АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/509/18 Справа № 183/5646/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 15 лютого 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 00003095 за апеляційною скаргою прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , захисника обинуваченої ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянки України, не судимої, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.186, ч. 2 ст. 186 КК України.

В апеляції:

- прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації та обґрунтованості засудження ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції змінити та зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.04.2017 року по 20.06.2017 року включно на підставі ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, при зараховані в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 13.04.2017 року по 21.06.2017 включно, на підставі ст. 72 КК України (в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, так як Законом України від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, внесені зміни, де строк попереднього ув`язнення вже розраховується день за день, а тому 21 червня 2017 року вже не може бути включеним в розрахунок за положеннями закону в редакції від 26.11.205 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.12.2017 року та пом`якшити покарання в зв`язку з суворістю і невідповідністю призначеного покарання особистості засудженої. Застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробувальним терміном.

В обґрунтування зазначив, що вирок є незаконним, винесений з порушенням кримінального законодавства прав обвинуваченої, а також розгляд кримінальної справи проведено не повний і не всебічний, у вироку суду відсутні дані про відношення обвинуваченої до вчиненого злочину. Судом не взято до уваги безліч пом`якшувальних обставин, а саме: те що обвинувачена раніше не судима та знаходилась вперше на лаві обвинувачених; прийняла міри щодо відшкодування шкоди потерпілій стороні ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не змогла відшкодувати в зв`язку з тим, що була взята під варту; визнала свою провину, співпрацювала з слідством давала правдиві свідчення; на кожному судовому засіданні ОСОБА_7 каялась у скоєних правопорушеннях, неодноразово наголошувала що вчиняти злочини не буде, просила вибачення у потерпілих, які на суди жодного разу не з`явились, надавши заяви; має постійне місце мешкання та наміри стати на шлях виправлення.

Призначення випробувального терміну покарання дозволить ОСОБА_7 повністю виправитися і відплатити суспільству за вчинення свого злочину, оскільки вона дійсно має такий намір і бажає стати на шлях виправлення.

Цим вироком ОСОБА_7 визнана винною за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за яке призначене покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки та за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1місяць.

Питання щодо судових витрат та речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог закону.

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винною та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

27.07.2016 року близько 15.10 години ОСОБА_7 біля ЗСШ № 6 по вул. З.Білої м. Новомосковська Дніпропетровської області, підійшла до раніше не знайомої їй малолітньої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ривком зняла з вуха сережку вагою 1 гр. з білого золота вартістю 1200 гривень, після чого з місця скоєння злочину втекла та в подальшому викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши малолітній потерпілій ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 1200 гривень.
13 квітня 2017 року, приблизно о 17.00 годині ОСОБА_7 проходячи між будинками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , і ззаду наблизилась до малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , схопила її за плечі лівою рукою та правою рукою з правого вуха зняла золоту сережку вагою 0,5 гр., 585 проби, вартістю 305 гривень, після чого, з місяця скоєння кримінального правопорушення втекла та розпорядилась викраденим майном на власний розсуд.
Заслухавши обвинувачену та її захисника, які підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, висловившись без заперечень щодо апеляції прокурора, прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та водночас заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, перевіривши і проаналізувавши доводи та заявлені вимоги, співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обставини справи доведення вини обвинуваченої ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих їй злочинів за ч. 1 ст.186, ч. 2 ст. 186 КК України та правильність правової кваліфікації її дій, обвинуваченою та її захисником в апеляції, і в апеляції прокурора, та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, тому дані обставини з цього приводу перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

Разом з тим, доводи обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника, стосовно призначення їй більш м`якого покарання з застосуванням до неї положень ст. 75 КК України, заслуговують на увагу.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до загальних засад призначення покарання суд, крім іншого, має призначати покарання, максимально індивідуалізуючи його, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Дотримання судом зазначених правил в їх сукупності має гарантувати досягнення визначених кримінальним законом цілей покарання, призначення законних і справедливих покарань, адекватних суспільній небезпеці вчиненого злочину та особі винного.

Згідно вироку, суд при призначенні ОСОБА_7 покарання врахував, що вчиненою обвинуваченою злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, ОСОБА_7 не займається суспільно-корисною працею, за місцем мешкання характеризується негативно, а також те, що визнання нею повністю вини у скоєному, раніше не судима, на обліках у лікарів не перебуває. До обставин що обтяжує покарання суд відніс вчинення злочинів щодо неповнолітніх. Дані встановлені судом обставини відповідають матеріалам кримінального провадження

Між тим, суд першої інстанції зазначив також, що обвинувачена не має міцних соціальних зв`язків, шкоду, заподіяну її противоправними діями потерпілим не відшкодувала, тому її щире каяття суд не визнав як пом`якшуючу обставину, і дійшов висновку що її вправлення без відбування покарання неможливе.

З таким висновком, колегія суддів не погоджується і вважає його хибним і таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена ОСОБА_7 , як на досудовому розслідуванні так і в суді свою вину повністю визнавала, давала правдиві покази, щиро каялася, матеріальних вимог до обвинуваченої потерпілими не заявлено. Законний представник потерпілої ОСОБА_10 , матеріальних претензій до обвинуваченої не має, просила її покарати не суворо.

В апеляційній інстанції обвинувачена та її захисник пояснювали, що потерпілій ОСОБА_10 обвинуваченою відшкодовані спричинену нею шкоду, потерпілій ОСОБА_11 не встигла так як її взяли під варту. Обвинувачена щиро кається в скоєному, дала критичну оцінку своїй протиправній поведінці, осудила свій вчинок, визнала свою провину, висловила жаль з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію, що склалася, а також проявила готовність нести кримінальну відповідальність, при цьому, просила надати їй шанс відбути своє покарання без ізоляції від суспільства у вигляді призначеного покарання.
Встановлено, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, проживає з дідусем і бабусею, які є пенсіонерами, потребують допомоги і, які фактично її виховували, оскільки батька у неї немає, а мати має своє життя.

При таких обставинах, суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що виправлення обвинуваченої не можливе без відбуття нею реально покарання.

А тому, враховуючи наведене, колегія суддів, вважає необхідним обставини, а саме, визнання повністю своєї вини, щире каяття, відшкодування шкоди представнику потерпілій ОСОБА_10 визнати такими, які пом`якшують покарання обвинуваченої.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи тяжкість скоєного злочину, обставини справи, наслідки, особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, судимостей не має, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, а також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, її щире каяття, визнання повністю своєї вини, відшкодування шкоди представнику потерпілій ОСОБА_10 , колегія суддів, вважає за можливе призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення останньої можливе без відбування покарання, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових злочинів.

Щодо вимог апеляційної скарги прокурора, хоча факт відносно неправильного зарахування судом одного дня попереднього ув`язнення 21 червня 2017 року в строк відбуття покарання із розрахунку один день за два дні, хоча і має місце, однак, оскільки, колегією суддів вирішено звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, тому у даному випадку необхідності виправлення даної помилки шляхом внесення змін до вироку не потребує.
Отже, колегія суддів, вважає необхідним в задоволенні апеляції прокурора відмовити, а апеляцію захисника обвинуваченої задовольнити, вирок суд в частині покарання змінити, пом`якшивши обвинуваченій покарання та застосувавши до обвинуваченої положення ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2017 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно вважати засудженою ОСОБА_7 до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. 1 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
_______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4