Справа № 495/8531/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.10.2017 року м. Білгород - Дністровський
Білгород-дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
слідчого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора: ОСОБА_3 ,
слідчого: ОСОБА_4 ,
підозрюваного: ОСОБА_5 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського Одеської області клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно, -
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Надежда, Саратського району Одеської області, громадянин України, раніше не судимий, тимчасово не працюючий, одружений, має неповнолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 Кримінального кодексу України, -
В С Т А Н О В И В:
21 жовтня 2017 року слідчий Білгород-Дністровського ВН ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернулвся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 , за невстановлених обставин, у невстановлений час та місці, в невстановленої особи, незаконно придбав пістолет марки «ПМ» серія « НОМЕР_1 », 38 патронів калібру 9 мм., які в подальшому незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу до 19.10.2017 року тобто до вилучення його співробітниками поліції під час санкціонованого обшуку, згідно ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду № 495/5002/17 від 20.09.2017. Згідно висновку експерта № 1027-Б від 20.10.2017 наданий на дослідження пістолет, являється пістолетом конструкції Макарова (ПМ), калібру 9 мм., № НОМЕР_1 виготовленим промисловим способом в конструкцію якого саморобним способом внесені конструктивні зміни, а саме заміна ствола на ствол з шістьма правосторонніми нарізами та різьбленням для кріплення ПБС, (пристроєм для безшумної та безполум`яної стрільби), внаслідок чого наданий на дослідження пістолет є нестандартною переробленою короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю пістолетом конструкції Макарова, калібру 9 мм. № НОМЕР_1 , до проведення пострілів придатний. Надані на дослідження 38 (тридцять вісім) патронів являються боєприпасами калібру 9х18 мм. (ПМ), призначеними для стрільби з нарізної вогнепальної зброї пістолетів Макарова, автоматичних пістолетів Сетчкіна (АПС) та інших відповідного калібру, на час дослідження до стрільби придатні.

Таким чином, слідчий зазначає, що ОСОБА_5 здійснив незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

20.10.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення та, відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що підтверджується зібраними доказами, а саме протоколом обшуку, показаннями свідків, висновком експерта.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також те, що ОСОБА_5 , перебуває у середньому віці, має задовільний стан здоров`я, офіційно не працевлаштований, та враховуючи також той факт, що жоден з більш м`яких заходів не зможе запобігти вище вказаним ризикам, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити з метою запобігання ризику скоєння підозрюваним ОСОБА_5 інших кримінальних правопорушень та ризику переховування підозрюваним від органів досудового слідства і суду з метою уникнення покарання.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю та просив суд врахувати, що вищевказану вогнепальну зброю він знайшов на березі Лиману в селі Косівка Білгород-Дністровського району. Розуміючи, що ця зброя становить небезпеку для оточуючих, а саме дітей, ОСОБА_5 вирішив сховати зброю з метою подальшої видачі органам поліції, проте цього не зробив.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд врахувати відомості про особу підозрюваного, а саме те, що він є учасником бойових дій, має нагороди, дві громадські організації клопочуть про взяття його на поруки, тому просить обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистої поруки.

Вивчивши матеріали клопотання, заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного та захисника, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 19.10.2017 року Білгород-Дністровським ВП ГУНП в Одеський області було розпочато досудове розслідування внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003546 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 , покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Суд вважає вірними доводи слідчого щодо наявності ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Все це свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; до підозрюваного раніше не застосовувались запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
П.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.
Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).
Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. … Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».
Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. «… Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.
Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).
З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, проте має постійне місце проживання в м. Білгород-Дністровському, раніше не судимий,, інформація про який вказана в клопотанні прокурора та доведена слідчим суддею в судовому засіданні, враховуючи положення ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК, а тому вважаю за доцільне визначити розмір застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1684 грн.), що складає 50 460 грн. (30х1684).
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, в Ізмаїльській установі виконання покарань (№22) УДДУВП в Одеській області, тобто до 19 грудня 2017 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 50 460 (п`ятдесят тисяч чотириста шістдесят) гривень.
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/495/3026/17.
Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;
2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не зявився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя