Ухвала Іменем України

05 березня 2018 р.

м. Київ
справа № 650/599/16

провадження № 51-4419 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 ,
встановив:
Вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 19 травня 2017 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Давидів Брід Великоолександрівського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 213 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року зазначений вирок місцевого суду відносно ОСОБА_4 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, у період часу з 12.00 по 16.00 год. 20 лютого 2017 року, переслідуючи прямий корисливий умисел, здійснив прийом брухту чорного металу у мешканців с. Нова Калуга, с. Новопавлівка та с. Первомайське Великоолександрівського району Херсонської області загальною вагою 180 кг.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування оскарженої ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про відкладення розгляду кримінального провадження з метою надання документів, які підтверджують наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_4 положень ст.ст. 85, 86 КК України та Закону України «Про амністію у 2016 році». Вважає, що вказані дії апеляційного суду призвели до не застосування закону України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а також до порушення такої засади кримінального провадження, як змагальність сторін.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, Верховний Суд дійшов такого.
Згідно зі ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році» питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їхніх захисників чи законних представників.

Зі змісту копії оскарженої ухвали апеляційного суду колегія суддів не вбачає, що в судовому засіданні особами, визначеними у ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», заявлялось клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 положень цього Закону. Не наголошує на цьому і прокурор у своїй касаційній скарзі.

За таких обставин суд касаційної інстанції не може встановити неправильність застосування судом апеляційної інстанції положень ст.ст. 85, 86 КК України та Закону України «Про амністію у 2016 році».
Крім того, особи, визначені у ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», не позбавлені можливості вирішення питання застосування положень цього Закону відносно ОСОБА_4 в порядку, передбаченому розділом VIII КПК України.

Істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яке було б підставою для скасування оскарженої ухвали апеляційного суду відносно ОСОБА_4 , про що йдеться у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.
Враховуючи викладене, підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 23 листопада 2017 року відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3