АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/2085/17 Номер провадження 11-кп/786/363/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 січня 2018 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілої захисникаОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченогоОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 1 листопада 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючий, на підставі ст.89 КК України такий, що не має судимості,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Постановлено стягнути з обвинуваченого:

- на користь потерпілої ОСОБА_7 13740 грн. майнової шкоди;

- в дохід держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2371 грн. 44 коп.;

Вирішене питання про речові докази.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що він 4 серпня 2017 близько 13 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі Лохвиця - Гадяч в напрямку м. Гадяч, неподалік с. Осняги Гадяцького району Полтавського області, в порушення вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого втратив керування автомобілем і допустив його виїзд за межі проїзної частини, здійснивши наїзд на дерево.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди настала смерть пасажира автомобіля ОСОБА_10 , а потерпіла ОСОБА_11 , яка також була пасажиром цього автомобіля, отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить пом`якшити призначене покарання до 3 років позбавлення волі та звільнити від його відбування з випробуванням з іспитовим стоком 1 рік на підставі ст.75 КК України, врахувавши визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування майнової шкоди та думку потерпілих, які не наполягали на призначенні суворого покарання. Також вказує про позитивну характеристику за місцем проживання та наявність міцних соціальних зв`язків.

Водночас зазначає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди став вихід з ладу ходової частини автомобіля внаслідок неодноразового потрапляння до ям на дорозі.

Вважає, що під час дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_10 загинув, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння та не був пристебнутий ременем безпеки.

Крім того, заперечує своє перебування у стані алкогольного сп`яніння, оскільки міцні алкогольні напої він вживав у невеликій кількості та за декілька годин до пригоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла ОСОБА_7 просить вирок місцевого суду залишити без змін, оскільки вважає його законним і обґрунтованим. Вказує, що перебування обвинуваченого ОСОБА_9 на момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння підтверджується висновком лікаря Гадяцької центральної районної лікарні. Крім того, просить врахувати, що ОСОБА_9 неодноразово притягувався до відповідальності за керування транспортними засобами в нетверезому стані.

Потерпіла ОСОБА_11 в заяві, направленій на адресу апеляційного суду, просить задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 .

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила не брати до уваги її заперечення та погодилася з апеляційною скаргою обвинуваченого, міркування прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Факт виїзду автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 за межі проїзної частини та наїзд на дерево ніким із учасників провадження не оспорюється.

Доводи обвинуваченого про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок виходу з ладу ходової частини автомобіля внаслідок потрапляння до ям були належним чином перевірені судом першої інстанції і не знайшли підтвердження.

При цьому суд обґрунтовано взяв до уваги висновки судових експертиз, відповідно до яких в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_9 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням обставин пригоди. При цьому, як зазначає судовий експерт, обвинувачений мав технічну можливість уникнути ДТП шляхом виконання вимог цього пункту Правил, для чого у нього не було будь-яких перешкод, в тому числі технічного характеру (а.с.81-83).

Більше того, згідно з висновком судової експертизи технічного стану автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент огляду гальмівна система знаходилась в технічно справному стані, а рульове керування, - в працездатному стані.

Як вбачається з дослідницької частини, висновок про знаходження ходової частини автомобіля у не працездатному стані експерт зробив лише у зв`язку з розгерметизацією заднього правого колеса. Разом з тим, експерт зазначив, що задні та передні колеса механічних пошкоджень та деформації не мають, в тому числі і підвіска автомобіля та маточини коліс (а.с.72-79).

Наведене спростовує доводи апелянта про те, що причиною дорожньо-транспортної пригоди став вихід з ладу ходової частини автомобіля.

Заперечення обвинуваченим своєї вини у смерті потерпілого ОСОБА_10 з огляду на те, що він не був пристебнутий ременем безпеки спростовуються приписами п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України, відповідно до яких для забезпечення безпеки дорожнього руху саме водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , його смерть настала внаслідок тупої травми голови та шиї, яка супроводжувалася переломами кісток склепіння та основи черепа з розривом стовбурової частини головного мозку, крововиливами під оболонки та у речовину головного мозку, розривом шийного відділу хребта з розривом спинного мозку (а.с.84-90).

Жодних даних про те, що між наявністю в крові трупа етилового спирту і тілесними ушкодженнями та смертю ОСОБА_10 є причинно-наслідковий зв`язок матеріали провадження не містять і судом не встановлено. Відсутні також будь-які дані про вчинення потерпілим дій які привели до дорожньо-транспортної пригоди. Не містить таких даних і апеляційна скарга.

Тому і в цій частині доводи апеляційної скарги обвинуваченого є необґрунтованими.

Як правильно встановив місцевий суд, ОСОБА_9 вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння.

Так, сам обвинувачений не заперечує фактичні обставини вживання міцних алкогольних напоїв за кілька годин до ДТП.

Потерпіла ОСОБА_11 також в судовому засіданні місцевого суду підтвердила факт вживання ОСОБА_9 спиртних напоїв перед поїздкою.

Більше того, відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, за результатами огляду, проведеного 4 серпня 2018 року о 15 год. 40 хв., ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.97). При цьому висновок лікаря обвинувачений не оскаржував.

Враховуючи викладене, твердження ОСОБА_9 про те, що він не був у стані алкогольного сп`яніння, є непереконливими.

Отже, оцінивши докази в їх сукупності, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину в стані алкогольного сп`яніння та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Як убачається зі змісту вироку, суд, призначаючи обвинуваченому покарання, урахував дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і наведені в апеляційній скарзі, та конкретні обставини справи і думку потерпілих. З огляду на те, що ОСОБА_9 вчинив злочин з необережності, розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, добровільно відшкодував потерпілим витрати на поховання та лікування, суд обґрунтовано обрав покарання, наближене до мінімальної межі санкції інкримінованого злочину.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.

Водночас, враховуючи, що ОСОБА_9 вчинив тяжкий злочин в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок чого одна людина загинула, а інша отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості; з огляду на конкретні обставини справи; особу обвинуваченого, який хоча і стверджує про визнання вини, проте намагається безпідставно перекласти вину за наслідки на загиблого потерпілого, раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про систематичне нехтування ним як водієм правилами безпеки дорожнього руху, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.404, ст.405, ст.407 та ст.418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 1 листопада 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до касаційного суду, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4