Справа № 171/3018/13-к
В И Р О К
іменем України
18 жовтня 2017 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове кримінальне провадження № 0001225 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця ст. Гривенська Калінінського району Краснодарського краю РФ, громадянина України, росіянина, одруженого, раніше не судимого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:
27 серпня 2011 року близько 22 год. 05 хв. неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, поліса обов`язкового страхування та реєстраційного документа на керований ним транспортний засіб мотоцикл «Мінськ» без реєстраційного номера, на якому в якості пасажира знаходився ОСОБА_7 , рухався про проїжджій частині вул. Вокзальна в м. Апостолове Дніпропетровської області з боку перехрестя вулиць Енгельса Вокзальна в напрямку перехрестя вулиць Свердлова Вокзальна.

В цей час вищезазначене перехрестя в напрямку проїзної частини вул. Свердлова перетинав автомобіль «ВАЗ-21013», р/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не надав переваги вищезазначеному мотоциклу, який рухався по головній дорозі, через що сталося зіткнення вищезазначених транспортних засобів.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня, перелому потиличної кістки, забитої рани в лобово-скронево- тім`яній області справа, які відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння.
Також в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого обломкового перелому лівої стегнової кістки в середній її третині зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.
Таким чином, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.16.11 і знаку 2.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», знак 2.1 «Дати дорогу» «Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, підїжджаючих до нерегульованого перехрестя по головній дорозі», що відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні злочину визнав повністю, з обставинами вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті, погодився, від надання пояснень відмовився. Цивільний позов ОСОБА_7 щодо стягнення моральної шкоди визнає частково в сумі 2000 грн. Цивільний позов ОСОБА_8 визнає частково та згоден сплатити 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати потерпілого на лікування.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив не досліджувати докази щодо обставин вчинення обвинуваченим злочину. Враховуючи часткове визнання обвинуваченим цивільного позову, суд вирішив дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, а також дослідити докази на підтвердження цивільних позовів.

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у здійсненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження та тяжке тілесне ушкодження, тобто злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує його вік, сімейний та матеріальний стан, враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, суд також враховує конкретні обставини скоєного ним злочину та його відношення до цього - щире каяття, також враховує, що вчинений обвинуваченим злочин згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_5 раніше не судимий, з необережності вперше скоїв тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, пенсіонер, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Беручи до уваги, що дії обвинуваченого виразились у грубому порушенні правил безпеки дорожнього руху, які призвели до завдання потерпілим тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тяжкого ступеню тяжкості, суд вважає, що застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є справедливим та необхідним.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про застосування до обвинуваченого амністії, оскільки обвинувачений досяг пенсійного віку. Обвинувачений підтримав дане клопотання та просить його задовольнити.

Прокурор не заперечує проти застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до п."ґ" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку. Крім того, обвинувачений вчинив необережний злочин, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України. Вказаний злочин обвинувачений вчинив у серпні 2011 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році».

Оскільки обмежень щодо застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлено, суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.

Позивачем ОСОБА_7 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 60000 гр.

В обґрунтування заявлених вимог потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що після отриманих тілесних ушкоджень за станом здоров`я він знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросло в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітить його вже тривалий період часу. Все це вплинуло на його відносини з оточуючими його людьми, нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Зазначені негативні наслідки протиправних дій, тривалий фізичний біль та страждання є для нього істотними та тривалими.

Позивачем ОСОБА_8 заявлено вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2363 грн. 30 коп. та моральної шкоди в сумі 50000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_8 зазначив, що відповідно до епікризу № 8631 він знаходився на стаціонарному лікуванні в ДОРТ 8 міської лікарні м. Кривого Рогу з 28.08.2011 року по 15.09.2011 року. Відповідно до епікризу № 6090 він знаходився на стаціонарному лікуванні в ДОРТ 8 міської лікарні м. Кривого Рогу з 19.06.2012 року по 02.07.2012 року. В ході лікування він переніс операцію, під час якої встановлено витяжну пластину, застосовувалися медичні препарати та медичні засоби. На проведення операції затрачено 1830 грн., з яких: оплата анестезії, витяжної пластини складає 1200 грн., спиці 300 грн., переливання крові 350 грн. Його батьки відвідували його в лікарні м. Кривий Ріг, на транспортування своїм власним автомобілем з м. Апостолове придбавався бензин в середньому 100 грн. на поїздку. За 18 днів на бензин було витрачено 1800 грн. Всього сума матеріального збитку складає 2 363 грн.30 коп.

Моральна шкода, заподіяна йому ОСОБА_5 , полягає в душевних переживаннях за нанесені травми, власному внутрішньому стресі, який він переніс. Він тривалий час знаходився в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросло в моральні страждання, які гнітять його тривалий час та вплинули на відносини та нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Після дорожньо-транспортної пригоди його життя повністю змінилося, через хворобу було перервано навчання. Він самотужки намагався вивчати предмети, втратив можливість активного життя, відпочинку, звичного спілкування з друзями. Після проведеної операції моральні переживання підсилилися його очікуванням періоду реабілітації, коли він був змушений обмежувати себе у фізичних навантаженнях, вчитись обмежувати себе в активному житті, оберігати від повторних ушкоджень травмоване стегно. Зазначені негативні наслідки протиправних дій, тривалий фізичний біль та страждання є для нього тривалими та істотними.

У відповідності вимог ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, якщо вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Положенням ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно наданих позивачем ОСОБА_8 касових чеків та видаткових накладних ним (а.с.47-49) було придбано ліки та медичні препарати на загальну суму 1373 грн. 04 коп. Суд приймає до уваги та визнає належними та допустимими доказами у справі вказані касові чеки та видаткові накладні, якими підтверджено понесені позивачем витрати на лікування, тобто витрати на придбання таких ліків та медичних засобів визнано судом виправданими.

Таким чином, судом на підставі наданих та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивачем ОСОБА_8 понесено витрати на лікування на загальну суму 1373 грн. 04 коп., тому з ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати на вказану суму. Вимоги про стягнення витрат на придбання пального задоволенню не підлягають, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд з`ясував, що за своїм характером правопорушення вчинене у формі прямої дії, що виражається у завданні тілесних ушкоджень потерпілим. Глибина фізичних страждань позивачів, на думку суду, є відчутною, оскільки завдання середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 та тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_7 суттєво вплинуло на їх стан здоров`я та самопочуття. Фізичні здібності позивачів частково погіршилися, оскільки вони часто відчувають біль, а тому не можуть жити нормальним активним життям.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є необережним, оскільки обвинувачений не мав умислу на порушення Правил Дорожнього руху шляхом зіткнення з транспортним засобом, на якому рухалися потерпілі. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує матеріальний стан відповідача, який є пенсіонером, однак має незначний дохід у вигляді пенсії.

Виходячи з наданих доказів, а також із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою сумою відшкодування моральної шкоди є 5000 гр. ОСОБА_7 та 3000 грн. ОСОБА_8 . Що стосується решти заявлених сум відшкодування, на переконання суду вони не є доведеними позивачами у розумінні ст.60 ЦПК України, а цивільні позови не містять посилань потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на те, з яких міркувань вони виходили, визначаючи саме такий розмір заподіяної їм моральної шкоди.

У відповідності до ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню витрати на проведення експертизна загальну суму 1645 грн. 56 коп.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі п.«ґ» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 1373 грн. 04 коп., моральну шкоду в сумі 3000 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1645 грн. 56 коп. за проведення судових експертиз.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілим.

Суддя: