УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 25 серпня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.328, ч.2 ст.361 КК України,

ВСТАНОВИВ:
10 листопада 2017 року старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 25 серпня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.328, ч.2 ст.361 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна, яке було виявлене та вилучене 08 листопада 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання обгрунтовано тим, що Головним слідчим управлінням СБ України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000323 від 25 серпня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.328, ч.2 ст.361 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період 2016-2017 років невстановлені громадяни України, діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи на території Київської, Харківської, Дніпропетровської, Чернігівської, Херсонської, Хмельницької, Запорізької, Вінницької, Черкаської, Донецької, Львівської, Івано-Франківської областей, здійснюють незаконне направлення міжнародного телефонного трафіку в Україну, у тому числі з територій Донецької та Луганської областей, непідконтрольних українській владі, а також Автономної Республіки Крим, шляхом несанкціонованого втручання в роботу комп`ютерних мереж та мереж електрозв`язку, за допомогою спеціального телекомунікаційного обладнання та програмного забезпечення, змінюючи при цьому інформацію про телефонні номери викликаючих абонентів у мережах мобільних операторів зв`язку України, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та порушення встановленого порядку її маршрутизації.

За повідомленням оперативного підрозділу ДКІБ СБ України № 30/1/2-4793 від 30.06.2017 до здійснення вищевказаної протиправної діяльності причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з метою здійснення зазначеної протиправної діяльності фактично використовує приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , у якому ним розміщено вказане вище телекомунікаційне обладнання.

08.11.2017 року в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку та телекомунікаційне обладнання. Крім цього, в ході обшуку було виявлено та вилучено банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 .

Допитаний як свідок ОСОБА_5 показав, що за допомогою вказаної банківської картки він отримував кошти за здійснення ним протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним втручанням в мережі електрозв`язку.

09.11.2017 вказану картку було оглянуто та визнано речовим доказом, оскільки остання містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, враховуючи що виявлене та вилучене 08 листопада 2017 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий звернувся з даним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів наведених у ньому та просив його задовольнити.

Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився. Разом з цим, відсутність у судовому засіданні вищевказаної особи не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, вислухавши пояснення слідчого, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту зазначеного в клопотанні слідчого майна, оскільки, як встановлено з матеріалів клопотання та пояснень слідчого, що виявлене та вилучене 08 листопада 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 , містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, існують реальні ризики приховування, передачі та відчуження вказаного майна, передбачені абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Генеральної прокуратури України радником юстиції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 25 серпня 2016 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.2 ст.328, ч.2 ст.361 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка була виявлена та вилучена 08 листопада 2017 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Апеляційного суду м.Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1