НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/6234/17
Провадження № 1-кп/0182/237/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2018 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2017 року за № 0004382 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, гр.. України, українця, не одруженого, не працюючого, учень 12 „А класу комунального закладу „Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №4 який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,ч.2 ст. 185 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника служби у справах

дітей Нікопольської

міської ради ОСОБА_6 ,

представника СП ВП ОСОБА_7 ,

представника органу пробації ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9

законного представника

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :
Неповнолітній ОСОБА_3 , 08 серпня 2017 року , у денний час доби, знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій він спільно мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та вітчимом ОСОБА_11 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме золотих виробів ОСОБА_9 , які остання залишила на зберігання своєму братові ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_3 скориставшись тим, що вдома нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав зі шкатулки для коштовностей, яка стояла в стояла в серванті у вітальній кімнаті квартири, золоті сережки 585 проби, в кількості 2 шт., загальною вагою 1,43 г., ринкова вартість лому 1 гр. золота 585 проби, згідно висновку судово товарознавчої експертизи №38/12.1/326 від 19.10.2017 року, становить 636 грн. 67 коп.. Таким чином, своїми злочинними діями неповнолітній ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 910 грн. 44 коп.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказані умисні дії неповнолітнього ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч. 1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, ОСОБА_3 , повторно 02 жовтня 2017 року, у денний час доби, знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій він спільно мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_10 та вітчимом ОСОБА_11 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме золотих виробів ОСОБА_9 , які остання залишила на зберігання своєму братові ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, неповнолітній ОСОБА_3 скориставшись тим, що вдома нікого не має та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав зі шкатулки для коштовностей, яка знаходилася в чемодані в спальній кімнаті квартири, золотий ланцюжок з кулоном у вигляді „Божої Матері 585 проби, загальною вагою 3,49 г., ринкова вартість лому 1 г. золота 585 проби, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №38/12.1/326 від 19.10.2017 р. становить 636 гр. 67 грн.. Таким чином, свої злочинними діями неповнолітній ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальний збиток на загальну суму 2221 грн. 98 коп..

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вказані умисні дії неповнолітнього ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч. 2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив, що йому потрібні були гроші для того щоб відвідувати інтернет клуб та гуляти з друзями, але мама не давала йому грошових коштів на ці потреби. Тому, достовірно знаючи, що сестра його вітчима потерпіла ОСОБА_12 залишила у них в квартирі на зберіганні золоті прикраси вирішив їх викрасти. Скориставшись тим, що вітчима не було вдома, а мама з молодшим братом пішла в лікарню, він вільно відчинив сервант у кімнаті та викрав серед прикрас потерпілої три сережки. Викрадені вироби він вирішив закласти в ломбард, але власного паспорту ще не мав, тому звернувся до свого приятеля ОСОБА_13 , який допоміг йому здати викрадені сережки в ломбард, розташований на центральному ринку, від продажу яких він отримав 695 гривень. Гроші витратив на гру в інтернет клубі, а потім разом з товаришем купили продукти харчування, які спільно вжили. Після цього випадку, коли виявили його крадіжку він зізнався і вітчим дав йому час, щоб він працевлаштувався та відшкодував самостійно шкоду, завдану потерпілій. При цьому золоті прикраси, які на зберігання віддала потерпіла, батьки переховали. Приблизно через місяць, він скориставшись тим, що дома нікого не було. Відшукав валізу, в якій батьки зберігали коштовності, відігнув собачку на застібці і викрав золотий ланцюжок з кулоном у виді ікони Божої матері. Щоб продати викрадене звернувся до приятеля ОСОБА_14 , який знайшов хлопця на ім`я ОСОБА_15 і який заклав на свої документи золоті вироби у ломбард. Від продажу викраденого він отримав приблизно 2 тис. гривень, які витратив на власні потереби і 100 грн. віддав хлопцю, який закладав їх в ломбард. Стверджує, що він змінив своє ставлення до скоєного, шкодує про вчинене і виправляється. Шкоду відшкодовує його мама, бо він не має можливості працевлаштуватися, але почав відповідально ставитися до навчання.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 його мати ОСОБА_10 , яка визнана цивільним відповідачем пояснила, що у її сина ОСОБА_16 не складаються відносини з вітчимом, але він достатньо забезпечений усім необхідним для належного проживання, навчання та харчування. Крім того, він егоїстично ставиться до молодшого брата і вважає, що обділений увагою мами. Дійсно сестра її чоловіка віддала їм на зберігання золоті вироби, які знаходилися у серванті, в кімнаті. Одного разу вона помітила, що шкатулка незачинена і зателефонувала потерпілій спитати, які саме золоті вироби там знаходилися і виявилося, що відсутні три сережки. Син не визнавав крадіжку і для того, щоб його налякати вона звернулася з відповідною заявою до поліції. Він розповів, де знаходяться сережки, але їх уже продали. Золоті вироби вони з чоловіком переховали у валізу, де зберігали усі цінні речі, яку замкнули на замок. Приблизно через півтора місяця після цих подій, коли вони відчинили валізу помітили, що викрадений золотий ланцюжок та кулон у вигляді ікони і тоді вона разом з потерпілою ОСОБА_12 звернулися до поліції і два дні розшукували сина та викрадені ним золоті вироби. Позовні вимоги потерпілої визнає повністю і готова відшкодувати реальну вартість викрадених речей. На даний час вона мала можливість відшкодувати лише 1250 гривень про що надала суду розписку потерпілої. Стверджує, що після цих подій, її син змінив свою поведінку, уникає конфліктів з вітчимом, відвідує заняття у вечірній школі та змінив коло друзів.

Потерпіла ОСОБА_9 повідомила, що вона поїхала в м. Москву на кілька місяців і тому залишила у свого брата на зберігання належні їй золоті вироби. Їй зателефонувала дружина брата мати ОСОБА_3 , і почала розпитувати які саме золоті вироби вона залишала. З її слів вона дізналася, що відсутні сережки,які вкрав син ОСОБА_17 , але вона вважала, що коли приїде вони усе з`ясують. Потім, приблизно через півтора місяці, коли вона повернулася, вони виявили крадіжку золотого ланцюжка та кулона у вигляді ікони ОСОБА_18 матері. Обвинувачений на той час втік та кілька днів взагалі не ночував вдома. Вона разом з ОСОБА_19 розшукували його та намагалися викупити викрадені золоті вироби з ломбарду, але не встигли, оскільки ОСОБА_16 вказав не той ломбард та неправильно назвав відомості про заставодавця, тому вилучили лише квитанцію ломбарду. Просила задовольнити її позовні вимоги та стягнути з законного представника обвинуваченого - ОСОБА_10 матеріальну шкоду у сумі 11180 гривень, але не заперечувала, якщо позов буде задоволений частково, з урахуванням вже відшкодованої суми матеріальної шкоди та з урахуванням суми шкоди, визначеної в обвинувальному акті. В частині призначення покарання покладається на розсуд суду.

Вина обвинуваченого підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження досліджені судом. Відповідно до заяви потерпілої ОСОБА_9 (а.п.22) від15.10.2017 року зазначено, що в період часу з 07.08.2017 року до 14.10.2017 року вчинено крадіжку виробів із золота, які їй належать і які знаходилися в кв. АДРЕСА_2 . При цьому зазначено, що приблизна сума збитків становить 7250 гривень, а підозрює вона у вчиненні крадіжки ОСОБА_3 . Під час огляду місяця вчинення злочину, яким є кв. АДРЕСА_2 , де проживає родина ОСОБА_20 ( а.п.23-33 з фото таблицею) слідів проникнення до квартири не виявлено. Під час досудового розслідування потерпілій ОСОБА_9 пред`явили для впізнання по фото золоті вироби серед яких вона вказала на аналогічні тим, які були у неї викрадені ( а.п.38-48 з фототалицею). Згідно висновку судово товарознавчої експертизи №38/12.1/326 від 19.10.2017 року ринкова вартість лому 1г золота проби 585 станом на 08.08.2017 року становить 636 грн. 67 коп. Ринкова вартість 1 г лому золота 583 проби станом на 02.10.2017 року становить 601грн.32 коп ( а.п.53-56). Свідок ОСОБА_21 який допомагав ОСОБА_22 здати в ломбард викрадені сережки, впізнав по фото золоті вироби, які вказала і потерпіла ОСОБА_9 ( а.п.58-63 з фото таблицею). Свідок ОСОБА_23 під час слідства також по фото впізнав золоті вироби, які заклав в ломбард на своє ім`я ( а.п.75-81з фототалицею). При цьому свідок ОСОБА_23 видав ( а.п.82-84) співробітникам поліції квитанцію (а.п.85) ломбарду Скарбниця згідно якої09.10.2017 року він заклав ланцюг з кулоном 583 проби вагою 3,49г Свідок ОСОБА_24 під час слідства по фото також вказав на золоті вироби, які допомагав закласти в ломбард ОСОБА_22 ( а.п.90-95 з фото таблицею), які є ідентичним, що викрадені у ОСОБА_9 .

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію:

за ч.1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, ст. 69-1 КК України, яка передбачає, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, а також ст. 104 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_6 пояснила, що родина в якій виховується ОСОБА_25 є благонадійною. Мати належним чином здійснює свої батьківські обов`язки, переймається долею дітей.

Представник сектору ювенальної превенції Нікопольського ВП ГУ НП повідомив, що обвинувачений раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався і його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Представник органу пробації ОСОБА_8 надала суду досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 згідно якої вона вважає в інтересах дитини потрібно здійснювати за ним нагляд та застосувати до нього соціально-виховні заходи для налагодження взаємовідносин з родиною, здійснювати корегування психоемоційного стану, провести психологічні консультації.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий не був.

Також судом враховується, що ОСОБА_3 навчається в школі, ОСОБА_26 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, може повністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 основне покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, оскільки відповідно до ст.17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р. неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою.

Враховуючи всі зазначені обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо ОСОБА_3 ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки обвинувачений є неповнолітнім і немає власного заробітку та майна на яке може бути звернуто стягнення в рахунок відшкодування шкоди потерпілій, то майнову відповідальність за його дії несуть його батьки, в даному випадку законний представник мама ОСОБА_10 . Але позовні вимоги потерпілої підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Потерпілою в обґрунтування вартості викрадених золотих виробів, а саме ланцюжка та кулону і вигляді ікони Божої матері надано гарантійні талони на ці вироби з товарним чеком на їх придбання з яких вбачається, що вироби були придбані в Росії в 2016 році і оплата за них здійснена в іноземній валюті. А саме в рублях РФ. Але потерпілою не надано довідки про курс валют на час вчинення крадіжки або на час розгляду кримінального провадження судом, не надано доказів які б підтверджували вартість викрадених сережок. Під час досудового розслідування визначена сума шкоди завданої потерпілій в чому саме обвинувачується ОСОБА_3 і сума шкоди відповідно до товарознавчої експертизи, з розрахунку 1г викрадених золотих виробів визначена як ціна 1г лому золота, тобто лише у сумі 3132грн.42 коп, яка підлягає стягненню з законного представника неповнолітнього обвинуваченого. В іншій частині позовних вимог потерпілої слід відмовити.

Керуючись ст.ст.370,371,374,376, 484, 485, 487 КПК України, ст.1166, 1179 ЦК України суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік,

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового більш суворим покаранням, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або навчання..

Міра запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не обиралася. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_9 3132 гривні 42 копійки, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Речові докази: квитанцію ломбарду зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1