Справа № 357/3925/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/751/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 01.11.2017

УХВАЛА
Іменем України
01 листопада 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого -судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання начальника Білоцерківської виправної колонії № 35 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 09.08.2012 року за ст.ст. 186 ч.2, 71 КК України до 5 роки 6 місяців позбавлення волі. Подання обґрунтовано тим, що 25.05.2017 року ОСОБА_7 звільняється з установи БВК-35 по закінченні строку покарання. За час його перебування у Білоцерківській ВК №35 він мав 76 порушень режиму утримання, які на даний час не погашені в установленому законом порядку. Заохочень не має. Підставою для встановлення адміннагляду строком на 2 роки є висновок адміністрації БВК-35 і рішення від 07.04.2017 року, протокол № 7.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року подання начальника Білоцерківської виправної колонії № 35 про встановлення адміністративного нагляду відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково.
Встановлено ОСОБА_7 адміністративний нагляд строком на один рік, покладено на нього слідуючі обов`язки:
- Прибувати чотири рази на місяць кожного місяця до співробітників в територіальні органи національної поліції України , які проводять реєстраційну відмітку .
- Не виїзджати за межі населеного пункту де проживає по службовим і особистим справам без дозволу співробітників територіальних органів національної поліції України.
- Не відвідувати кафе, бари, ресторани та інші громадські місця, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив.
- Заборонити вихід з будинку ( квартири) з 22.00 год. до 6.00 год. наступного дня.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 року.
У ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 заявив клопотання про поновлення йому строку на подачу апеляційної скарги. Це клопотання ОСОБА_7 було обґрунтовано тим, що копія ухвали йому в день її постановлення не вручалась, а була вручена перед звільненням із місць позбавлення волі. У день постановлення ухвали йому давали підписувати якийсь документ, однак він не читав його змісту. Він вважав, що строк на оскарження ухвали розпочався з моменту вручення йому копії ухвали. Ці причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 12.04.2017 року про встановлення йому адміністративного нагляду вважав поважними і просив цей строк поновити.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

ОСОБА_7 , який апеляційну скаргу підтримав та уточнив свої апеляційні вимоги, просив скасувати накладені на нього обмеження у вигляді заборони залишати будинок у певний час доби та заборони виїзду із населеного пункту, де він проживає. Указав на те, що дані обмеження перешкоджають йому виконувати трудові обов`язки, оскільки він після звільнення з місць позбавлення волі працевлаштувався. Щодо інших обмежень, то не заперечував проти їх застосування. Просив задовольнити його апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строків на подачу цієї скарги із наведених вище підстав;

прокурора, який заперечував як проти задоволення клопотання, так і проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи їх доводи не обґрунтованими;

вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та мотиви поданого клопотання колегія суддів приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги підлягає до задоволення, а сама апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Доводи ОСОБА_7 , наведені в обґрунтування клопотання про поновлення строку на подачу апеляційної скарги, а саме про несвоєчасне отримання копії ухвали колегією суддів визнаються обґрунтованими. Із урахуванням цього, а також того, що станом на час розгляду подання та отримання ОСОБА_7 копії ухвали він відбував покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів приходить до висновку про наявність поважних причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги та вважає за необхідне цей строк поновити.

Обгрунтованими колегія суддів вважає і доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 із уточненнями, наданими ним у ході розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції щодо незаконності застосування до нього обмежень, передбачених п. «а» та п. «в» ч.1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», тобто обмежень у вигляді заборони виходу із будинку (квартири) з 22.00 до 06.00 наступного дня та у вигляді заборони виїзду за межі населеного пункту де проживає по службових та особистих справах без дозволу співробітників територіального органу Національної поліції України.

Як на будь-яке судове рішення, на ухвалу суду першої інстанції про встановлення адміністративного нагляду поширюються вимоги ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення. Між тим, колегія суддів констатує той факт, що ухвала суду першої інстанції в частині застосування щодо ОСОБА_7 зазначених вище обмежень не мотивована взагалі, тобто будь-яких міркувань про необхідність застосування до ОСОБА_7 саме цих обмежень в ухвалі не наведено. При цьому поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що встановлення певних видів обмежень, передбачених ч.1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» у повному чи частковому обсязі є правом, а не обов`язком суду, що вказує на необхідність мотивації рішення про встановлення певного виду обмежень.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обмеження, передбачені п. «а» та п. «в» ч.1 ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» є фактичним обмеженням гарантованих Конституцією України прав громадянина та прав людини, які захищаються Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а саме право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання (ст. 33 Конституції України), право на свободу та особисту недоторканість (ст.29 Конституції України, ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод). Наведена обставина викликала необхідність більш ретельної та обґрунтованої мотивації застосування цих обмежень, що судом першої інстанції зроблено не було.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що при застосуванні щодо ОСОБА_7 зазначених вище обмежень, суд першої інстанції допустив таку неконкретність, яка фактично виключала можливість їх практичного виконання без порушення гарантованих Конституцією України та указаною вище Конвенцією прав ОСОБА_7 . Ця неконкретність проявилась у тому, що при встановленні наведених обмежень судом не було зазначено ні адреси будинку (квартири), вихід із якого ОСОБА_7 був заборонений у певний час доби, ні назви населеного пункту, виїзд із якого ОСОБА_7 був заборонений.

Колегія суддів враховує те, що у самому поданні не наведено належного обгрунтування встановлення ОСОБА_7 тих обмежень, які він оспорює. Підстав для застосування щодо ОСОБА_7 саме цих обмежень у ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

За наведених вище обставин ухвала Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 12.04.2017 року про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_7 не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає зміні шляхом виключення із неї рішення суду про застосування щодо ОСОБА_7 обмежень у вигляді заборони виходу із будинку (квартири) в певний час доби та у вигляді заборони виїзду за межі населеного пункту.

Щодо інших обмежень, застосованих щодо ОСОБА_7 зазначеною вище ухвалою, то у цій частині ухвала не оскаржувалась, ОСОБА_7 погодився із встановленням цих обмежень, а тому ухвала Білоцерківського міськрайоного суду Київської області від 12.04.2017 року про встановлення адміністративного нагляду щодо ОСОБА_7 у цій частині, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, не переглядалась. Підстав для скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 12.04.2017р. колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2017р.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2017 рокупро встановлення адміністративного нагляду засудженому ОСОБА_7 змінити.

Виключити з ухвали рішення суду щодо заборони ОСОБА_7 виїзджати за межі населеного пункту, де проживає по службовим і особистим справам без дозволу співробітників територіальних органів національної поліції України та заборону виходу з будинку ( квартири) з 22.00 год. до 6.00 год. наступного дня.
В решті ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.04.2017р. залишити без змін.

Судді:

________________ ___________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4