Справа № 473/245/18
Номер провадження 1-в/473/39/2018
УХВАЛА
іменем України
"27" березня 2018 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції заяву про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрований та до відбування покарання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, засуджений 16.05.2014 року Київським районним судом м.Одеси за ст.187 ч.2 КК України до 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.09.2014 року ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.03.2015 року ухвала апеляційного суду Одеської області від 16.09.2014 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції; ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 року вирок Київського районного суду м.Одеси від 16.09.2014 року відносно ОСОБА_5 за ст.187 ч.2 КК України залишено без змін; 08.02.2016 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за правилами, визначеними ч.5 ст.72 КК України з 11.11.13 по 16.09.14 року, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенській ВК №72» про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення. Підтримуючи подану заяву, ОСОБА_5 , пояснив., що має ряд тяжких хронічних захворювань, погано бачить на одне око, а тому не в змозі виконувати всі роботи, які йому пропонуються у ВК №72. Пояснив, що тривалий час працював, від обов`язку працювати не ухилявся, оскільки був звільнений через виробничу необхідність.

Прокурор та представник Державної установи «Вознесенської ВК №72» заперечували проти умовно-достроково звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання. Так, представник ДУ «Вознесенська ВК-72» зазначив, що засуджений ОСОБА_5 за період відбуття покарання в ДУ «Вознесенській ВК-72» не довів свого виправлення, мав стягнення, які погашені та зняті, зараз не працює, а тому адміністрація колонії вважає, що він не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, судом було встановлено наступне.

ОСОБА_5 був засуджений 16.05.2014 року Київським районним судом м.Одеси за ст.187 ч.2 КК України до 7-ми років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.09.2014 року ОСОБА_5 вважається засудженим за ч.2 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 31.03.2015 року ухвала апеляційного суду Одеської області від 16.09.2014 року скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції; ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30.06.2015 року вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2014 року відносно ОСОБА_5 за ст.187 ч.2 КК України залишено без змін; 08.02.2016 року ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 зараховано в строк покарання у вигляді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за правилами,визначеними ч.5 ст.72 КК України з 11.11.13 по 16.09.14 року.

Згідно із характеристикою від 06.02.2018 року, яка надана представником ВК №72, початок строку відбування покарання засудженим ОСОБА_5 11.11.2013 року, кінець відбування строку 06.01.2020 року. З 25.12.2015 року засуджений постійно відбуває покарання у ДУ «Вознесенська ВК-72», за період відбування покарання характеризується посередньо. Загалом має 4 стягнення, які знято та погашено у встановленому законом порядку та 2 заохочення.

19.05.2015 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений мав 1 стягнення, заохочень не мав.

19.07.2016 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений мав 1 заохочення, та 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності.

19.09.2017 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.81 КК України засуджений стягнень та заохочень не мав.

Загалом за характером спокійний та врівноважений, намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин з персоналом установи, у відношенні до засуджених загалом не конфліктний, підтримує стосунки з обмеженим колом засуджених.

Був працевлаштований у майстерні установи до ділянки з обробки деревини згідно із наказом №9 від 30.01.2015 року, але був звільнений згідно із наказом №79 від 14.09.2016 року, та потім був прийнятий на роботу до майстерні установи згідно наказу №59/ОД-16 та знову був звільнений згідно наказу №45/ОД-17 від 26.07.2017 року через відсутність виробничої необхідності. Бажання працювати не виявляє, веде пасивний та пристосовницький спосіб життя. У суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного виливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає, за власним небажанням. До робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо, не усвідомлює їх необхідність. Потребує контролю з боку персоналу установи. У скоєному злочині розкаюється.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.

Згідно положень ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Згідно довідки про заохочення та стягнення ОСОБА_5 має 4 стягнення, які знято та погашено у встановленому законом порядку та 2 заохочення.

Оскільки засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, проте працював більше 2 років за період відбування покарання, участі у суспільно-корисному житті відділення засуджених до позбавлення волі не приймає, не бере участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, має ряд хронічних захворювань, проте згідно із довідкою начальника МСЧ ВК-72 ОСОБА_5 працездатний, - зазначене свідчить про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому до останнього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст.81 КК України, п.2 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.7 ст.539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до апеляційного суду Миколаївської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис ОСОБА_1

згідно оригіналу

Суддя: