О К Р Е М А Д У М К А
Судді Верховного Суду України ОСОБА_3. у справі за заявою захисника ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_2 щодо ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 28 вересня 2017 року (далі - ВСУ) про перегляд судових рішень щодо останнього з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу 2012 року (далі - КПК 2012 року).
Ухвалою від 28 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах ВСУ постановила рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4. про поновлення строку для подання заяви про перегляд ВСУ ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_2 і залишення його заяви без розгляду.
У заяві захисник порушував питання про перегляд ВСУ ухвали ВССУ від 11 травня 2016 року щодо ОСОБА_2 з підстави, передбаченої пунктом 3 статті 445 КПК 2012 року, у зв'язку з невідповідністю судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в долученій до заяви постанові ВСУ від 16 березня 2017 року в справі № 5-364кс(16) та ухвалах ВССУ.
У доданій до заяви постанові ВСУ визначено правові позиції про застосування норм процесуального права, які відповідно до вимог статті 458 КПК 2012 року є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і можуть бути підставою для перегляду судових рішень щодо ОСОБА_2
Зокрема, у постанові ВСУ від 16 березня 2017 року дано роз'яснення щодо застосування статті 290 КПК 2012 року (щодо допустимості доказів - матеріалів негласних слідчо-розшукових дій не відкритих стороні захисту) та ін.
Водночас захисник ОСОБА_4. просить поновити строк на подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_2, мотивуючи своє клопотання тим, що повноваження на надання правової допомоги ОСОБА_2 у нього виникли у вересні 2017 року.
Погоджуюсь з висновками колегії суддів Судової палати у кримінальних справах ВСУ про відмову у задоволенні заяви захисника, як поданої з пропуском процесуального строку, що унеможливлює перегляд ВСУ оспорених судових рішень і на підставі статті 375 КПК 2012 року висловлюю окрему думку про таке.
1. Главою 33 КПК 2012 року визначено процедуру перегляду судових рішень ВСУ у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.
Однією з підстав перегляду, передбаченого частиною першою статті 445 КПК 2012 року, зокрема, пунктом 3, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові ВСУ, яка має обов'язковий характер.
Зі змісту заяви захисника вбачається, що постанову ВСУ в справі № 5-364кс(16) було прийнято 16 березня 2017 року, а ухвалу ВССУ у справі щодо ОСОБА_2 11 травня 2016 року.
Таким чином висновки ВСУ, які викладені у його постанові від 16 березня 2017 року і є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України зроблено пізніше, ніж касаційним судом винесено оскаржуване судове рішення щодо ОСОБА_2
Враховуючи те, що статтею 368 КПК, серед питань, що вирішуються судом при ухваленні вироку, покладено обов'язок на суд враховувати висновки ВСУ, викладені в його рішеннях, дає підстави для висновку, що дія цих правових висновків поширюється на рішення у подібних правовідносинах, які будуть постановлені після 16 березня 2017 року.
2. Оскільки в заяві захисника засудженого йдеться про виправлення судової помилки у судових рішеннях на підставі постанови ВСУ від 16 березня 2017 року, тому вважаю, що доступ до правосуддя захисником у справі щодо ОСОБА_2 може бути реалізованим на цій підставі, відповідно до глави 34 КПК «Провадження за нововиявленими обставинами».
Так згідно пункту 5 частини другої статті 459 КПК до нововиявлених обставин віднесено «інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути».
Навівши у цій главі як підставу перегляду за нововиявленими обставинами рішення Конституційного Суду України, прийняття нових законів і т.д., законодавець не конкретизував вичерпний перелік таких обставин, які можуть бути підставою для перегляду, залишивши їх на розсуд суду, який вирішує питання про доступ до правосуддя.
Виходячи з наведеного вважаю, що висновки Верховного Суду України у постанові від 16 березня 2017 року можуть бути віднесені до «інших обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути щодо ОСОБА_2.»
Суддя
Верховного Суду України ОСОБА_3