н/п 1-кс/640/9620/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
Досудове розслідування у кримінальному провадженні розпочато за матеріалами УБЗПТЛ ГУ НП в Харківській області.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в листопаді 2017 року, точна дата та час в ході досудового розслідування не встановлена, ОСОБА_5 , будучи жителем прикордонного с. Чугунівка, Великобурлуцького району, Харківської області, розуміючи порядок перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, а також порядок та термін їх перебування на території України, у порушення законів України «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», діючи умисно, погодився на пропозицію ОСОБА_8 , яка з метою конспірації своїх незаконних дій через невстановлену особу знайшла ОСОБА_5 , який згідно його злочинного наміру безпосередньо повинен незаконно переміщувати осіб через державний кордон України та допомагати досягненню мети ОСОБА_8 ,, а саме організація незаконного перетину особами державного кордону України. ОСОБА_5 залучений через невстановлену особу ОСОБА_8 до виконання вказаної функції у зв`язку з тим, що досконально знав особливості місцевості, де повинно відбуватися незаконне переправлення осіб через державний кордон України та орієнтувався у розміщенні місцевих пунктів пропуску через державний кордон України.
Так, в ході досудового розслідування встановлено, що 20 листопада 2017 року ОСОБА_8 , перебуваючи у м. Харкові, діючи умисно, домовилась з ОСОБА_9 , який дав добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування, про організацію незаконного переправлення через державний кордон України до Російської Федерації громадян України ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , які надали добровільну згоду на конфіденційне співробітництво в рамках досудового розслідування.
В подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір, з метою конспірації, 26.11.2017 приблизно о 17:30 год. перебуваючи в м. Волчанськ, Харківської області, передала ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 з метою організації незаконного переправлення останніх через державний кордон України невстановленій особі, яка в подальшому передала вказаних осіб ОСОБА_5 .
Надалі, ОСОБА_5 , діючи умисно, згідно відведеної йому функції, спрямованої на досягнення кінцевої мети наміченого плану - незаконного переправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 через державний кордон України, знаючи особливості місцевості, орієнтуючись у розміщенні місцевих пунктів пропуску та розкладі чергувань змінних нарядів ДПСУ у зазначеному районі, направився разом з вказаними особами до лінії розмежування державного кордону України та Російської Федерації. Проте, свій та інших співвиконавців вказаного злочину злочинний намір до кінця не довів у зв`язку з тим, що 26.11.2017 о 21:00 год. на лінії Державного кордону України, в районі інформаційного показника № 302 на дільниці на напрямку н.п. с. Чугунівка (Україна) н.п. Веріївка (Російська Федерація), він був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Як зазначено слідчим, ОСОБА_5 підозрюється в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
27.11.2017 ОСОБА_5 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та у нього в ході обшуку вилучено мобільний телефон Nokia-105 ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_2 .
27.11.2017 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.
Слідчим зазначено, що вилучений мобільний телефон Nokia-105 ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_2 , містить в собі інформацію про контакти, телефонні з`єднання ОСОБА_5 в період вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку із чим він є доказом кримінального правопорушення.
Вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
З метою недопущення знищення вилучених речей або їх пошкодження, збереження речових доказів, фактичного позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном, орган досудового розслідування просить накласти арешт на майно, тимчасово вилучене у ОСОБА_5 .
При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор його підтримав.
Підозрюваний ОСОБА_5 , власник майна, та його захисник адвокат ОСОБА_4 - у судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого під час затримання ОСОБА_5 мобільного телефону з сім-карткою мобільного зв`язку «Київстар».
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та згідно з ч. 3 даної статті накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав до задоволення клопотання, оскільки слідчий, прокурор довели наявність вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 332 КК України, 27.11.2017 р. підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а тому з метою забезпечення збереження доказової інформації на вилученому у останнього 27.11.2017 під час затримання його у порядку ст. 208 КПК України майні у вигляді мобільного телефону Nokia-105 ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_2 , який може містити відомості про факти чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та який може бути речовим доказом, - на це майно слід накласти арешт.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вилучене у останнього 27.11.2017 під час затримання його у порядку ст. 208 КПК України, а саме на мобільний телефон Nokia-105 ІМЕІ1: НОМЕР_1 з сім карткою мобільного зв`язку Київстар № НОМЕР_2 .
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову слідчого управління ГУ НП в Харківській області, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Весніна,14, під`їзд №2.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1