Справа № 1-1180/11к
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2018 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
за участю обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
провівши в залі суду судове засідання кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.358, ч.3 ст.358 КК України,-
встановив:
ОСОБА_4 , маючи умисел на підроблення документу, який видається громадянином-підприємцем, який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, діючи умисно, в грудні 2006 року за попередньою домовленістю із невстановленою особою, виготовив довідки про доходи з завідомо недостовірною інформацією, а саме:
Продовжуючи свої злочинні дії та керуючись єдиним злочинним умислом, ОСОБА_4 26 грудня 2006 року, перебуваючи приміщенні Рівненської філії АТ «Український Інноваційний банк», що за адресою м. Рівне, вул. Драгоманова, 32, подав до даного банку зазначені підроблені довідки про доходи, а також копії документів, що засвідчують осіб ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , де на підставі поданих документів зазначені громадяни, уклали з банком відповідно у кожному випадку кредитні договори № 1789 від 26 грудня 2006 року, № 1788 від 26 грудня 2006 року.
Крім того, ОСОБА_4 , з метою укладення кредитного договору з акціонерним товариством «Український інноваційний банк» для отримання кредитних коштів 25 грудня 2007 року надав до Рівненської філії АТ «Український інноваційний банк», що за адресою м. Рівне, вул.. Драгоманова, 32, завідома неправдиву інформацію, яка містилась:
в бізнес-звіті про прибутки та витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в графах прибуток, згідно якого ним надана банку неправдива інформація про суму отриманого ним чистого доходу за дев`ять місяців 2007 року сумі 379425 гривень;
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зокрема грошовими коштами громадянки ОСОБА_12 , шляхом зловживання довірою та дружнім відносинами з нею, 14 травня 2008 року, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори, що в будинку АДРЕСА_2 , у останньої взяв в позику 128000 гривень, які зобов`язався повернути у строк до 01 березня 2009 року. Про повернення даної суми готівкових коштів ОСОБА_4 написана розписка громадянці ОСОБА_12 , згідно якої він зобов`язувався повернути борг у строк до 01 березня 2009 року. Однак, заволодівши вказаною сумою коштів ОСОБА_4 , обернув їх на свою користь та використав на задоволення власних потреб, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій на суму 128000 гривень, що є великим розміром на момент вчинення злочину.
У подальшому, не маючи наміру щодо виконання зобов`язань по поверненню коштів громадянину ОСОБА_7 , ОСОБА_4 систематично вводив його в оману, обіцяючи повернути кошти найближчим часом.
У подальшому, не маючи наміру щодо виконання зобов`язань по поверненню коштів громадянину ОСОБА_13 , ОСОБА_4 систематично вводив його в оману, обіцяючи повернути кошти найближчим часом.
Крім того, ОСОБА_4 , з метою укладення кредитного договору з акціонерним товариством Український інноваційний банк для отримання кредитних коштів 25 грудня 2007 року надав до Рівненської філії АТ «Український інноваційний банк», що за адресою м. Рівне, вул.. Драгоманова, 32, завідома неправдиву інформацію, яка містилась:
в бізнес-звіті про прибутки та витрати фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в графах прибуток, згідно якого ним надана банку неправдива інформація про суму отриманого ним чистого доходу за дев`ять місяців 2007 року сумі 379425 гривень;
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на заволодіння чужим майном, зокрема грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом зловживання довірою та дружнім відносинами із останнім, 10 квітня 2008 року, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори в будинку №-34 по вул. Міцкевича в м. Рівне, взяв у останнього в позику, без подальшого наміру виконувати свої зобов`язання, кошти в сумі 118000 доларів США, що відповідає 595000 грн. згідно встановленого Національним банком України офіційного курсу гривні до долару США, які зобов`язався повернути у строк до 1 червня 2008 року. Однак, заволодівши вказаною сумою коштів ОСОБА_4 , обернув їх на свою користь та використав на задоволення власних потреб, чим спричинив майнової шкоди потерпілому на вказану суму, що є особливо великим розміром на момент вчинення злочину.
У подальшому, не маючи наміру щодо виконання зобов`язань по поверненню коштів громадянці ОСОБА_14 , ОСОБА_15 систематично вводив її в оману, обіцяючи повернути кошти найближчим часом.
Підсудний, ОСОБА_4 на момент його допиту в судовому засіданні, а саме 22 січня 2015 року, не страждав на хронічне психічне захворювання у формі параноїдальної шизофренії та дав показання, що своєї вини в інкримінованих йому злочинах він не визнає. Цивільні позови не визнає. Також дав показання, що в 2007-2008рр. ОСОБА_14 продавала будинок в Новому Дворі, він знайшов їй клієнта. Будинок перебував під заставою в «Укрсоцбанку», оскільки ОСОБА_14 брала кредит на його будівництво. Він погасив даний кредит, оскільки в ОСОБА_14 не було грошей. Після того, як переоформили документи на будинок, він позичив в ОСОБА_14 гроші. В заставу він залишив їй автомобіль Шкода Октавія, який вона згодом реалізувала, чим погасила більшу частину боргу. Іншу частину він пропонував ОСОБА_14 повертати частинами, але так вона не захотіла. Будинок реалізувати так і не вдалося, бо вдарила криза, він знецінився, і на даний час перебуває в заставі банку. Частинами ОСОБА_14 гроші брати не захотіла, він неодноразово їй пропонував це. Позичені кошти ОСОБА_14 він не віддавав, так як в неї був у заставі його автомобіль, який вона реалізувала, і погасила частину заборгованості.
Він позичив в ОСОБА_12 25 000 доларів. Готівкою він цю суму в неї не брав, вона виникла при переоформленні будинку, це було держмито. Воно становило 200 000 грн. В нього не було коштів на його сплату. ОСОБА_12 погодилася його сплатити за умови, що після продажу будинку він їй ці кошти поверне. Але буквально через три місяці після того як він придбав будинок він знецінився, можливості продати його не було. ОСОБА_12 попросила, щоб він написав їй розписку на вказану суму. Він написав, після чого вона звернулася в суд, в міліцію. Він намагався повернути кошти, відправляв їй гроші поштовим переказом, та вона відмовилася від їх отримання.
Також він позичив у ОСОБА_6 кошти в сумі 118 000 доларів. Він казав, що це були не його гроші, а гроші ОСОБА_17 . Частину цих коштів він повернув ОСОБА_18 , а частину ні.
30 000 доларів він повернув до порушення кримінальної справи. ОСОБА_6 розписку про отримання коштів не писав. 118 000 доларів, які позичив, він витратив на будівництво. Він працював директором ТОВ «Українська агропромислова група», був приватним підприємцем. З ОСОБА_6 він перебував і в бізнес-відносинах, вони вкладали кошти в будинок по АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 був співвласником цього будинку. Чотири особи (він, ОСОБА_6 , ОСОБА_19 , ОСОБА_7 ) придбали вказаний будинок за кредитні кошти з метою його реконстукції та подальшого продажу. Будинок будувався за кошти ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 .. Він виступав поручителем по кредитному зобов`язанню ОСОБА_6 перед банком, тому банк стягує заборгованість по кредиту і з нього. На сьогодіншій день ОСОБА_6 йому ці кошти не повернув і не намагався повернути.
ОСОБА_16 не має до нього жодних претензій, про що подав суду письмову заяву. ОСОБА_16 кошти він повернув . Позичав у нього 40 000 доларів. ОСОБА_16 він залишав в заставу автомобіль, який на той час коштував 80 000 доларів.
З ОСОБА_7 він перебував у трудових відносинах. Вони є співвласниками будинку по АДРЕСА_4 , мали у власності по ? даного будинку. Він давав йому кошти на реконструкцію вказаного будинку. В нього було доручення від ОСОБА_7 , згідно якого він міг відчужувати майно, отримувати кошти від його імені. Коли з`явився клієнт на купівлю будинку ОСОБА_7 , відкликав довіреність і будинок не продався. Він виступив поручителем ОСОБА_7 за кредитними зобов`язаннями перед банком. Тому банк вимагає погашення кредиту, який брав ОСОБА_7 , і від нього. В розписці про отримання коштів від ОСОБА_7 був вказаний термін їх повернення. Коштів повернути борг ОСОБА_7 не було. Брав він кошти на будівництво у ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 .
Домовленість між ним, ОСОБА_7 , ОСОБА_19 та ОСОБА_6 була така: вони купують домоволодіння по вул. Штейнгеля і вкладають кошти на його реконструкцію. Він хотів повернути кошти ОСОБА_7 і ОСОБА_6 після продажу будинку. З ОСОБА_13 вони купували будинок по вул. Лисенка за кредитні кошти. ОСОБА_13 кошти він не повернув. Він виступав поручителем ОСОБА_13 за кредитними зобов`язаннями перед банком. В них з ОСОБА_13 перебувало у власності по ? частці будинку по АДРЕСА_5 . Вказаний будинок перебував у заставі в банку і був реалізований в рахунок кредиту.
В банку «Укрінбанк» він брав кредит в розмірі 62 000 євро. В декларації про доходи, яку подавав «Укрінбанку» для отримання кредиту, вказані правдиві відомості про його доходи. В 2007 році за місяць він отримував близько 42 000 грн., а за дев`ять місяців - 389 000 грн. В кінці 2007 року настала криза і таких прибутків він вже не отримував. З ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_19 вони домовились усно про те, що кошти він віддам після реалізації будинку. Не повернув кошти «Укрінбанку», бо будівництво будинку закінчити не вдалося, і відповідно продати будинок також.
Кошти в ОСОБА_10 та ОСОБА_11 він не брав, розписки їм не писав. Ніяких угод з потерпілою ОСОБА_11 він не укладав.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_14 показала, що вона не знала підсудного ОСОБА_4 особисто. Вона продавала свій будинок на якого в неї вже були покупці. Але одного дня, ввечері, їй зателефонували і запитали чи дійсно вона продає будинок, на що вона відповіла, що будинок вже майже проданий. Але коли їй запропонували більшу ціну по телефону, то вона сказала, що їй спочатку треба розірвати договір з попередніми покупцями. Трохи згодом вона пояснила попереднім покупцям, що склалась така ситуація, що вона розриває з ними договір та віддала їм гроші. Ось так вона і познайомилась з підсудним. Потім в неї з підсудним відбулась розмова про те, що будинок він нібито буде купувати в кредит, на що вона йому відповіла, що теж має кредит в банку, який необхідно погасити. Далі вона телефонувала ОСОБА_4 щоб з`ясувати коли все ж таки буде продаж, на що він її заспокоював та казав, що документи знаходяться на розгляді. Вона сама неодноразово брала кредити, тому добре знає, як саме вони оформляються. Коли вона почала хвилюватися, то вирішила сама з`їздити у відділення банку, що по вулиці Черняка в м. Рівне, але і там її запевнили, що все добре. Через деякий час вони з підсудним зустрілись і він сказав їй, що є одна проблема і договір купівлі продажу може не відбутись. ОСОБА_4 запевняв її, що йому постійно позичають гроші і йому можна вірити. Підсудний запевняв її, що йому необхідно 40 тисяч доларів для укладення договору купівлі продажу. Вона не знає чому вона йому повірила і погодилась на таке. В обумовлений час вона привезла необхідні документи до нотаріуса ОСОБА_12 . Приблизно о 12 чи 13 годині їй зателефонували і повідомили, що її майно знаходиться під арештом. Біля 17 години їй зателефонував ОСОБА_4 , запитав де вона і сказав, що треба зняти гроші. Вона тоді була дуже схвильована. Коли вони з підсудним зустрілись, то він був не сам, а з водієм ОСОБА_21 , якого вона знала і до цього. Коли вони всі разом зайшли до нотаріуса, то вона швидко підписала документи. Після того, як вона поставила свій підпис, вона побачила, що в документах фігурує прізвище ОСОБА_22 , а не ОСОБА_23 . Коли вона почала ставити питання підсудному, він сказав їй, що немає ніякої різниці чиє прізвище стоїть в документах. Після цього вони всі разом поїхали в банк, де всі вже знали заздалегідь, що відбувається афера, проте запевняли її що все буде добре. Підсудний тим часом писав розписку про 40 тисяч доларів, які він їй винен, але це була не позика, а кошти, які їй треба було сплатити в банк. Через деякий час підсудний зателефонував їй і вони домовились про зустріч, на якій ОСОБА_4 сказав, що йому необхідно ще 20 тисяч доларів. Про його афери вона дізналась не відразу,а трохи згодом. Вона довіряла ОСОБА_4 , тому вони з ним поїхали в банк, де вона знову ж таки зняла гроші та дала йому. Тільки в кінці літа вона дізналась хто такий ОСОБА_4 і скільком людям він винен гроші. Тоді вона терміново почала пошуки підсудного, їздила до нього додому, проте його ніде не було. Впродовж чотирьох з половиною років підсудний не являвся, а в 2010 році вона зустріла його у МРЕВ, підійшла до нього, а він мовчав, просив, щоб вона не турбувала його батька. Протягом всього часу відсутності підсудного вона писала заяви в прокуратуру, міліцію, але ніякого толку з цього не вийшло.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 показав, що він познайомився з підсудним в 2005 році. Він працював в агентстві тещі ОСОБА_4 , вони з ним товаришували. В 2006 році підсудний запропонував йому купити будинок , зробити в ньому реконструкцію і продати його. Для цього їм необхідно було взяти кредит, що вони разом і зробили. Він надав підсудному свої документи. ОСОБА_4 сказав йому коли приїхати в банк. Після отримання кредиту вони купили будинок, підсудний почав робити в ньому реконструкцію. Він довіряв підсудному, до того ж він був зятем керівниці агентства, в якому він працював. Трохи згодом він позичив підсудному суму коштів в розмірі 15 500 доларів США. Коли в будинку закінчилась реконструкція вони почали його продавати. Це був 2008 рік. ОСОБА_4 дзвонив йому і повідомляв про покупців. Всі документи знаходились в підсудного. Він запевняв його, що вони продадуть будинок і отримають кошти. Він не хвилювався, думав, що забере гроші при розрахунку по факту. Через деякий час підсудний просто пропав, він йому дзвонив, але час йшов і нічого не змінювалось. Коли він поїхав глянути на будинок, то застав там вже нових жильців, він ніяк не міг зрозуміти, як таке можливо, адже будинок знаходився в їхній спільній власності. Тоді він почав хвилюватись, в будинку живе людина, вони взяли кредит, він негайно скасував своє доручення і вони перестали спілкуватись з підсудним. Він писав заяви в органи внутрішніх справ, давав пояснення слідчому, але гроші все одно не повернуто.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 показав, що він дав підсудному в борг 40 000 $, той обіцяв повернути, але не повернув. З підсудним він мав дружні стосунки. До того, як позичив 40 000 $, позичав ОСОБА_4 кошти ще кілька разів і він їх повертав. Підсудному позичав гроші в різних сумах. Про отримання коштів в сумі 40 000 $ підсудний написав розписку, в якій було вказано дату її написання та термін погашення боргу. Він звертався до підсудного з проханням повернути кошти неодноразово, та ОСОБА_4 почав його уникати, а згодом взагалі зник. Підсудний не пояснював чому не може повернути гроші. Він звертався в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_4 коштів за борговою розпискою, його позов задовольнили, є відповідне рішення суду. Підсудний пояснював, що кошти бере на будівництво магазину, але як виявилося пізніше, він їх взяв для особистих цілей. Для забезпечення виконання зобов`язання за даною розпискою ОСОБА_4 передав йому в заставу автомобіль марки БМВ. Підсудний залишив цей автомобіль мені, але згодом забрав його. При оформленні договору в нотаріуса ОСОБА_12 він дізнався, що ОСОБА_4 ошукав і її, а також ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , а саме позичив гроші, але не повернув їх.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 показав, що з підсудним товаришує з 2005 року. 22 листопада 2007 року в приміщенні нотаріальної контори на вул. Міцкевича, 34, позичив йому грошові кошти в розмірі 30 000$. Дана позика була нотаріально посвідчена нотаріусом ОСОБА_12 25 листопада 2007 року поблизу вищевказаної нотаріальної контори він надав ОСОБА_4 в позику грошові кошти в розмірі 30 000 $, про що він написав розписку. За словами ОСОБА_4 дані кошти були необхідні йому для реконструкції будинку по АДРЕСА_4 . Кошти, які він позичив ОСОБА_4 , були його власними.На скільки йому відомо кредит на реконструкцію будинку по АДРЕСА_4 . підсудний не брав. Всього у позику підсудному він надав 60 000 $. З його слів він купував будинок по АДРЕСА_4 , та мав провести його реконструкцію. Позичені кошти ОСОБА_4 мав повернути після продажу вказаного будинку, а також надати винагороду. Підсудний отримав 140 000 $ за продаж вказаного будинку. Він бачив договір завдатку, тому йому відома ця сума. До цього ОСОБА_4 позичав у нього гроші 2-3 рази і повертав їх. Вони з підсудним товаришували, випала можливість підзаробити, тому він погодився позичити кошти. По договору позики термін погашення боргу був до 22.05.2008р., а по розписці до 01.05.2008р..У вказані терміни підсудний коштів не повернув. З 2008р. він втратив зв`язок з ОСОБА_4 , він змінив номер телефону. Він не пояснював чому не повертає коштів. З позовом про повернення коштів він звернувся в межах кримінальної справи, який підтримує в повному обсязі. 28 грудня 2007р. ОСОБА_4 уклав кредитний договір з банком, за яким отримав у позику 62 000 Євро, а він виступив поручителем по даному кредиту. Даний кредит надавався для купівлі будинку по АДРЕСА_5 . В цей же день він теж уклав кредитний договір з банком, але на суму 30 000 Євро, а ОСОБА_4 виступив поручителем.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_12 показала, що в травні 2008 року ОСОБА_4 позичив в неї гроші, про що написав розписку, в якій вказав термін їх повернення. Перед тим як позичити гроші вона передзвонила батьку дружини підсудного ОСОБА_24 , він ручався за нього і сказав, що ОСОБА_4 виконає своє боргове зобов`язання. Однак ОСОБА_4 не повернув позичених коштів. Вона неодноразово йому телефонувала, проте він не піднімав слухавку. Також вона телефонувала ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які спочатку запевняли, що повернуть кошти, а згодом почали її ігнорувати. Їй було відомо, що у власності ОСОБА_4 перебувало чимало об`єктів нерухомого майна, зокрема по вул. Пухова, Тиха, Князя Володимира, Слави, Січових Стрільців, а також в селах Городище, Бабин, Біла Криниця, але все це майно згодом було переоформлено на його колишню дружину. У виконавчій службі їй повідомили, що на ОСОБА_4 заведено 21 виконавче провадження про стягнення коштів. Вона попереджала підсудного та його родичів, що звернеться до суду, в разі, якщо кошти не будить повернуті, але вони не реагували на це. Підсудний позичив у неї 25 895 $ і обіцяв їх повернути того ж дня через 2 години. В розписці ОСОБА_4 написав, що зобов`язується повернути кошти до 1 березня 2009 року. 31.05.2011р. ОСОБА_4 переказав їй кошти в сумі 500 грн. поштовим переказом, проте дані кошти їй не видали, так як в графі «Найменування адресата» було вказано неправильно її прізвище « ОСОБА_27 » замість « ОСОБА_28 ».
Допитаний в судовому засіданні представник цивільного позивача ПАТ «Укрінбанк» ОСОБА_29 підтримав заявлений ПАТ «Укрінбанк» цивільний позов та показав, що ОСОБА_4 взяв у банку як приватний підприємець кредит в розмірі 62 000 євро. За даним договором в іпотеку надавалось приміщення по АДРЕСА_2 . Для укладення кредитного договору ОСОБА_4 надав банку копію декларації про доходи з відміткою ДПІ в м. Рівне. Банк звертався в ДПІ в м. Рівне для надання інформації по декларації про доходи ОСОБА_4 , але банку повідомили, що це конфіденційна інформація. За даним договором ОСОБА_4 сплатив 36 323,12 грн. Станом на 01.11.2013р. заборгованість по кредитному договору становить 1 074 719,54 грн. Сума прямої шкоди, завданої підсудним банку, становить 55 947 євро.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 показала, що вона надала свою квартиру під заставу для забезпечення виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеного її братом ОСОБА_10 . Зі слів брата їй відомо, що йому потрібно було позичити кошти для підсудного, брат запитав чи може вона надати під заставу свою квартиру, вона погодилася. Їй не відомо, яка була мета отримання кредиту. Не пам`ятає, яку суму позичив брат. Згоду на надання під заставу квартири вона підписала. Всі необхідні документи для видачі кредиту вона підписувала в банку «Укрсоцбанк». Вона не бачила , як брат отримував кошти і передавав їх ОСОБА_4 .. Брат говорив про суму в розмірі 30 000 доларів США. Їй не відомо , чи укладали її брат та ОСОБА_4 між собою договір позики. Їй відомо, що підсудний кредит не повертав. Їй телефонували з банку, казали ,яку суму необхідно сплатити, а вона по телефону повідомляла ОСОБА_4 . Вартість її квартири становила 43 000 доларів. Підсудний особисто не просив її надати під заставу його квартиру. Договори, які вона підписувала, посвідчувались нотаріально, в офісі нотаріуса, що на проспекті Миру. До нотаріуса вони їздили з ОСОБА_13 .
Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 . ОСОБА_30 показав, що ОСОБА_4 не повернув його клієнту заборгованість в розмірі 118 000 доларів США. Позичив він їх, коли ще мав з підсудним дружні відносини. Таким чином він спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму. ОСОБА_6 позичив ОСОБА_4 вказану суму в приміщенні офісу нотаріуса ОСОБА_12 . ОСОБА_6 частину позичених коштів взяв у банку. ОСОБА_4 обіцяв повернути позичені кошти, ОСОБА_6 мав дружні відносини з ним, довіряв йому, знав, що в нього є чимало майна. Відомо, що суд визнав право власності на все майно підсудного за його дружиною. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 мали ділові відносини у зв`язку з покупкою земельної ділянки по АДРЕСА_6 . Підсудний був поручителем ОСОБА_6 за кредитними зобов`язаннями перед банком. ОСОБА_6 не повернув позичені кошти банку. Йому не відомо чи були присутні особисто ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в банку при укладенні кредитного договору.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що він позичив 30 000 доларів ОСОБА_4 . Останній обіцяв погасити кредит, який він взяв. Знає ОСОБА_4 з 2004 чи 2005 року, точно не пам`ятає, вони відпочивали з ним в одній компанії. Підсудний попросив у нього позичити йому кошти, але не сказав на які цілі, він знав, що він займається бізнесом, тому думав, що це для підприємницьких цілей. В нього не було суми, яку підсудний просив, тому він запропонував взяти кредит під заставу квартири, він сказав, що квартира батькова, ОСОБА_4 запропонував під заставу надати квартиру сестри, він поговорив з сестрою, вона погодилася. Винагороду ОСОБА_4 не пропонував. він не думав, що все так закінчиться, адже вони товаришували. Вони брали кредит в «Укрсиббанку» та «Укрсоцбанку», точно не пам`ятає. Сума кредиту була 45 000 доларів США. Кредитні кошти отримував він. Він передав ОСОБА_4 гроші в сумі 30 000 доларів в машині, решту залишив собі на власні потреби. При передачі грошей в машині був присутній ОСОБА_13 . Заборгованість по кредиту мав сплачувати ОСОБА_4 . Коли виникала прострочка по сплаті кредиту з банку дзвонили сестрі, вона йому, а він підсудному і останній гасив борг. Спочатку підсудний гасив кредит, та згодом зник. Він намагався поспілкуватися з батьками ОСОБА_4 , щоб врегулювати їхні відносини, щоб останній сплатив борг, але вони сказали, що не мають відношення до підсудного. Сума заподіяної йому шкоди становить 30 000 доларів . Заборгованість по сплаті кредиту лежить на ньому та його сестрі, якщо вони її не сплатять, то в них заберуть квартиру. Він не знає чи збирався підсудний віддавати позичені кошти. Йому не відомо, яке матеріальне становище у ОСОБА_4 зараз. До цього випадку підсудний позивач у нього гроші і завжди віддавав.
Дії підсудного ОСОБА_4 суд кваліфікує:
за ч.3 ст.358 КК України , як підроблення посвідчення або іншого документа, яке видається установою і яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його як підбурювачем, так і іншою особою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, повторно;
за ч.4 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, в особливо великих розмірах;
за ч.3 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, у великих розмірах;
за ч.2 ст.358, як підроблення документа, який видається громадянином-підприємцем, який надає права, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Вина підсудного ОСОБА_4 у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.358 , ч.4 ст.190 , ч.3 ст.190 , ч.2 ст.358 КК України підтверджуєтьсяпоказими свідків, допитаних в судовому засіданні та дослідженими матеріалами справи.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_31 показав, що він підтримує свої показання, які він давав під час попереднього слідства (т.1 а.с.85), з яких вбачається що він працює в Рівненській філії АТ «Укрінкомбанк». Щодо порядку укладення кредитних договорів дав показання, що клієнт звертається в банк для чого подає або довідку про доходи, або копію податкової декларації про суми доходів за певний період. Після чого працівники банку на нараді оцінюють платоспроможність клієнта на основі поданих документів. Про укладення договорів кредитування ОСОБА_4 дав показання, що договори обслуговувала колишній працівник банку ОСОБА_32 , яка звільнилась і виїхала на постійне проживання до м. Львів.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 показала, що в 2009 році банк подав до суду позовну заяву про стягнення з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 заборгованості за кредитним договором. Є рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 суму боргу вона не пам`ятає. Обов`язок погашення кредиту лежить на позичальнику. Хто погашав заборгованість їй не відомо, можливо це був і поручитель. Кредитне зобов`язання за вказаним договором було забезпечено квартирою. На даний час здійснюється виконавче провадження по стягнення заборгованості за рішенням суду. Боржником по договору кредиту був ОСОБА_10 , поручителем здається була його сестра. В судовому засіданні по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до про стягнення з заборгованості за кредитним договором вона була присутня , хто з відповідачів був присутній вона не пам`ятає.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_34 показав, що ОСОБА_6 його зять, товаришував з ОСОБА_4 Зять одного разу прийшов до нього з проханням передати квартиру під забезпечення виконання кредитного зобов`язання, кредит брав для будівництва будинку по АДРЕСА_7 , він сам їздив туди, переконався, що будівництво ведеться, і погодився. Він не отримував кредит, його отримував ОСОБА_6 . Він передав свою квартиру під забезпечення виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_6 . Особисто ОСОБА_4 в нього нічого не просив. Йому відомо було, що кошти бралися для будівництва будинку. По справі про стягнення заборгованості за кредитним договором його в суд не викликали. Наскільки йому відомо, то рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки немає. Є кілька квитанцій, які свідчать про те, що кредит погашав ОСОБА_6 . ОСОБА_6 казав йому, що уклав зі ОСОБА_4 договір позики на суму 100 000 доларів.
Також вина підсудного підтверджується оголошеними та дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме:
-протоколом виїмки документів, згідно якого у потерпілої ОСОБА_12 було вилучено розписку ОСОБА_4 від 14 травня 2008 року про позику 128000 гривень, зі строком повернення до 01 березня 2009 року (т. 1, а.с. 82);
-висновком судово-почеркознавчої експертизи спеціалістів сектору техніко-криміналістичного забезпечення роботи Рівненського МВ НЕДКЦ при УМВС України в Рівненській області №-10 від 25 січня 2011 року, згідно якого рукописні тексти в графах трьох довідок про доходи ПП ОСОБА_8 : №-21 від 20.12.2006 року та №-06 від 06.11.2007 року на ім`я ОСОБА_19 , №-22 від 20.12.2006 року на імя ОСОБА_7 та двох довідок про доходи ПП ОСОБА_4 : №-13 від 20.12.2006 року та №-05/11 від 05.11.2007 року на ім`я ОСОБА_6 виконані в кожному випадку не ОСОБА_7 , зразки почерку якого надано на експертизу в якості порівняльного матеріалу, а іншими особами (т.1, а.с.137-139);
- протоколами огляду документів, які визнані речовими доказами по кримінальній справі № 70/35-09, зокрема:
1. документів на оформлення кредитів у АТ Український інноваційний банк на імена наступних громадян:
4.Розписки ОСОБА_4 від 14 травня 2008 року про позику 128000 гривень, зі строком повернення до 01 березня 2009 року, вилучена у приватного нотаріуса ОСОБА_12 ;
-протоколом виїмки документів, згідно якого в приміщенні РФ АТ Укрінбанк, що за адресою м. Рівне, вул. Драгоманова, 32, було вилучено документи на оформлення кредитів у АТ Український інноваційний банк на імена наступних громадян:
З висновку судово-медичного експерта № 189 від 21 грудня 2017 року вбачається, що на даний час, ОСОБА_4 страждає хронічним психічним захворюванням у формі параноїчної шизофренії, з вираженим дефектом в емоційно-вольовій сфері, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом, ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Відповідно до ст..416 КПК України застосування примусових заходів медичного характеру, встановлених ст..94 КК України, до осіб, які визначені у ст..94 КК України, провадиться за ухвалою суду або постановою судді.
Згідно ст..421 КПК України коли буде встановлено,що дана особа вчинила суспільно-небезпечне діяння в стані неосудності або обмеженої осудності або обмеженої осудності, або після вчинення злочину захворіла на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання, суд, коли визнає за потрібне, виносить ухвалу, а суддя постанову про застосування до цієї особи примусових заходів медичного характеру, із зазначенням яких саме.
Виходячи з вищевикладеного , суд вважає доцільним застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру з поміщенням в психіатричну лікарню із звичайним наглядом, оскільки судом доведено, що діяння, передбачені ч.3 ст.358 , ч.4 ст.190 , ч.3 ст.190 ,ч.2 ст.358 КК України вчинені саме ОСОБА_4 .
Цивільні позови потерпілої ОСОБА_12 про стягнення 482 031,34 гривень, потерпілого ОСОБА_13 про стягнення 667 721, 82 гривень, потерпілого ОСОБА_7 про стягнення 540 678,74 гривень, ПАТ «Укрінбанк» про стягнення збитків в розмірі 2 120 628,65 гривень залишити без розгляду.
Потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та представнику ПАТ «Укрінбанк» рекомендувати звернутись до суду з позовами в порядку цивільного судочинства.
Судові витрати по справі слід прийняти на рахунок держави, оскільки судово-експертна установа, яка понесла ці витрати, тобто НДЕКЦ при УМВС України в Рівненській області, фінансується за рахунок державного бюджету.
Речові докази зберігати при матеріалах справи.
Керуючись ст..92, п.2 ст.93 КК України, ст..ст.299, 316, 419-421 КПК України 1960 року, пунктом 11 розділу «Перехідні положення» КПК України 2012 року, суд,-
п о с т а н о в и в :
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянин України, раніше не судимого, обвинуваченого в скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.358 , ч.4 ст.190 , ч.3 ст.190 , ч.2 ст.358 КК України, примусові заходи медичного характеру у виді надання психіатричної допомоги в примусовому порядку з поміщенням в психіатричну лікарню зі звичайним наглядом.
Після набрання цією постановою законної сили обраний ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою- скасувати.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_4 482 031,34 гривень залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 про стягнення з ОСОБА_4 667 721, 82 гривень залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 540 678,74 гривень - залишити без розгляду.
Цивільний позов ПАТ «Укрінбанк» про стягнення з ОСОБА_4 2 120 628,65 гривень - залишити без розгляду.
Речові докази зберігати при матеріалах справи.
Судові витрати по справі прийняти на рахунок держави.
На постанову протягом п?ятнадцяти діб з моменту її проголошення може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.
З оригіналом згідно.
Постанова вступила в законну силу 28 лютого 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Секретар с/з ОСОБА_2