЄСПЛ від 2 березня 2006 року у справі "Нахманович проти Росії" та п. 71 рішення ЄСПЛ від 7 грудня 2006 року у справі "Іванов проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, а відповідно до п. 8 ч. 2 цієї статті слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 цього Кодексу, про що клопотала ОСОБА_4 перед слідчим.

З урахуванням викладеного, відсутність, так само як і невизначеність, правового статусу особи в кримінальному провадженні, не може бути безумовною обставиною, яка перешкоджає надати заявнику клопотання обґрунтовану відповідь у встановленій КПК України формі.

Таким чином, оскільки щодо ОСОБА_4 , статус якої в кримінальному провадженні № 0000871 (внесеного до ЄРДР після скасування обвинувального вироку суду за її обвинуваченням за ч. 2 ст. 368 КК України та направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування) не визначеного до теперішнього часу, продовжують діяти обмеження її прав, свобод та законних інтересів (арешт майна, міра запобіжного заходу), слідчий суддя не може погодитись з доводами прокурора та слідчого про відсутність у ОСОБА_4 підстав для оскарження бездіяльності слідчого, яка полягала у не розгляді протягом строку, встановленого ст. 220 КПК України, клопотання про закриття кримінального провадження та припинення обмеження прав.

З урахуванням викладеного, скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню. При цьому, при прийнятті рішення про часткове задоволення скарги, слідчий суддя керується ст. 307 КПК України, відповідно до частини другої якої ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; або 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з наведеним, з метою недопущення порушень прав, свобод та законних інтересів ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання слідчого ОСОБА_6 вчинити певну дію, а саме зобов"язати слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 вчинити дії - розглянути по суті клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000871 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за результатами розгляду якого - прийняти відповідне процесуальне рішення в триденний строк з моменту винесення цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 13 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 8, 62, 124 Конституції України, п. 17, ч.1 ст. 7, ч. 4 ст. 21, ч. 5 ст. 28, ч.1 ст. 40, ст. 220, ч.1 ст. 283, ст. 284, п. 1, 7 ч. 1 ст. 303, ст. 307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000871 на бездіяльність слідчого органу досудового розслідування слідчого відділу Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , яка полягає у нездійсненні ним процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк - заловольнити частково.

Зобов"язати слідчого СВ Дзержинського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 вчинити дії - розглянути по суті клопотання ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000871 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за результатами розгляду якого - прийняти відповідне процесуальне рішення в триденний строк з моменту винесення цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження. Заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 05 травня 2015 року в залі судових засідань № 309, третій поверх, адреса: м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, пр.-т Миру, 24.

Слідчий суддя: ОСОБА_1