Справа № 183/5841/17
№ 1-кп/183/454/18
В И Р О К
іменем України
27 лютого 2018 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000266 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могильне, Гайворонського району, Кіровоградської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця за мобілізацією, механіка - водія 2 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:
14 вересня 2015 року наказом № 213 командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду механіка-водія 2 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.
Відповідно до Закону України про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» статті 1 Закону України «Про Оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій, та відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Однак, 20 грудня 2015 року солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 не з`явився вчасно на службу, без поважних причин із чергової відпустки, яка йому була надана з 07 по 19 грудня 2015 року до військової частини НОМЕР_1 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, до 09 листопада 2017 року коли солдат ОСОБА_3 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України та заявив про себе.
Таким чином, в період з 20 грудня 2015 року по 09 листопада 2017 року солдат ОСОБА_3 не з`явився вчасно на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 та незаконно перебував поза межами військової частини, без поважних причин, в умовах особливого періоду.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину та показав, що дійсно влітку 2015 року він був мобілізований, а 12 вересня 2015 року, його було зараховано до особового складу військової частини НОМЕР_1 . Після повернення з зони проведення антитерористичної операції, восени йому надали офіційну відпустку строком на 10 діб та він поїхав додому, а повертаючись з відпустки до військової частини, по дорозі, йому зателефонували та повідомили, що у його дружини з`явився інший чоловік, і він одразу ж повернувся додому, а до військової частини не повернувся. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких.

Однак, обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, має постійне місце мешкання, за яким характеризується задовільно (а.п.27), на момент його роботи у ФОП ОСОБА_5 , характеризується задовільно (а.п.26), на обліках у лікарів не перебуває (а.п.18,19), має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приймав участь в антитерористичній операції (а.п.29), має грамоту за бездоганну службу в Збройних Силах України, зразкову військову дисципліну, сумлінне виконання бойових наказів та службових обов`язків, а також з нагоди святкування Дня Збройних Сил України (а.п.25),

Щире каяття ОСОБА_3 та з`явлення із зізнанням визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1