Справа № 214/288/18
1-кп/214/407/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2018 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0002966 від 12.10.2016р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, раніше не судимого, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Вільне, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого, не зареєстрованого в м. Кривому Розі, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 10.10.2016 року, приблизно о 23-00 год., знаходячись в приміщенні кафе «Купола», розташованого поблизу будинку №12 по пр. 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_6 , в якого попросив дати свій мобільний телефон з метою зробити дзвінок знайомому. Після здійснення необхідного дзвінка, ОСОБА_4 повернув ОСОБА_6 його мобільний телефон та попросив через деякий час дати йому ще телефон. Через невеликий проміжок часу ОСОБА_6 залишив кафе та направився в бік свого мешкання. Поведінка ОСОБА_6 обурила ОСОБА_4 , який керуючись раптово виниклими неприязними відносинами до потерпілого, та наздогнавши його на ділянці місцевості поблизу будинку №12 на пр. 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривому Розі, де, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, який в той момент знаходився положенні стоячи перед ним, умисно завдав йому одного удару кулаком руки в ділянку животу з лівого боку, тим самим спричиняючи потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді: закритої травми живота; травматичного розриву селезінки, який ускладнився розвитком внутрічеревної кровотечі, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1945 від 22.11.2017 року за своїм характером відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Крім цього, ОСОБА_4 , 10.10.2016 року, приблизно о 23-00 год., знаходячись поблизу будинку №12 по пр. 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривому Розі, разом з ОСОБА_5 , наздогнавши раніше їм не знайомого ОСОБА_6 , та керуючись раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань, з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, що виразилось в насильному утриманні потерпілого ОСОБА_6 в одному положенні та нанесенні йому ОСОБА_5 декількох ударів рукою в ділянку спини, відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_6 його майно, а саме: мобільний телефон «Nokia 1208» вартістю 200 грн., шкіряний ремінь вартістю 200 грн., та гроші в сумі 20 грн. Після чого ОСОБА_4 з ОСОБА_5 з викраденим майном з місця злочину втекли, розпорядившись ним на власний розсуд та обернули його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 420 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння та за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 10.10.2016 року, приблизно о 23-00 год., знаходився разом з ОСОБА_5 в приміщенні кафе «Купола», розташованого поблизу будинку №12 по пр. 200-річчя Кривому Рогу в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та розпивав спиртні напої. Там він зустрів раніше йому не знайомого ОСОБА_6 , у якого попросив мобільний телефон з метою зробити дзвінок знайомому. Після здійснення дзвінка, він повернув мобільний телефон та попросив через деякий час дати йому ще телефон. Коли ОСОБА_6 залишив кафе, це обурило його, та наздогнавши потерпілого, на ділянці місцевості поблизу будинку №12 на пр. 200-річчя Кривого Рогу в Саксаганському районі м. Кривому Розі, умисно завдав йому одного удару кулаком руки в ділянку животу з лівого боку. Крім того, він пояснив, що разом з ОСОБА_5 насильно утримували потерпілого ОСОБА_6 в одному положенні та нанесли йому ще декілька ударів рукою в ділянку спини, та відкрито викрали у останнього належне йому майно, а саме: мобільний телефон «Nokia 1208», шкіряний ремінь та гроші в сумі 20 грн. Після чого вони з викраденим майном втекли. Телефон, який знаходиться в камері схову йому не потрібен. В скоєному розкаюється та просить суворо його не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 10 жовтня 2016 року о 22 годині він приїхав до кафе «Купола», де зустрів ОСОБА_4 з яким почали розпивати спиртні напої. Біля них знаходився столик, за яким сидів ОСОБА_6 у котрого ОСОБА_4 попросив мобільний телефон щоб комусь зателефонувати. Конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 він не бачив оскільки спілкувався з іншими людьми. Як ОСОБА_6 пішов також не бачив. Побачивши як побіг ОСОБА_4 , він побіг за ним, оскільки подумав, що щось трапилося. Наздогнавши ОСОБА_6 він схопив останнього за шкірку та тримав його за шию ззаду. Після чого ОСОБА_4 наніс потерпілому ОСОБА_6 удар нижче пояса, знизу верх в область паху, та ще удар кулаком в район тулуба. Він наніс ОСОБА_6 два удари в спину кулаком. Потім він штовхнув ОСОБА_6 в спину внаслідок чого останній впав на коліна. Після того, як ОСОБА_6 піднявся ОСОБА_4 забрав у останнього телефон, а свій віддав взамін. Він сказав ОСОБА_6 зняти ремінь. Потім вони з ОСОБА_4 пішли додому, він з ременем потерпілого, а ОСОБА_4 з телефоном та грішми останнього. Він допомагав ОСОБА_6 з лікуванням. Просить суворо його не карати, щиро розкаюється у скоєному.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судовому засіданні, пояснив, що 10 жовтня 2016 року, приблизно о 23-00 год., знаходився на літньому кафе на мікрорайоні Ювілейний, де до нього підійшов ОСОБА_4 та попросив зателефонувати. Він дав ОСОБА_4 телефон. Останній відійшов зробив декілька дзвінків і віддав телефон. Через 10-15 хвилин ОСОБА_4 знову попросив зателефонувати. ОСОБА_4 не зміг додзвонитися і попросив почекати щоб ще раз зателефонувати, в чому він йому відмовив. Він вийшов з кафе та пішов додому. Приблизно через 100-200 метрів, коли він обернувся, то побачив, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 бігли за ним. Він зупинився. Розмови не було. Першим удар ногою наніс ОСОБА_4 .. Удар був нижче пояса, знизу верх в область паху. ОСОБА_5 його штовхнув, після чого він впав на коліно. Потім ОСОБА_4 з ОСОБА_5 били кулаками по тулубу. ОСОБА_5 держав його за куртку ззаду, щоб він не піднявся, та наносив удари. Він отримав декілька ударів але не бачив від кого. ОСОБА_4 вимагав телефон, щоб зателефонувати. Після чого ОСОБА_4 забрав його мобільний телефон, а йому віддав свій зламаний телефон. Потім ОСОБА_4 із 40 гривень, котрі були при ньому, забрав собі 20 грн., а ОСОБА_5 забрав ремінь. Після чого ОСОБА_4 з ОСОБА_5 пішли. Він також пішов додому та ліг спати, однак зранку йому стало зле, оскільки боліла ліва сторона тулуба. На роботі йому стало ще гірше, він почав втрачати свідомість і йому викликали швидку та повезли до лікарні. Діагноз - розрив селезінки після нанесеного удару. ОСОБА_5 перед ним вибачився та допомагав з лікуванням. Просить обрати обвинуваченим покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 97).

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначається щиросердне каяття.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 визначається утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т. 2 а.с. 96), не судимий (Т. 2 а.с. 99), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т. 2 а.с. 97,98).

Згідно досудової доповіді Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу про обвинуваченого ОСОБА_4 визначено середній ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарань у громаді можливе за умови нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язку відповідно до п.п.1,2. ч.2 ст.76 КК України (Т. 3, а.с. 3-5).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч.1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства.

Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_4 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання(Т.2 а.с.96-99).

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с. 110).

Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 визначається щиросердне каяття.

Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (Т. 2 а.с. 109), не судимий (Т. 2 а.с. 112-113), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, (Т. 2 а.с. 110-111).

Згідно досудової доповіді Саксаганського районного сектору Центрального міськрайонного відділу з питань пробації м. Кривого Рогу про обвинуваченого ОСОБА_5 визначено високий ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства. У відповідності до висновку органу пробації про можливість виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, тобто неможливе. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати тільки під цілодобовим наглядом та контролем в умовах ізоляції (Т.3 а.с.6-8).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, у зв`язку з чим вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства.

Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_5 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання(Т.2 а.с.109-113).

Суд, переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок (Т. 2 а.с. 47).

Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч. 1 ст. 121 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком чинності.

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 2(два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком чинності.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи в сумі 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень 48 копійок (Т. 2 а.с. 47).

Речові докази:

Мобільний телефон «Нокіа 1208» ІМЕІ НОМЕР_1 переданий для зберігання до камери схову Саксаганського ВП (квитанція 000769 від 01.12.2016р.) повернути ОСОБА_6 (Т. 2 а.с. 35-36).

Мобільний телефон марки «Нокіа 2320С-2b» ІМЕІ НОМЕР_2 з установленою в ньому сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 переданий для зберігання до камери схову Саксаганського ВП (квитанція 000769 від 01.12.2016р.) знищити (Т. 2 а.с. 35-36).

Диск формату DVD-R з інформацією, наданою 30.11.2017 року співробітниками ПрАТ «Київстар», щодо сім-карти абонентів: НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , які залучені до матеріалів кримінального провадження №0002966 від 12.10.2016 року залишити в матеріалах даного кримінального провадження (Т. 2 а.с.73).

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1