справа №619/2978/17
провадження №1-кп/619/422/17
УХВАЛА

25 вересня 2017 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі : головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
захисника- ОСОБА_4
перекладача- ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні обвинуваченого :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця станиця Орджонікідзевська Республіки Інгушетія , РФ , громадянин РФ , інгуш, освіта - неповна середня , має на утриманні 2- неповнолітніх дітей : доньку- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрований : АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого--

у вчиненні кримінальних злочинів передбачених ч. 1 ст. 382, ч.2 ст. 342 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
15.09.2017 року до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 382, ч.2 ст. 342 КК України внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000228 від 21.01.2017 року .

Відповідно до обвинувального акту, 30 грудня 2016 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Харкова ОСОБА_9 винесено ухвалу у справі №639/9829/16-к щодо зміни екстрадиційного арешту відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримувався в Харківській установі виконання покарань №27 згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2016 року, на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, звільнивши його з під варти, при цьому до вирішення питання про видачу та фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації ОСОБА_6 , заборонити йому залишати фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , зобов`язавши його прибувати до прокурора, слідчого судді за першою вимогою, визначивши виконавця в особі Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відповідно до вимог ст.181 КПК України, та строк її дії до 18 лютого 2017 року.

30 грудня 2016 року Київським відділом поліції Головного управління національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 було одягнуто електронний браслет-пристрій з радіопередавачем тривожного сповіщення моделі ТХ8-700-2, та мобільний контрольний пристрій спостереження за нерухомими об`єктами торгової марки «ЗМ Еlectronic Monitoring Two Piece GPS з радіо модулем системи стільникового зв`язку М-900/1800 GPS - приймачем і поставлено на облік. В подальшому здійснювалась перевірка отримання ним вимог вказаної ухвали, заведена контрольна-наглядова справа та здійснювались заходи щодо перевірки його за вказаним місцем мешкання.

19 січня 2017 року, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на не виконання ухвали суду, що набрала законної сили, щодо застосованого до нього цілодобового домашнього арешту, за вказаною адресою із застосуванням електронного засобу контролю, помістив ногу на якій був закріплений зазначений електронний засіб контролю, до відра з теплою водою, внаслідок чого прилад цю ситуацію інтерпретував, як контакт із тілом, після чого він пошкодив електронний браслет, та залишивши його самовільно, без дозволу суду покинув домоволодіння та зник у невідомому напрямку.

Крім того, 13 липня 2017 року близько о 19 години 30 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи на парковці прилеглої до торгового розважального центру «Магелан», розташованого за адресою: Харківська область Дергачівський район смт. Мала Данилівка вул. Кільцевий Шлях 4А, будучи особою стосовно якої відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 грудня 2016 року обрано тимчасовий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з підстав перебуванням в міжнародному розшуку, порушуючи вимоги зазначеної ухвали щодо цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю та заборони залишення фактичного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками Служби безпеки України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які пред`явили до нього законні вимоги - підняти руки вгору та лягти на землю. Однак, ОСОБА_6 , всупереч законним вимогам працівників правоохоронного органу навмисно не виконав їх вимоги, вступив в суперечку з ними. Працівник Служби безпеки України ОСОБА_10 продовжуючи вимагати лягти на землю та тримати руки так, щоб їх було видно, з метою затримання почав скорочувати відстань до ОСОБА_6 . В цей час останній діючи навмисно з метою вчинення опіру працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, з метою уникнення затримання в установленому законом порядку, лівою рукою відштовхнув працівника служби безпеки України ОСОБА_10 внаслідок чого останній був вимушений зробити два кроки назад.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 перебуваючи на відстані близько 5 метрів від працівників СБУ всупереч їх законним вимогам почав швидко рухатись в сторону працівника СБУ ОСОБА_10 , з метою застосування фізичної сили до нього та уникнення затримання, однак працівниками СБУ ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було здійснено попереджувальні постріли в повітря.

На вказані дії правоохоронців ОСОБА_6 різко змінив напрямок руху та почав бігти в протилежну сторону намагаючись втекти від працівників правоохоронного органу та уникнути затримання.

Після чого, працівниками СБУ розпочато переслідування ОСОБА_6 , в ході якого, з метою недопущення тяжких наслідків та виконання своїх обов`язків щодо затримання розшукуваної особи, працівник СБУ ОСОБА_10 здійснив два постріли в напрямку нижніх кінцівок ОСОБА_6 , завдяки чому протиправні дії ОСОБА_6 було припинено, а останнього в подальшому було затримано.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_12 кваліфіковані за ст. ч.1 ст. 382 КК України- умисне невиконання ухвали суду та за ст.342 ч.2 КК України опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов*язків.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у зв*язку зі спливом строку тримання під вартою, вказавши суду, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме існують підстави переховування обвинуваченого від органів суду, впливання на свідків, а також враховуючи, що обвинувачений підозрюються в скоєнні злочинів, які передбачають позбавлення волі до 5-ти років. .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинувачений, заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Захисником було подано клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов*язання, посилаючись на те , що ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені середньої тяжкості злочинів, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого ,наявність у нього постійного проживання , і той факт що обвинувачений має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей та непрацездатну матір . Беручи до уваги , що він раніше не судимий , у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває , потребує медичного нагляду у зв*язку з отриманням тілесних ушкожденю. Прокурор не довів будь-яких доказів, що його підзахисний може яким то чином перешкоджати розгляду справи, впливати на свідків, тобто не довів ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Суд, заслухавши думку прокурора,захисника, обвинуваченого, потерпілих, які покладались на розсуд суду, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 315 ч.3 КПК України …під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює сукупність обставин, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується.

Суд вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 КПК України, для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому оскільки зазначені у клопотанні захисника - ОСОБА_4 обставини свідчать про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Будь яких доказів передбачених ст. 177 КПК України, які б свідчили, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України прокурор суду не надав.

Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року « Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків , що виправдовують обмеження свободи , в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.

Підставою застосування запобіжного заходу , згідно ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатню підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177ч.1 КПК України.

У відповідності до ст.17 ЗУ « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У розуміння ст.9 Конституції України - Конвенція про захист прав людини, Протоколи до Конвенції та Рішення ЄСПЛ- є частиною національного законодавства.

Як зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини/надалі ЄСПЛ/ « Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 року) підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.

В п. 85 Рішення ЄСПЛ « Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011р) вказано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ « Белеветський проти Росії» (№ 72967/01 від 01.03.2007 року) зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних підстав) для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.

В Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№15217/07 від 12.03.2007 року) вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя , перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду , беручи до уваги лише тяжкість злочину.

В Рішенні ЄСПЛ « Сергій Волосюк проти України» (від 12.03.2009 року) по закінченні певного часу тяжкість злочину не може достатньою причиною для виправдання тривалого ув`язнення і судові органи повинні надати більше підстав, які повинні бути чітко вказані й обґрунтовані в їх рішеннях.

В п.51 Рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 року) зазначено, що попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Попков проти Росії» підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав ,які виправдовують його утримання під вартою, а влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

При вирішенні питання про заміну або продовження запобіжного заходу, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальних злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, враховує той факт, що злочини відносяться до категорії середньої тяжкості , а також наявність у нього постійного місця проживання та родини , яка перебуває на його утриманні , а саме : дружини, двох малолітніх дітей та непрацездатної матері , що підтверджується договором оренди житлового приміщення від 12 березня 2017 року , відповідно до якого ОСОБА_6 уклав договір оренди житлового приміщення з ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 , належно завіреною заявою ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченого , та належно завіреною заявою ОСОБА_15 , яка є його дружиною .

Крім того, до суду надана заява ТОВ « МП БРЕНТ ОЙЛ», що в разі зміни запобіжного заходу з тримання під вартою ОСОБА_14 буде офіційно працевлаштований, зі сплатою всіх обов*язкових зборів та платежів, на підприємство на посаду комірника з 27.09.2017 року .

Суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого .

Так згідно ухвали Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.08.2017 року у справі № 639/4732/17 начальник Харківської установи виконання покарань №27 був зобов`язаний забезпечити додержання прав ОСОБА_6 на надання медичної допомоги та вжиття відповідних заходів щодо невідкладного проведення відносно нього необхідних медичних досліджень та консультувань із урахуванням наявних у нього захворювань . Вказаний факт свідчить, про те що ОСОБА_6 потребує медичної допомого у зв*язку отриманням тілесних ушкоджень.

Враховуючи , той факт ,що обвинувачений раніше не судимий ,у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, відсутність шкоди завданої злочином, виключно позитивну характеристику за місцем навчання та проживання, враховуючи міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 , а також ті обставини, що знаходячись на волі він не може вплинути на об*єктивний розгляд справи, суд вважає можливим, суд вважає можливим змінити запобіжний захід тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_6 :
- з`являтися до прокурора, суд за кожною вимогою.
- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу , прокурора, суду.
- повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання , місця роботи.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України.

Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.

Клопотань від учасників судового провадження, здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів не надійшло.

У вчиненні інших дій, необхідних для підготовки до судового розгляду, потреби не має.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.177, 178,179,193,197, 315,316,201 КПК України суд ,-

УХВАЛИВ :
Змінити ОСОБА_6 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання .

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду негайно.

Зобов*язати ОСОБА_6 прибувати за кожною вимогою до прокурора в суд, не відлучатися за межі Харківської області без дозволу прокурора, суду, повідомляти прокурора, суд про зміну місця проживання , роботи.
Зобов`язання, зазначені у пункті 2, застосовуються до обвинуваченого на строк не більше 2 /х/ місяців з дати винесення цієї ухвали до 23 листопада 2017 року.
Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.
Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2/х/ розмірів мінімальної заробітної плати.
Вручити копію цієї ухвали обвинуваченому після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дергачівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 .
Призначити кримінальну справу до судового розгляду за обвинуваченням ОСОБА_6 за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 382, ч.2 ст. 342 КК України - 29.09.2017 року на 10.00 год. в приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області.

Розгляд справи провести у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому засіданні.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1