Справа № 369/2924/18
Провадження №1-кс/369/872/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2018 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.); 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, з 11.08.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Києво-Святошинському РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.); 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, з 11.08.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Києво-Святошинському РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб.

Слідчий свої вимоги мотивує тим, що 15.03.2018 близько 05:20 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України; 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, перебуваючи поблизу багатоповерхового житлового будинку № 7 по вулиці Південна в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, підійшов до припаркованого за вищевказаною адресою автомобіля марки «Фольцваген Т 4», н.з. НОМЕР_1 , після чого через відчинені задні двері проник до салону вищезазначеного автомобіля, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_7 двоканальний автомобільний відеореєстратор, який поклав до кишені верхнього одягу, в який був одягнений.

Після цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в салоні даного автомобіля, утримуючи при собі вищевказаний відеореєстратор, ОСОБА_5 зняв із кріплення магнітолу марки «SVS» та в цей момент був помічений бійцями ГФ «Дельта».

Після чого, з метою продовження злочину намагався відкрито заволодіти вказаним вище відеореєстратором, утримуючи його при собі, та втекти із викраденим із місця вчинення злочину, а магнітолу марки «SVS» залишив на передньому сидінні автомобіля, проте з причин, які не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, викраденим не зміг розпорядитися на власний розсуд, оскільки був зупинений бійцями ГФ «Дельта».

15.03.2018 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 15.03.2018 року, протоколами допиту свідків та протоколом допиту потерпілої.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно..

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, українцю, громадянину України, освіта базова вища, неодруженому, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.); 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, з 11.08.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Києво-Святошинському РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, відтак, усвідомлюючи невідворотність реального покарання, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності за злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик в контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків на території України;

- підозрюваний не має постійного місця роботи;

- підозрюваний неодноразово вчиняв злочини майнового характеру.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_5 може впливати на потерпілу, свідків, інших осіб у кримінальному провадженні, необхідно зазначити наступне. Даний ризик обґрунтовується тим, що наразі існує ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на них, змушуючи із застосуванням фізичного чи психологічного примусу змінювати свої показання, давати неправдиві показання або відмовитися від дачі будь-яких показань.

Крім того, на даний час в органу досудового розслідування є необхідність у проведенні ряду слідчих дій, встановити всіх осіб, які можуть бути свідками у даному кримінальному провадженні, а тому існує реальний ризик того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, буде здійснювати вплив на останніх із метою надання неправдивих показань.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким

ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше судимий за майнові злочини: 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.); 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, з 11.08.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Києво-Святошинському РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_5 знову може вчинити інше кримінальне правопорушення, не має постійного місця роботи, тобто постійного джерела доходів, що свідчить про те, що підозрюваний може вчинити інший майновий злочин.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Застосування іншого більш, більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність вищевказаних ризиків свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно до п. 4 § 2. Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

З огляду на викладене, просив суд застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, освіта базова вища, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 11.02.2014 вироком Печерського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850,00 грн.); 04.07.2014 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3-х років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки, з 11.08.2014 по теперішній час перебуває на обліку в Києво-Святошинському РВ з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні захисник підозрюваного заперечив задоволенню клопотання слідчого, зазначив, що слідчий не навів суду доказів необхідності застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний має постійне місце проживання, вина його не доведена. Просить відмовити слідчому в задоволенні його клопотання, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний підтримав свого захисника, зазначивши, що має постійне місце проживання у м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області.

Суд, вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши думку осіб, які брали участь у розгляді справи, приходить до висновку що клопотання слідчого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 , підозра про вчинення ОСОБА_5 злочину є обґрунтованою, але при цьому слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про необхідність застосування до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим запобіжним заходом, не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд, враховуючи положення ст.ст.177,178 КПК України, приходить до переконання про необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Відмовити слідчому СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 15 травня 2018 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з 21.00 годин вечора до 07.00 годин ранку наступного дня.

Зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1