справа № 285/4612/15-к
У Х В А Л А
27 грудня 2017 року м. Житомир
Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 ,
обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и л а:
1 січня 2018 року спливає строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та строк домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_7 , встановлені попередньою ухвалою суду. У зв`язку з цим прокурор заявив клопотання про продовження цих строків, мотивуючи його тим, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та існували при обранні запобіжних заходів, не зменшились, а тому підстав для їх скасування чи зміни не вбачається.
Обвинувачені та їх захисники не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Розглянувши це питання, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно, з ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ураховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину у складі організованої групи, скоєного під час перебування під домашнім арештом у іншому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що існує ризик вчинення ними нових злочинів.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_7 раніше не судимий, постійно проживає за місцем свого проживання, після звільнення із СІЗО УВП № 8 кожного разу з`являвся в судові засідання, то у колегії суддів немає підстав вважати, що існує ризик його переховування від суду. Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що для запобігання ризику вчинення нових злочинів та забезпечення належної поведінки обвинуваченого, буде за доцільне продовжити ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_8 раніше судимий, після звільнення із СІЗО УВП № 8 без поважних причин не з`явився в судове засідання, стосовно нього наявна підозра у вчиненні іншого злочину, пов`язаного з незаконим обігом наркотичних засобів, після звільнення з-під варти, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути зазначені ризики, що в свою чергу, виправдовує подальше тримання ОСОБА_8 під вартою.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 331, 372 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, до 24 лютого 2018 року включно.
Заборонити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати житло, а саме будинок АДРЕСА_5 , у період часу з 22 години до 6 години наступної доби.
Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 передати для виконання Новоград-Волинському відділу поліції ГУНП в Житомирській області.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 24 лютого 2018 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді