№ 336/7404/17
пр.1-кс/336/1048/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.
У клопотанні зазначила, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.12.2017 року на станції Передатна у м. Запоріжжі затримали ОСОБА_5 , який намагався викрасти сигнальну обмотку дроселя трансформатора. Під час огляду місця події виявлено та вилучено сигнальну обмотку дроселя трансформатора та три металевих гаечних ключа, які на даний час знаходяться у Шевченківському відділенні поліції. Просила накласти арешт на вилучене майно.
Слідчий, прокурор у судове засідання не прибули, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
За положеннями ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши матеріали, якими слідчий обгрунтовує клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Клопотання слідчого не містить жодних підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт тимчасово вилученого майна. Також слідчим не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і яким саме.
Водночас слідчий не вказала та не надала підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження
Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає передбачених законом підстав для арешту майна.
Керуючись ст. ст. 107, 132, 170, 172, 173, 309 КПК України,
УХВАЛИЛА:
У задоволенні клопотання слідчого Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1