Справа № 694/1016/17 Провадження №1-м/694/2/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
02.10.2017 р. м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:
Головуючого: судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Звенигородка клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 ,
засудженого вироком Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р. з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду від 17.05.2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 7 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, -
29.08.2017р. до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р., яким громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнім відомим місцем проживання якого в Україні було АДРЕСА_1 , засуджений за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 7 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Вирок суду набрав законної сили, ОСОБА_4 направлено для відбуття покарання в ФКУ "Виправна колонія №19 УФСВП Росії по Волгоградській області" кінцевий строк відбуття покарання 29 січня 2023 року.
25 липня 2017 року Міністерством юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання на території України.
Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року), до якої Україна приєдналася на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» № 337/95-ВР від 22.09.1995 р. визначено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11.
Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.
Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст.606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст. 610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.4 ст. 610 КПК України, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статі Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.
ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 засуджено вироком Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р. з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду від 17.05.2016 року, який набрав законної сили.
Вказані обставини підтверджуються копіями вироку та розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили.
ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується письмовою заявою.
ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228.1 (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений із використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (включаючи мережу «Інтернет»), за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
На підставі положень ст.43 УК РФ ОСОБА_5 призначено покарання згідно санкції ч.4 ст.228.1 УК РФ за необхідністю ізоляції від суспільства у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
На момент вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, а також на момент вирішення питання про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України його дії відповідно до Кримінального кодексу України слід кваліфікувати за:
-ч.2 ст.307 КК України, як незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна;
Згідно з ч.4 ст.610 КПК України при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:
1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;
2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинне вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
З урахуванням наведеного, з огляду на те, що призначене ОСОБА_4 за вироком Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р. покарання за ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 УК РФ не змінює межі мінімального та максимального строку позбавлення волі, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто виключення передбачені ч.4 ст.610 КПК України не застосовуються у даному випадку, суд вважає можливим привести у відповідність із законодавством України вирок Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р. щодо ОСОБА_4 та вважати його засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років шість місяців.
Відповідно до довідки про відбуття строку покарання ОСОБА_4 початок строку - 30.07.2015р., кінець строку - 29.01.2023р., станом на 05.05.2017р., не відбутий строк покарання - 5 років 08 місяців 25 днів.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 липня 2015 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 372, 602-604, 610 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - задовольнити.
Вирок Ворошиловського районного суду м. Волгограда РФ від 31.03.2016 р. з урахуванням апеляційної ухвали Волгоградського обласного суду від 17.05.2016 року про засудження ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ до 7 років 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму - привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 липня 2015 року.
Копію ухвали суду направити Міністерству юстиції України та Державної пенітенціарної служби України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Черкаської області через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1