Апеляційний суд Рівненської області
________________________________________________________
У Х В А Л А
16 березня 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

під час розгляду у судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційних скарг захисника-адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року по кримінальному провадженню за №0000001 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.4 ст.27, ч.4 ст.369, ч.4 ст.27 ч.2 ст.15 ч.4 ст.369, ч.1 ст.190, ч.3 ст.15 ч.2 ст.190 КК України,

з участю сторін провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Обвинуваченим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_5 до початку судового розгляду подано заяви про відвід суддів ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , які можуть бути призначені до складу судової колегії для розгляду апеляційних скарг на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 .

На думку заявників, підставами для заявленого відводу є задоволення суддями ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 апеляційної скарги прокурора на ухвалу Рівненського міського суду від 03 вересня 2013 року про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000001. Вказана колегія суддів своєю ухвалою від 07 жовтня 2014 року висловила свою думку стосовно значної кількості доводів сторони захисту, викладених в апеляційній скарзі на зазначений вище вирок місцевого суду. В ухвалі апеляційного суду без обґрунтування і спростування доводів суду першої інстанції і доводів захисника, всупереч закону стверджується про правомірність направлення прокурором області порушеної ним кримінальної справи для розслідування слідчим СБУ, хоча це прямо суперечило ст.112 КПК України 1960 року. Одночасно вказана колегія виклала інший висновок, а саме, - що оцінку законності порушення кримінальних справ прокурором області і його заступником щодо ОСОБА_6 та направлення цих справ по підслідності до слідчих УСБУ суд першої інстанції повинен був дати при судовому розгляді кримінальної справи по суті. При цьому колегія суддів не розглянула доводів апеляційної скарги прокурора та заперечень захисника і в ухвалі їх не мотивувала, що суперечить засадам законності та змагальності сторін, праву на справедливий суд.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 свої заяви підтримали, прокурор ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні відводу, прокурор ОСОБА_8 - на розсуд суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п.1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності визначається за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Згідно з п.4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у у його неупередженості.

З матеріалів провадження вбачається, що 07 жовтня 2014 року колегією суддів апеляційного суду у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_2 та ОСОБА_10 було розглянуто апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 03 вересня 2014 року. В ухвалі апеляційний суд визнав безпідставним покликання місцевого суду на проведення досудового слідства з порушенням вимог ст.112 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки прокурор неправомірно визначив підслідність слідчому відділу Управління СБУ в Рівненській області, про те прокурор Рівненської області мав таке право, і це не суперечить вимогам чинного КПК та КПК України в редакції 1960 року. Одним з доводів апеляційної скарги на обґрунтування незаконності вироку місцевого суду від 23 грудня 2014 року захисник ОСОБА_5 зазначив перевищення прокурором області службових повноважень при направленні кримінальної справи до слідчого відділу УСБ України в Рівненській області, проведення досудового розслідування слідчими, які не мали на те законних повноважень.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України» нагадав, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для дотримання п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

У рішенні по вказаній справі ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Виходячи з того, що суддя ОСОБА_2 входив до складу колегії суддів, яка дала оцінку і тим доводам, що містить апеляційна скарга захисника на вирок місцевого суду, то заяви про відвід цього судді підлягають задоволенню. Що стосується відводу суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , то воно може бути розглянутим відповідно до вимог ст.35 КПК України після визначення судді автоматизованою системою документообігу суду, а тому вирішення цього питання колегія суддів вважає передчасним.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд ,

у х в а л и в :

Заяви про відвід судді ОСОБА_2 задовольнити.

Апеляційний розгляд відкласти.

С у д д і

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3