Єдиний унікальний номер 219/3403/15-к
Номер провадження 11-кп/775/318/2018

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представник потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області матеріали кримінального провадження № 0000787 стосовно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_8 на вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карло-Лібкнехтовська Артемівської міської ради Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді інженера в ДП «Артемсіль», одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 повністю звільнено від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки. Стягнуто з ОСОБА_6 , на користь ОСОБА_8 , 18 418 (вісімнадцять тисяч чотириста вісімнадцять) грн.55 коп. - у рахунок відшкодування матеріальної шкоди., та 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. - у рахунок моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2017 року, 01 березня 2015 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи на достатніх правових підставах технічно справним автомобілем марки «Lexus IS250», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Луначарського з боку вул. Жовтнева, в напрямку вул. 60 років Жовтня в м. Соледар Донецької області, діючи в порушення вимог п.п. 12.1,12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, які регламентують:

12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

12.4. - У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/годину;

12.9. Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.412.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний так відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил, будучи неуважним, належним шляхом не стежачи за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення дорожньо-транспортної події, рухаючись зі швидкістю понад 126,6 км/год на закругленні проїжджої частини вул. Луначарського вліво відносно напрямку руху автомобіля, не обрав безпечну швидкість свого руху, перевищив дозволену максимальну швидкість у межах населеного пункту, не впорався з керуванням транспортного засобу, внаслідок чого виїхав за межі проїжджої частини вправо, де навпроти будинку № 3 по вказаній вулиці скоїв наїзд на перешкоду - споруду зупинки громадського транспорту «Дачі», в якій в той час перебувала пішохід ОСОБА_11 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_11 була смертельно травмована та їй спричинені наступні тілесні ушкодження: забійні рани обличчя, садна обличчя, правого стегна та правої гомілки, синці правого та лівого стегна, правої та лівої гомілки, переломи кісток правого передпліччя, правого та лівого стегна, правої та лівої гомілки, забій і розрив тканини правої та лівої легені, розрив лівого купола діафрагми, розрив з розтрощенням тканини печінки, крововилив у грудну та черевну порожнини, стан після спленектомії, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_11 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в травматологічному відділені Артемівської ЦРЛ від гострої крововтрати, обумовленої сполученою травмою голови, тулуба і кінцівок, з множинними переломи кісток правого передпліччя, правого і лівого стегна, правої і лівої гомілки, забоєм і розривом тканини правої та лівої легені, розривом лівого купола діафрагми, розривом з розтрощенням тканини печінки і селезінки.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог п.п. 12.1, 12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причино - наслідковому зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_11 .

На вказаний вирок суду потерпілим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2017 року скасувати, постановити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки; на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 частково звільнити на 1 рік від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; стягнути з ОСОБА_6 на його користь 1000000 гривень - у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого та його представника, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти доводів апеляційної скарги потерпілого, просили залишити вирок першої інстанції без змін, думку прокурора, якій заперечував проти доводів апеляційної скарги потерпілого, просив залишити вирок першої інстанції без змін, оскільки на його думку він законний та не підлягає скасуванню, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга потерпілого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання, між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимого кримінального закону судом дотримані у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України, законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

Згідно до ст. 2 Закону України «Про застосування амністії в Україні» законом про амністію може бути передбачено повне або часткове звільнення зазначених у ньому осіб від відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні необережного тяжкого злочину, вчиненого до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», тобто до 07.09.2017 року. ОСОБА_6 має неповнолітнього сина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та не позбавлений батьківських прав відносно нього. Обставини, передбачені ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», які б виключали можливість застосування амністії щодо ОСОБА_6 , судом не встановлені.

Отже в даному випадку Закон України «Про амністію у 2016 році» не передбачає часткового звільнення від відбування призначеного судом покарання.

Колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про необхідність задоволення клопотання обвинуваченого про його звільнення від відбування покарання на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Отже, апеляційні доводи потерпілого, з цього приводу, є безпідставними.

Стосовно рішення суду в частині відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 129, 374 КПК України та роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990 року, з наступними змінами, постановляючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав та розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю чи частково або відмовляє в ньому.

Вказані норми кримінального процесуального закону та роз`яснення Пленуму ВС України судом дотримані не у повному обсязі.

Так, суд не врахував характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, ступінь вини обвинуваченого, а також вимоги розумності, справедливості та частково задовольнив позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди.

На засадах розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілого у зв`язку з втратою доньки, істотність вимушених змін у його житті, колегія суддів вважає, що стягнутий розмір грошової компенсації є недостатнім. Тому, апеляційні доводи потерпілого в цій частині є обґрунтованими, але не такими, що є підставою для скасування вироку.

Статтею 408 КПК України передбачені підстави для змінення вироку суду, у тому числі у разі збільшення сум, які підлягають стягненню.

Колегія суддів, вважає за необхідне збільшити розмір стягнення у рахунок моральної шкоди до 1000000 (один мільйон) гривень та на підставі ст. 408 КПК України змінити вирок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_6 змінити в частині стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 1000000 (один мільйон) грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді