Справа №588/352/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/256/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

виправданої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Тростянецького районного суду Сумської області, від 13 листопада 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Суми, зареєстрована по АДРЕСА_1 , фактично проживаюча по АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана невинуватою за ст. 190 ч. 1 КК України, у зв`язку з недоведеністю в її діях складу кримінального правопорушення.

Цивільний позов Управлінні соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської обл. до ОСОБА_7 , про стягнення матеріальної шкоди, залишено без розгляду.

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, за наступних обставин.

У кінці серпня 2015 року ОСОБА_7 разом із чоловіком ОСОБА_9 прибули з тимчасово окупованого м. Донецьк до м. Тростянець, Сумської обл., де стали проживати у знайомих по АДРЕСА_3 .

31 серпня 2015 року подружжя ОСОБА_10 подали до Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА заяви про взяття їх на облік як осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Усі заяви від свого імені та від імені чоловіка складала власноручно ОСОБА_7 .

Того ж дня, ОСОБА_7 подала до Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА заяву для призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, в якій зобов`язалась повідомити управління про зміну обставин, які можуть вплинути на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

На підставі поданої заяви, рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, від 4 вересня 2015 року, сім`ї ОСОБА_10 , в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , було призначено щомісячну допомогу на період з 31 серпня 2015 року по 28 лютого 2016 року, у розмірі 1833 грн., яка щомісяця єдиним платежем перераховувалась на рахунок ОСОБА_7 , як уповноваженому представнику сім`ї.

29 вересня 2015 року ОСОБА_9 , зі згоди дружини ОСОБА_7 , були придбані житловий будинок з господарськими спорудами та земельні ділянки, розташовані під АДРЕСА_2 .

2 березня 2016 року ОСОБА_7 знову подала до Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА заяву для призначення щомісячної адресної допомоги переселенцям, в якій зазначила недостовірні дані щодо відсутності у членів її сім`ї у власності житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України.

Того ж дня, рішенням Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА сім`ї ОСОБА_10 , в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , призначено щомісячну допомогу в розмірі 1958 грн. на період з 2 березня 2016 року по 28 серпня 2016 року, яка щомісяця єдиним платежем перераховувалась на рахунок ОСОБА_7 , як уповноваженого представника сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_7 згідно з пред`явленим обвинуваченням, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами виплаченими Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА, як адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, за період з 2 березня 2016 року по 28 серпня 2016 року на загальну суму 11713,93 грн., чим заподіяла збитки державі в особі Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА на вказану суму.

Ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив з того, що документи надані Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА не можуть бути визнані допустимими доказами, оскільки слідчий не вчинив дій щодо збирання доказів у спосіб, передбачений ст. 93 ч. 2 КПК України, тобто шляхом вчинення відповідних процесуальних дій, з метою подальшої фіксації отриманих доказів, що є важливим елементом процесу збирання доказів.

Також суд виходив з того, що надані стороною обвинувачення копії документів не мають доказового значення, оскільки вони подані до початку досудового розслідування кримінального правопорушення, а також до суду не було надано їх оригінали, які б мали бути зібрані та зафіксовані відповідно до ст. 93 ч. 2 та ст. 100 КПК України.

Крім того, суд дійшов до висновку про те, що наявні в матеріалах провадження докази у їх сукупності не доводять наявність суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 .

У зміненій апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням судом кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовував тим, що суд першої інстанції, всупереч вимогам кримінального процесуального закону, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та надав оцінку діям працівників Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА.

Прокурор зазначає, що судом не надано оцінку поясненням обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що вони з чоловіком придбали житловий будинок і продовжували отримувати адресну допомогу, не повідомивши про це Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА.

Крім того, прокурор вказує, що згідно пояснень наданих в судовому засіданні свідком ОСОБА_9 , який є чоловіком обвинуваченої, вони при оформленні адресної допомоги нікого не повідомляли про факт придбання ними будинку.

На думку прокурора, бездіяльність сім`ї ОСОБА_10 щодо переоформлення будинку та платіжних документів на себе, реєстрації за дійсним місцем проживання у придбаному будинку, подача невідповідної інформації про власника будинку до міграційної служби, свідчить про наявність в діях ОСОБА_7 , як уповноваженого представника сім`ї, прямого умислу на заволодіння державною допомогою у вигляді грошових платежів, шляхом обману.

На думку прокурора, суд допустив невідповідність своїх висновків фактичним обставинам справи, не надавши оцінку тому, що обвинувачена, придбавши житловий будинок, вказуючи, що придбаний будинок є не пригодним для проживання житловим приміщенням, тим самим підтверджує наявність наміру обвинуваченої приховати факт придбання нею житлового будинку для отримання нею матеріальної допомоги від держави, що є способом уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Також прокурор вважає необґрунтованими посилання суду, як на доказ відсутності винуватості ОСОБА_7 , факту неналежної перевірки з боку управління підстав для надання ОСОБА_7 матеріальної допомоги, віку обвинуваченої, життєвих обставин для обвинуваченої та її психологічного стану, як на обставини, що спростовують наявність у обвинуваченої прямого умислу на заволодіння державними грошовими коштами, шляхом обману.

Прокурор вказує й на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора щодо дослідження в судовому засіданні оригіналів особової справи ОСОБА_7 , яка знаходиться в Управлінні соціального захисту населення Тростянецької РДА.

Не погоджується прокурор і з висновком суду про те, що у діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення у зв`язку з тим, що за фактом отримання ОСОБА_7 матеріальної допомоги від держави, ОСОБА_7 та Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА перебували між собою у цивільно правових взаємовідносинах, що виключає кримінальну відповідальність ОСОБА_7 за фактом отримання нею від Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА грошових коштів у якості матеріальної допомоги, як особі, що переселена з тимчасово окупованої території України.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 про підтримку апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення виправданої ОСОБА_7 про заперечення апеляційної скарги, піддавши аналізу доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 370 ч. 1, 3, 4 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду, дійшов до передчасного висновку про невинуватість ОСОБА_7 у пред`явленому їй обвинуваченні за ст. 190 ч. 1 КК України.

Суд, виправдовуючи ОСОБА_7 за ст. 190 ч. 1 КК України, виходив з того, що копії документів долучених до матеріалів справи, наданих Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА, не мають доказового значення, оскільки вони не можуть бути визнані допустимими доказами, так як ці копії отриманні органом досудового розслідування з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що стороною обвинувачення, як доказ винуватості ОСОБА_7 до обвинувального акту були надані такі письмові документи: заяву управління соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації Сумської області, від 20 січня 2017 № 03-09/245, якою Тростянецьке відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області було повідомлено про факт надмірно виплачених коштів ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , як щомісячної адресної допомоги, у зв`язку з приховуванням та повідомленням неправдивих відомостей, які впливають на призначення та виплати грошової допомоги (а. п. 56 57); копію заяви ОСОБА_9 про взяття на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, від 31 серпня 2015 року (а. п. 58); копію заяви ОСОБА_7 про взяття її на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції від 31 серпня 2015 року (а. п. 59); три копії довідок, від 31серпня 2015 року та, від 16 листопада 2015 року № 5916/000545, виданих ОСОБА_7 про взяття її на облік, як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (а. п. 60 62); три копії довідок, від 31 серпня 2015 року та від 16 листопада 2015 року № 5916/000544, виданих ОСОБА_9 про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції (а. п.63 65); копію заяви ОСОБА_7 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, від 31 серпня 2015 року (а. п. 66); копію рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, від 4 вересня 2015 року, яка призначена представнику сім`ї ОСОБА_7 , в сумі 1833 грн. (а. п. 67); копії заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , від 2 березня 2016 року, про продовження терміну дії довідок, від 16 листопада 2015 року № 5916/000544 та від 16 листопада 2015 року № 5916/000545 (а. п. 68); копію заяви ОСОБА_7 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг, від 2 березня 2016 року (а. п. 69); копію рішення про призначення допомоги переміщеним особам на проживання, від 2 березня 2016 року, яка призначена представнику сім`ї ОСОБА_7 , в сумі 1958 грн. (а. п. 67); копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 68519047, від 20 вересня 2016 року (а. п. 71 72); копію витягу з рішення Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, від 23 вересня 2016 року, про припинення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 державної адресної допомоги (а. п. 73); копію звернення ОСОБА_9 , від 31 жовтня 2016 року, до управління соціального захисту населення Тростянецької РДА та копію відповіді управління, від 17 листопада 2016 року № 05-14/3440, на указане звернення про підстави повернення виплаченої допомоги (а. п. 74); копію звернення ОСОБА_9 , від 22 листопада 2016 року, до управління соціального захисту населення Тростянецької РДА про спосіб повернення коштів та копію листа управління, від 24 листопада 2016 року, з реквізитами рахунку на який необхідно повернути кошти (а. с.75); копію звернення ОСОБА_9 , від 15 грудня 2016 року, до управління соціального захисту населення Тростянецької РДА (а. п. 77); довідку управління соціального захисту населення Тростянецької РДА, від 22 лютого 2017 року № 04 14/144, 04 14/145, 04 14/145, 04 14/146, про переплату ОСОБА_7 допомоги переміщеним особам на проживання (а. п. 78 81); лист приватного нотаріуса ОСОБА_11 , від 15.02.2017 р. № 09/01 16 з доданими копіями заяви ОСОБА_7 , від 29 вересня 2015 року, про згоду на купівлю чоловіком ОСОБА_9 житлового будинку та копію договору купівлі продажу житлового будинку, від 29 вересня 2015 року, по АДРЕСА_2 (а. п. 91 98).

Суд, у ході судового розгляду визнав вказані докази такими, що не можуть бути прийняті до уваги в обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення. виходячи з того, що вони отриманні органом досудового слідства з порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 22 КПК України, сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У той же час, суд визнаючи недопустимими вищевказані письмові документи, не врахував, що згідно ст. 93 КПК України, збирання доказів може бути здійснено сторонами кримінального провадження, а також особою якій завдано матеріальні збитки у результаті вчиненого кримінального правопорушення, тобто потерпілою особою, якою є Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне провадження було розпочате за заявою Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА про перевірку дій ОСОБА_7 за фактом незаконно заволодіння нею грошовими коштами, виплаченими Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА, як адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, за період з 2 березня 2016 року по 28 серпня 2016 року на загальну суму 11713,93 грн.

Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА, як потерпілою особою у кримінальному провадженні, у порядку ст. 99 КПК України, були добровільно надані копії вищевказаних документів, завірені у передбаченому законом порядку, які, відповідно до ст. 100 КПК України, зберігалися у матеріалах кримінального провадження, як докази сторони обвинувачення.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при відкритті матеріалів зібраних під час досудового розслідування стороні захисту, ОСОБА_7 та її захисник, зазначаючи про порушення порядку збирання та фіксації речових доказів, не вказували, що дані у копіях вказаних документів не відповідають даним у їх оригіналах, а тому на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про недопустимість вищевказаних доказів, оскільки допустив порушення принципу, закріпленого в ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін у кримінальному провадженні та свободи у поданні ними суду своїх доказів, не надавши стороні обвинувачення можливості надати суду оригінали документів які маються у наявності у потерпілої особи Управлінням соціального захисту населення Тростянецької РДА на чому наполягав прокурор у ході судового розгляду.

Не дав належної оцінки суд й показанням ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_12 наданих ними в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком ОСОБА_7 , повідомив суд про те, що його дружина була присутня під час укладення договору купівлі продажу будинку у нотаріуса та письмово надавала згоду на придбання будинку, однак вказаним поясненням оцінки суд не надав.

Крім того, судом першої інстанції не було взято до уваги та не було спростовано показання свідка ОСОБА_12 , головного спеціаліста Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА, яка безпосередньо 2 березня 2016 року приймала від ОСОБА_7 заяву на призначення адресної грошової допомоги, у якій було зазначено, що обвинувачена не має житла на не окупованій території.

Що стосується пояснень ОСОБА_7 , наданих у суді першої інстанції про те, що вона не вважала придбання її чоловіком будинку підставою для зупинення виплат їхньому подружжю адресної допомоги для покриття витрат на проживання, оскільки придбане домоволодіння було майже у непридатному для життя стані, то колегія суддів вважає ці пояснення таким, що повинні бути піддані оцінці судом у сукупності з іншими доказами по справі для прийняття рішення.

Оскільки судом першої інстанції зазначеним доказам не було надано належної оцінки то це призвело до порушення вимог ст. 411 КПК України, оскільки висновки суду про виправдування ОСОБА_7 , що викладені у вироку, містять істотні суперечності.

Крім того, суд першої інстанції, дійшовши до висновку про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення за ст. 190 ч. 1 КК України, вважав, що мала місце недбалість працівників Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА при вирішенні ними питання про надання матеріальної допомоги ОСОБА_7 , яка, як на думку суду, призвела до заподіяння шкоди державі, у особі вказаної організації, що виключає наявність умислу у ОСОБА_7 на заволодіння чужими грошовими коштами.

Колегія суддів знаходить такий висновок суду безпідставним, оскільки суд не врахував положення п. 11 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат для проживання, в тому числі на оплату житлово комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, від 1 жовтня 2014 року № 505, згідно з яким уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин.

Крім того, вказаним Порядком не передбачено обов`язку службових осіб Управління соціального захисту населення Тростянецької РДА перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів поданих для призначення грошової адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат для проживання, натомість особа звертаючись до управління має довести своє право на отримання такої допомоги.

Вищезазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про суперечливість висновків суду, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 409 ч. 1 п. п. 1 3 КПК України, є підставою для скасування вироку суду.

За таких обставин, виходячи з вимог ст. 404 ч. 1 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що вирок суду належить до скасування з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції у Тростянецькому районному суді Сумської області.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 409; 412; 415; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, задовольнити.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області, від 13 листопада 2017 року, відносно ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, в Тростянецькому районному суді Сумської області в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4