АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1403/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 619/521/18
Категорія: повернення обвинувального акту
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0000002 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дергачівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 04.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч.3 ст. 263-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст.32 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.15 ч.2 ст. 201 КК України, ОСОБА_14 за ч.3 ст. 263-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст.32 ч.1 ст.263 КК України повернуто прокурору.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 задоволено.
Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)» до 11 квітня 2018 року включно кожному.
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_13 задоволено.
Продовжено запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо обвинуваченого ОСОБА_13 .
У задоволенні клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_14 відмовлено.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу районного суду скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції. В обґрунтування своєї апеляційної вимоги прокурор посилається на те, що обвинувальний акт складений та затверджений з дотриманням вимог ст.291 КПК України та у ньому зазначені усі необхідні дані, які прокурор вважає встановленими, а висновки суду, що зазначені в ухвалі, є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним даним. Крім того, апелянт вказує на те, що стороною обвинувачення вжито вичерпні заходи для вручення обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_14 , у зв`язку з чим оскаржувана ухвала в частині невідповідності обвинувального акту вимогам ч.4 ст.291 КПК України є необґрунтованою.
Також, прокурор вважає неприпустимим з`ясування судом на стадії підготовчого провадження питань, що вочевидь виходять за межі його процесуальних повноважень на цій стадії. Посилання районного суду про неконкретність, невизначеність пред`явленого обвинувачення не ґрунтується на законі. Вирішення зазначених питань не є предметом судового розгляду на стадії підготовчого судового засідання. На думку апелянта, при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту судом допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування вказаного рішення суду.
До початку апеляційного розгляду, тобто за дві години до нього, прокурор надав до канцелярії суду апеляційної інстанції клопотання про: продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на 60 днів; продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 ; покладення на обвинуваченого ОСОБА_14 строком на два місяці обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 5 ч.5 ст. 194 КПК України.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 під час апеляційного розгляду заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, менш суворий.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу в повному обсязі, думку обвинувачених та їх захисників, щодо незаконності та необґрунтованості пред`явленого обвинувачення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши ухвалу, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурорас про вжиття стороною обвинувачення заходів щодо вручення копії обвинувального акта № 0000002 та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_14 .
Як вбачається з відомостей матеріалів кримінального провадження, слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_15 був складений та 08 лютого 2018 року затверджений процесуальним керівником - прокурором ОСОБА_6 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000002 від 04.01.2017 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за ч.3 ст. 263-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст.32 ч.1 ст.263, ч.3 ст.28 ч.2 ст.15 ч.2 ст. 201 КК України, ОСОБА_14 за ч.3 ст. 263-1, ч.3 ст.28 ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 за ч.2 ст. 263-1, ч.1 ст.32 ч.1 ст.263 КК України.
Відповідно до даних рапорту за підписом прокурора відділу 04/2/3 прокуратури Харківської області ОСОБА_6 (арк.. 125-126), зазначений обвинувальний акт був підписаний процесуальним керівником та затверджений о 9.00 год. 08.02.2018 року, після чого його примірники вручені під розпис усім обвинуваченим та їх захисникам, крім обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_16 . При цьому, захисник ОСОБА_8 і через нього другий захисник ОСОБА_16 та їх підзахисний ОСОБА_14 завчасно, тобто 07.02.2018 року, телефонним зв`язком викликались прокурором ОСОБА_6 до прокуратури Харківської області на 11.00 год. 08.02.2018 року для виконання вимог ст. 293 КПК України (вручення прокурором обвинувального акту). Альтернативним місцем виконання вимог КПК України під час телефонної розмови о 09.33 год. ОСОБА_8 запропоновано орендоване останнім офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Після неявки до прокуратури Харківської області прокурором ОСОБА_6 здійснено декілька дзвінків на телефонний номер захисника ОСОБА_8 (з`єднання з абонентом не відбулось) та о 12.30 год. здійснений виїзд до офісного приміщення останнього, але двері у вказане офісне приміщення були зачинені. За допомогою sms-повідомлення захисник ОСОБА_8 повідомив про небажання виконувати вимоги ст. 293 КПК України з причини занятості та повідомив, що він, другий адвокат та його підзахисний ОСОБА_14 бажають отримати обвинувальний акт не 08.02.2018 року, а 09.02.2018 року близько 10.00 год. у приміщенні Київського районного суду м. Харкова, оскільки на вказаний час призначений розгляд їх скарги на арешт вилученого у ОСОБА_14 під час досудового розслідування майна. У зв`язку з чим, прокурором ОСОБА_6 здійснено телефонний дзвінок на мобільний телефон ОСОБА_14 . За результатами розмови останній повідомив, що знаходиться за межами міста, будь-які зустрічі без дозволу свого захисника ОСОБА_8 з представниками правоохоронних органів він проводити не буде, будь-які документи не прийме.
Згідно відомостей розписки, захиснику ОСОБА_8 09 лютого 2018 року було вручено примірник обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування для передачі його підзахисному обвинуваченому ОСОБА_14 (арк.124, 125-126, 195).
Крім того, примірник обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування 08.02.2018 року був направлений через поштове відділення (рекомендованим письмом з повідомленням та описом арк.129, 196) за адресою мешкання обвинуваченого ОСОБА_14 - АДРЕСА_2 . Як встановлено під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_14 отриманв зазначене поштове відправлення 26 лютого 2018 року.
Відповідно до пояснень прокурора, що надані ним в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а також зазначені в апеляційній скарзі, примірник зазначеного обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у день передачі до суду першої інстанції - 09.02.2018 року переданий керівнику дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс», про що є відмітка у розписці. Згідно повідомлення керівника дільниці № 31 КП «Жилкомсервіс», обвинувачений ОСОБА_14 двері у квартиру для отримання обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування не відкрив та вказав, що ОСОБА_14 за вказаною адресою не мешкає.
Тобто, стороною обвинувачення були вжиті усі необхідні та можливі заходи для вручення обвинуваченому ОСОБА_14 обвинувального акта № 0000002 та реєстру матеріалів досудового розслідування, але така процесуальна поведінка обвинуваченого, а також його захисників, свідчить про небажання ОСОБА_14 отримувати вищезазначені процесуальні документи та таким чином спробувати затягнути розгляд кримінального провадження, що безумовно перешкодило прокурору у кримінальному провадженні виконати вимоги ч.4 ст.291 КПК України.
Разом з цим, під час апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_14 надані пояснення, що він отримав примірник обвинувального акта № 0000002 та реєстру матеріалів досудового розслідування, а раніше у часі він керувався у цьому питанні роз`ясненнями захисника, оскільки на це не було отримано його дозволу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що 26 лютого 2018 року він отримав зазначені примірники процесуальних документів, у зв`язку з чим, на думку колегії суддів, порушення вимог КПК України щодо невручення копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування на теперішній час, тобто станом на 29 березня 2018 року, фактично усунуто прокурором.
За таких обставин, підстави для повернення обвинувального акту прокурору, внаслідок порушення вимог ч.4 ст.291 КПК України, на думку колегії суддів, відсутні, оскільки прокурором під час апеляційного розгляду надана копія розписки про отримання 26 лютого 2018 року ОСОБА_14 копії обвинувального акта № 0000002 та реєстру матеріалів досудового розслідування, про що не заперечували в судовому засіданні обвинувачений та його захисники.
Колегія суддів також погоджується з обґрунтованістю апеляційних доводів прокурора щодо відповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, в тому числі вимог передбачених ч.2 цієї статті. Зазначені обставини підтверджуються фактичним змістом обвинувального акту, який за своєю структурою має чітко визначені частини, а саме: стосовно формулювання обвинувачення, фактичних обставин злочинів, що інкримінуються обвинуваченим, і які прокурор вважає встановленими, а також правову кваліфікацію цих злочинів з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (арк. 473).
Висновки суду першої інстанції, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, містять твердження про відсутність у змісті обвинувального актуфактичних обставин злочину, передбаченого ч.1 ст.201 КК України, що по суті є оцінкою фактичних обставин та формулювання обвинувачення, які прокурор вважає доведеним. Зазначені недоліки, на думку суду першої інстанції, містяться в формулюванні обвинувачення, яке повинно відповідати диспозиції відповідної статті КК України.
Крім того, в оскаржуваному судовому рішенні містяться висновки суду першої інстанції щодо безпідставності посилання в обвинувальному акті на ч.1 ст.32 КК України при кваліфікації дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 і ОСОБА_12 за ч.1 ст.263 КК України.
При цьому належить врахувати, що такі висновки про зазначення фактичних недоліків формулювання обвинувачення мають передчасний характер, а з урахуванням стадії судового розгляду підготовче судове засідання, будь-який аналіз пред`явленого обвинувачення щодо його фактичного змісту є втручанням в оцінку доказів, що є процесуально неприпустимим.
Більш того, в оскаржуваній ухвалі надано оцінку частини обвинувачення з правовою кваліфікацією дій обвинувачених за ч.3 ст.28 ч.2 ст. 15 ч.1 ст.201 КК України. Зокрема, суд першої інстанції ставить під сумнів ознаки об`єктивної сторони цього злочину, який прокурор вважає встановленим. Процесуальна оцінка вказаної обставини, згідно вимог чинного КПК України, можлива лише при ухваленні остаточного судового рішення, передбаченого ст.373 КПК України, тобто за наслідками судового розгляду кримінального провадження з дотриманням вимог, передбачених ст.ст. 318-380 КПК України.
Що стосується висновків суду першої інстанції невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування, вимогам ст.109 КПК України, а саме відсутності даних у ньому про внесення 04 січня 2017 року відомостей щодо кримінального провадження № 0000002 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то це не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування є лише додатком до цього процесуального документу.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а висновки суду щодо суті пред`явленого обвинувачення є передчасними, оскільки вони висловлені судом з порушенням правил проведення підготовчого судового засідання, а саме внаслідок втручання в оцінку пред`явленого обвинувачення.
Твердження сторони захисту та суду щодо безпідставності пред`явленого обвинувачення - не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки доведення обґрунтованості обвинувачення покладається на прокурора, а суд, відповідно до норм ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що чітко узгоджується з нормами ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, колегія суддів вбачає безпідставність процесуального рішення суду першої інстанції, оскільки обвинувальний акт стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , у тому числі в частині формулювання обвинувачення, не містить істотних недоліків, що можуть обумовлювати необхідність повернення обвинувального акта прокурору, якій відповідає вимогам норм ст.291 КПК України. Як слушно пояснював прокурор, саме під час судового розгляду внаслідок встановлення будь-яких невідповідностей або неточностей за наслідками дослідження нових фактичних обставин кримінального провадження, сторона обвинувачення не позбавлена процесуальної можливості змінити обвинувачення, з метою зміни правової кваліфікації або обсягу обвинувачення, що може бути реалізовано шляхом здійснення процесуальних повноважень, передбачених ст.ст.338, 339, 340, 341 КПК України.
За таких обставин, висновки суду, що зазначені у мотивувальній частині оскаржуваної ухвали щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є необґрунтованими, а постановлене рішення про повернення обвинувального акту прокурору - може негативно вплинути на дотримання таких засад кримінального провадження, як законність та розумність строків судового розгляду кримінального провадження, передбачених ст.7 п. п. 2, 21 та ст.ст.9, 28 КПК України, оскільки двоє обвинувачених перебувають під вартою.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості апеляційних доводів прокурора та слушності вимог в частині необхідності скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення є процесуально неприпустимим при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення законності, змагальності сторін, дотримання розумних строків та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України, а також ці вимоги містяться у ст. 7 КПК України - серед загальних засад кримінального провадження, яке за своїм змістом та формою повинно їм відповідати. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних принципів, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів, дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 ст. 412 та п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України.
Вирішуючи питання про подальший рух провадження після скасування ухвали, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вимог ст. 370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 1, 2, 15, 21 ч.1 ст.7 КПК України верховенство права, законність, розумність строків, а також забезпечення змагальності сторін та одночасно обґрунтованості і вмотивованості судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України. Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, оскаржувану ухвалу належить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Крім того, під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції прокурор надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на 60 днів, та про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 , які належить залишити без задоволення, оскільки оскаржуване судове рішення скасовується лише в частині повернення обвинувального акту прокурору, а також у зв`язку з тим, що строки запобіжних заходів закінчуються лише 11 квітня 2018 року. Подані клопотання є передчасними і підлягають розгляду в суді першої інстанції, оскільки на даний час ризики, якими було обумовлено застосування зазначених видів запобіжних заходів не перестали існувати.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необґрунтованим внаслідок того, що обвинуваченим та його захисником не надано будь-яких нових даних щодо спростування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 не зменшились та існують на даний час.
Разом з цим, клопотання прокурора щодо покладення на обвинуваченого ОСОБА_14 строком на два місяці обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 5 ч.5 ст. 194 КПК України, не підлягає розгляду у зв`язку з тим, що застосування зазначених обов`язків, відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, вирішується судом під час обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Згідно ч.6 ст.194 КПК України, після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються. З урахуванням тієї обставини, що строк дії покладених на ОСОБА_14 обов`язків, визначених в ухвалі Апеляційного суду Харківської області від 13 листопада 2017 року (арк.186-190), закінчився у січні 2018 року, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішувати питання, які зазначені в клопотанні прокурора, оскільки обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, можуть бути застосовані лише під час обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Керуючись ст.ст. 9 ч.6; 404; 405; 407 ч. 1 п. 6; 412 ч. 1; 418; 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задоволити частково.

Ухвалу Дергачівського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2018 року в частині повернення прокурору обвинувального акту № 0000002 стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та про покладення на обвинуваченого ОСОБА_14 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 8, 5 ч.5 ст. 194 КПК України, а також клопотання обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4