Справа № 541/2300/17
Провадження № 1-кп/541/228/2017
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
14 грудня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:головуючої судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника, адвоката ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 за ст. 307ч.2 КК України,

встановив :

Відповідно до ухвали Миргородського міськрайонного суду від 20.10.2017 року термін запобіжного заходу тримання під вартою обраний обвинуваченому ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 307 КК України, закінчується 18 грудня 2017 року, термін запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт обраний ОСОБА_7 , обвинуваченому за ч. 2 ст. 307 КК України, закінчується 18 грудня 2017 року,

Прокурор просив продовжити дію запобіжного заходу тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт, оскільки ризики які існували при обранні запобіжного заходу продовжують існувати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки прокурор не довів існування ризиків, які б давали підстави для застосування цього запобіжного заходу. Захисник наголошував на необхідності взяти до уваги презумпцію невинуватості, оскільки вина його підзахисного не доведена судом, тому відсутні підстави для тримання його під вартою.

ОСОБА_6 підтримав позицію свого адвоката.

Адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку тримання під вартою суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України ухвалою слідчого судді від 23.08.2017 року обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даний час строк дії запобіжного заходу продовжений ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10. 2017 року до 18.12 2017 року.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 19.09.2017року в ході апеляційного перегляду ухвали слідчого судді від 25.08.2017 року обвинуваченому ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на даний час строк дії запобіжного заходу продовжений ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20.10. 2017 року до 20.12. 2017 року.

В зв`язку з неможливістю закінчити судовий розгляд до вказаної дати є необхідність вирішити питання щодо продовження запобіжного заходу.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, ступінь суспільної небезпеки якого є значним, обвинувачений не працює, утриманців не має, перебуваючи на волі з метою уникнення відповідальності, може переховуватися, змінити місце проживання, тим самим ухилитися від суду. Отже, на даному етапі судового розгляду, лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, здатний запобігти доведеним ризикам.

Крім того, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року згідно з яким суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, та у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, про те, що тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, підозра щодо вчинення якого є обґрунтованою, а висновок щодо винуватості обвинуваченого може бути зроблений судом тільки за результатами судового розгляду, який ще не завершений, тому необхідно погодитися з думкою прокурора, що такі ознаки дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 буде переховуватися від суду.

ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років, постійних доходів не має та не має міцних соціальних зв`язків,тому суд вважає що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Враховуючи, що на даний час ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченим продовжують існувати, застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і з застосуванням електронних засобів контролю, для запобігання цим ризикам, а отже і для виконання завдань кримінального судочинства, визначених ст. 2 КПК України, буде недостатнім, суд вважає що підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на більш м`який немає, отже необхідно продовжити строк дії обраного запобіжного заходу на два місяці.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України,суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миргород Полтавської області, проживаючому АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України, продовжити дію запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт терміном 2 місяці, до 14 лютого 2018 року, обраного 19 вересня 2017 року.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Миргород Полтавської області, проживаючому АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 307 КК України продовжити до 14 лютого 2018 року.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя ОСОБА_1