Справа № 191/4524/17
Провадження № 1-кс/191/577/17
У Х В А Л А
іменем України
20 грудня 2017 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

захисника представника заявника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове клопотання заявника - власника майна ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 23.09.2016, -

встановив:
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 23.09.2016 року .

З клопотання вбачається, що ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_7 від 07 листопада 2016р. задоволено клопотання прокурора Синельниківської місцевої прокуратури юриста З класу ОСОБА_8 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000068 від 23.09.2016р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Зазначеною ухвалою накладений арешт на нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю гуртожитку з реєстраційним номером 30 (загальною площею 2320,2 кв. м., житловою площею 1025,1 кв. м.), що розташована за адресою: у АДРЕСА_1 (до перейменування АДРЕСА_2 ).

Власником зазначеного майна є ОСОБА_3 (договір купівлі - продажу нерухомого майна від 16.07.2014р.).

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано та помилково з порушенням прав та інтересів власника майна - добросовісного набувача. Нежитлова будівля А-5 площею 2320,2 кв. м. була придбана ОСОБА_3 на законних підставах, розрахунок проведений в повному обсязі. Арешт на зазначене майно, не відповідає доцільності встановлення істини у справі та збереження речового доказу, яким враховуючи кваліфікацію злочину, не може бути майно добросовісного набувача ОСОБА_3 .

Тим більше, що ОСОБА_3 , після набуття права власності у відповідності до декларації про початок виконання будівельних робіт від 10.03.2015р. та проекту МРТ 36.2014 реконструював нежитлову будівлю колишнього гуртожитку під багатоквартирний житловий будинок.

Зазначена реконструкція здійснена добросовісним набувачем ОСОБА_3 вплинула на стан цієї будівлі та її вартість. Нежитлова будівля, яку ОСОБА_3 придбав у 2014 році, станом на час арешту у 2016 році набула зовсім іншого стану та властивостей. Так, якщо у 2014 році ОСОБА_9 було придбано нежитлову будівлю у аварійному стані, то після проведення реконструкції протягом 2014-2016 р.р., ця будівля на час арешту являла собою відремонтований багатоквартирний житловий будинок. При цьому, приріст у ринковій вартості за цей час склав 10 455 180 грн.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку

В той же час, при накладенні арешту на майно жодним чином не було доведено обізнаність ОСОБА_3 щодо можливої неправомірності розпорядження майном колишнім власником ПАТ Синельниківський ресорний завод . Так, договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 16.07.2014 р. був посвідчений нотаріусом, яким відповідно було перевірено правомірність відчуження нерухомого майна його власником.

Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. В той же час, арештоване майно не є речовим доказом, а ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна.

Отже, ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, не має по кримінальному провадженню ніякого процесуального статусу (не є підозрюваним/обвинуваченим), не несе та не може нести будь-якої юридичної (цивільної) відповідальності за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого в межах даного кримінального провадження; арештоване майно не є речовим доказом, який необхідно зберігати, - а тому на його майно не може та не міг бути накладений арешт.

ОСОБА_3 не має нести відповідальності за дії третіх осіб, якими нібито здійснено розтрату ввіреного їм майна, натомість особи, чия вина буде доведена відповідним вироком суду мають нести матеріальну відповідальність за рахунок належного саме їм майна.

Після арешту майна минуло більше 1 року (13 місяців). Увесь цей час власник нерухомого майна ОСОБА_3 позбавлений реалізації права власності на належне йому майно. Зауважує, що ОСОБА_3 готовий сприяти у проведенні необхідних досліджень, у тому числі, ретроспективної експертизи вартості мана.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить суд скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.11.2016 року (справа № 191/5041/16-к), що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ) реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30.

У судовому засіданні заявник - власник майна ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали клопотання, просили суд скасувати арешт майна.
Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що це майно є предметом злочину та речовим доказом, арешт на майно був накладений з метою запобігання можливості його відчуження, пошкодження, псування, знищення, тому заперечує проти задоволення клопотання заявника.
Слідчий ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що постановою слідчого майно, яке є предметом злочину - було визнано речовим доказом, тому вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання заявника.
Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що арешт на нерухоме майно нежитлову будівлю гуртожитку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ) накладено обґрунтовано. Оскільки арешт накладався на майно з метою його збереження, наведене нерухоме майно визнане речовим доказом відповідно до постанови слідчого. Суд накладаючи арешт 07 листопада 2016 року діяв у відповідності до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, оскільки арешт накладався за клопотанням прокурора Синельниківської місцевої прокуратури саме з метою збереження речового доказу, що суд посилаючись на вимоги ст. 170 КПК врахував при прийнятті рішення про накладення арешту на нерухоме майно. Досудове розслідування, в межах якого було накладено арешт на майно, не завершено, у органу досудового слідства є необхідність у перевірці обставин скоєного злочину, арешт майна є одним з заходів забезпечення кримінального провадження в відповідно до ст. 131 КПК України, кримінальне провадження триває, потреба у такому арешті не відпала, а тому питання про його скасування слід вирішувати одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчуватиметься судовий розгляд.
Зняття арешту з майна, вказаного у клопотанні, на даний час може негативно вплинути на хід досудового розслідування, в збереженні арешту нерухомого майна є нагальна потреба, а тому на теперішній час слідчий суддя не вбачає підстав для скасування арешту в порядку ст. 174 КПК України на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.11.2017 року. Заявником та його представником при зверненні до суду не доведено, що на даний час відсутні потреби у застосуванні арешту майна або необґрунтованість його накладення, у зв`язку з чим слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення даного клопотання про скасування арешту.
Зважаючи на вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання заявника - власника майна ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 23.09.2016.

Керуючись ст.ст. 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання заявника - власника майна ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000068 від 23.09.2016 про скасування арешту нерухомого майна - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1