У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
при секретаріОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 28 вересня 2017 року у м. Києві кримінальне провадження №0000196 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у судовому провадженні у суді апеляційної інстанції, на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 .
Цим вироком
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Випасне, мешканця

АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 140 КК України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права займатися лікарською діяльністю на строк 2 роки, а на підставі ст. 49 КК звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року вирок залишено без зміни.
ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він, працюючи завідуючим акушерсько-гінекологічного відділення Старокозацької районної лікарні Білгород-Дністровського району Одеської області, 21 жовтня 2010 року при надання медичної допомоги потерпілій ОСОБА_7 у зв`язку із неналежним виконанням своїх професійних обов`язків внаслідок несумлінного ставлення до них, не прийняв рішення про проведення операції кесарів розтин, що потягло тяжкі наслідки для дитини ОСОБА_8 , який під час пологів отримав травму голови у виді кефалогематоми, перелом правої тім`яної кістки, розходження стріловидного та лямбдавидного швів.
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Посилається на порушення вимог закону при звільненні ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності. Указує, що ОСОБА_6 вину не визнав та не розкаявся, а тому суд мав звільнити його на підставі ст. 49 КК від покарання. Зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України (далі КПК).
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
Звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування щодо особи, яка вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінального провадження, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК, у порядку, встановленому КПК.
Діючим кримінальним законом передбачено закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК, якщо з дня вчинення особою злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду.
Закриття кримінального провадження судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності передбачено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК.
При цьому відповідно до вимог ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав.
Виходячи із системного аналізу ст. 49 КК, ст. 284 КПК та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», у випадку повного визнання обвинуваченим своєї вини та подачі ним клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд повинен винести відповідну ухвалу про закриття кримінального провадження без призначення покарання. У разі коли обвинувачений свою провину у скоєних злочинах не визнав, але на час винесення судового рішення сплинули строки притягнення до кримінальної відповідальності, суд зобов`язаний постановити обвинувальний вирок, визнати особу винуватою у скоєнні злочинів та по кожній з статей обвинувачення призначити покарання, після чого вказати про звільнення від відбування призначеного покарання за кожною статтею обвинувачення у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.
В порушення вищевказаних вимог закону суд, визнавши ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 140 КК, і призначивши йому покарання, звільнив його у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності не від покарання, а від кримінальної відповідальності.
Тому колегія суддів дійшла висновку, що судові рішення щодо ОСОБА_6 підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене у даній ухвалі, перевірити доводи, викладені у касаційній скарзі прокурора, та прийняти рішення згідно з вимогамизакону.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати.
Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3