У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.01.2018 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 27 листопада 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
В С Т А Н О В И В :
27 листопада 2017 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку, а саме: мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», металевий кийок та автомобіль «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу.
З матеріалів слідує, що 16 вересня 2017 року біля 05.35 год. в м. Берегово по вул. Б.Хмельницького, на території АЗС «ОККО», невстановлені слідством особи чоловічої статі безпідставно, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю сторонніх осіб із числа працівників та відвідувачів АЗС, вчинили сутичку з гр-ном ОСОБА_8 та гр-ном ОСОБА_9 , під час якої застосовуючи предмети ззовні схожі на кийки, умисно спричинили останнім тілесні ушкодження, чим самим грубо порушили громадський порядок. Допитана в якості свідка ОСОБА_10 (оператор на АЗС «ОККО») підтвердила, що особи, які наносили тілесні ушкодження приїхали на автомобілі «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . та в ході проведення впізнання по фотознімках впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 як осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .
Ухвала слідчого судді вмотивована тим, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вилучені 24 листопада 2017 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ) транспортний засіб, речі та документи, є засобами вчинення злочину та відповідають критеріям ч.2 ст.167 КПК України і можуть в подальшому слугувати доказами у справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 йдеться про скасування постанови слідчого судді як незаконної та ухвалення нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує на те, що майно, на яке накладено арешт, а саме: автомобіль марки ««Мітсубісі Паджеро», належить йому ОСОБА_7 , а він в даному кримінальному провадженні ні підозрюваним, ні обвинуваченим не являється. Окрім цього, вказаний автомобіль не являється речовим доказом у справі, оскільки не відповідає критеріям ст.98 КПК України. Всі інші доводи слідчого судді, викладені в ухвалі, є припущеннями.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, слідчого, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із вимог ч.3 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, та згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону відчуження, розпорядження або користування та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Як убачається із клопотання слідчого, досудовим розслідуванням установлено, що 16 вересня 2017 року біля 05 год. 35 хв в м. Берегово по вул. Б.Хмельницького, на території АЗС «ОККО», невстановлені слідством особи чоловічої статі безпідставно, з хуліганських спонукань, нехтуючи присутністю сторонніх осіб із числа працівників та відвідувачів АЗС, вчинили сутичку з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , під час якої застосовуючи предмети ззовні схожі на кийки, умисно спричинили останнім тілесні ушкодження, чим самим грубо порушили громадський порядок. Допитана в якості свідка ОСОБА_10 (оператор на АЗС «ОККО») підтвердила, що особи, які наносили тілесні ушкодження приїхали на автомобілі «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 . та в ході проведення впізнання по фотознімках впізнала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 як осіб, які наносили тілесні ушкодження ОСОБА_8 та ОСОБА_14

24 листопада 2017 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 ) вилучено мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», металевий кийок та автомобіль «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

16 вересня 2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000716 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

З матеріалів судового провадження також убачається, що в виявлені в ході обшуку речі та транспортний засіб визнані речовими доказами, що підтверджено постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області від 24 листопада 2017 року.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, відповідно до ст. 173 КПК України, в ухвалі зазначив правову підставу арешту майна.

Одночасно зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання про арешт майна, у порушення вимог ст. 173 КПК України, в ухвалі не вказав на те в чому саме полягає арешт майна: забороні відчуження, розпорядженні чи користуванні майном. Указане на переконання колегії суддів свідчить про те, що слідчим суддею постановлено судове рішення, яке не можна визнати належним чином вмотивованим, таким, що ґрунтується на вимогах закону і яке, з врахуванням наведеного вище, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.

Дослідивши матеріали судового провадження та надані докази, колегія суддів вважає, що наведені в клопотанні прокурора обставини викликають необхідність накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», металевий кийок та автомобіль «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу, шляхом застосування таких обтяжень, які не перешкоджатимуть завданням кримінального провадження і не порушуватимуть право особи володіти майном. При прийнятті рішення в частині застосування найменш обтяжливого способу арешту автомобіля колегія суддів враховує і те, що зберігання автомобіля на штрафмайданчику на відкритому просторі може призвести до його пошкодження.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, апеляційний суд вважає недоведеними, як під час розгляду клопотання, так і в ході апеляційного розгляду, обставини, які підтверджують, що незастосування арешту автомобіля призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. Вказані обставини не наведені також в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд також вважає, що під час розгляду апеляційної скарги прокурором, відповідно до ст. 173 КПК України не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту автомобіля марки «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , шляхом заборони користуватися ним.

Крім того, при прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує, що слідчим не виносилось щодо ОСОБА_7 - власника автомобіля, повідомлення про підозру в скоєнні кримінального правопорушення, а також те, що у ОСОБА_7 є необхідні документи на автомобіль та вважає клопотання прокурора таким, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність накладення арешту на мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», металевий кийок та автомобіль «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу, шляхом заборони його відчуження та розпорядження з передачею вказаного автомобіля на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 з правом володіння та користування цим транспортним засобом, що не буде перешкоджати повному і всебічному проведенню досудового розслідування, забезпечить мету застосування заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи та не будуть порушувати право власника на мирне володіння своїм майном. Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищевикладеного, ухвала слідчого судді, відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 листопада 2017 року скасувати.

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000716 задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_1 із сім-карткою «Київстар», металевий кийок та автомобіль «Мітсубісі Паджеро», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 із свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу шляхом заборони його відчуження та розпорядження з передачею вказаного автомобіля на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 з правом володіння та користування цим транспортним засобом.

Копію ухвали надіслати старшому слідчому в ОВС СУ ГУНП в Закарпатської області для виконання.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: