Справа № 370/2796/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/866/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 21.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
21 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

потерпілого: ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження № 0000494 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2017 року, яким

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Макарів Київської обл., громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 03 грудня 2012 року Мукачевським міським судом Закарпатської області за ч.1 ст. 185 до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік; 17 червня 2013 року Макарівським районним судом Київської області за ч.2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 серпня 2013 року вирок від 17 червня 2013 року змінено, на підставі ст. 69 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років, звільнений умовно-достроково на підставі ухвали Полтавського районного суду та області від 20 квітня 2016 р. на не відбутий строк 8 місяців 19 днів,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 289 / КК України та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 289 КК України 8 (вісім) років позбавлення волі без конфіскації майна; на підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання, остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти ) років позбавлення волі без конфіскації майна; на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком від 17 червня 2013 року Макарівського районного суду Київської області та згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 21 серпня 2013 року, остаточно призначено покарання у виді 9 (дев`яти) років 180 (сто вісімдесяти) днів позбавлення волі без конфіскації майна, цим же вироком стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави за проведення судово-трасологічної експертизи 263 (двісті шістдесят три) грн. 88 коп., цим же вироком вирішено питання про речові докази,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 23 травня 2016 року близько 02 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повертався до свого місця проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Проходячи по АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 він побачив, що на узбіччі дороги біля воріт вказаного домогосподарства знаходиться автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 2012 року випуску. В цей момент у нього виник умисел на незаконне заволодіння зазначеним транспортним засобом, у зв`язку з неприязними відносинами з власником автомобіля ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, маючи прямий умисел на протиправне вилучення транспортного засобу, переслідуючи мету помсти власнику транспортного засобу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, через незамкнені вхідні двері зайшов до веранди будинку розташованого по АДРЕСА_2 , і на комоді взяв ключ від замка запалення вказаного автомобіля та діючи всупереч волі користувача транспортного засобу, підійшов до автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», діючи таємно для інших осіб, сів за водійське сидіння автомобіля та за допомогою ключа до замка запалювання завів двигун автомобіля, після чого поїхав на ньому в напрямку Васильківського району Київської області.

Під час руху по автодорозі в напрямку з смт. Макарів до м. Васильків, ОСОБА_9 не слідкував за станом дорожнього покриття та допустив пошкодження коліс вищевказаного автомобіля. В результаті цього відбулося загорання автомобіля, якому ОСОБА_9 не намагався зашкодити. Після цього ОСОБА_9 залишив автомобіль на станції технічного обслуговування в АДРЕСА_3 та поїхав на громадському транспорті в м. Київ.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_9 завдав власнику автомобіля ОСОБА_13 матеріального збитку, який згідно висновку експерта про визначення вартості об`єкта незалежної оцінки від 25 жовтня 2016 року становить 297 590 (двісті дев`яносто сім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень, що є великою матеріальною шкодою, оскільки заподіяні реальні збитки перевищують 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цієї ж ночі, 23 травня 2016 року близько 02 години, ОСОБА_9 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою відшукати та викрасти ключі запалювання від автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY» реєстраційний номер НОМЕР_1 для подальшого незаконного заволодіння ним, шляхом вільного доступу проник в веранду житлового будинку ОСОБА_11 розташованого по АДРЕСА_2 та на комоді побачив ключ від замка запалення даного автомобіля, грошові кошти в сумі 500 гривень однією купюрою та мобільний телефон, які вирішив викрасти. Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, ключа від замка запалювання автомобіля та мобільного телефону, діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, умисно, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ключ запалювання від автомобіля, вартістю 1560 гривень, грошові кошти в сумі 500 гривень та мобільний телефон марки «Nokia 6700», вартістю 3200 гривень, картку мобільного оператора «Київстар», вартістю 15 гривень, картку пам`яті ємністю 4 Гб з вказаного мобільного телефону, вартістю 80 гривень.

Викраденими речами та грошовими коштами ОСОБА_9 в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 завдав потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків на загальну суму 5 355 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок від 24 травня 2017 року та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вимоги обґрунтовує тим, що у своїх умисних та протиправних діях він повністю визнав свою вину й щиро розкаявся, а під час обрання міри покарання у зв`язку із вказаним, він просив більш м`яке покарання. Зазначає, що він не оспорював зібрані докази та погодився на судовий розгляд в порядку ст. 349 КПК України. Апелянт вважає вирок занадто суворим та просить врахувати те, що за місцем проживання він характеризується позитивно, проживає з бабусею-пенсіонеркою та молодшим братом, які потребують його підтримки.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить скасувати вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2017 року та направити провадження до суду першої інстанції на новий розгляд. Вимоги пояснює тим, що під час складання обвинувального акту на нього було вчинено фізичний та психологічний тиск, внаслідок чого він підписав все те, що йому надали працівники Макарівського відділення поліції. Аналогічні дії він здійснював під тиском під час відтворення, а наданий йому захисник повністю підтримував дії працівників поліції. Також вказує, що поліцією не було проведено такі слідчі дії як впізнання та відтворення обстановки та інші слідчі дії, і до відділку поліції він з`явився самостійно, а не так, як вказано в матеріалах провадження.

Заслухавши доповідача, думку прокурорів, які проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечували; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, але просили пом`якшити покарання, потерпілого, який просив вирок суду першої інстанції залишити без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 394 КПК Украйни передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Так, у судовому засіданні 13 вересня 2017 року обвинуваченим ОСОБА_9 було зроблено заяву стосовно того, що в суді першої інстанції йому не було роз`яснено положення ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим він оспорює фактичні обставини кримінального провадження щодо нього.

У судовому засіданні 21 вересня 2017 року було відтворено запис судового засідання Ірпінського міського суду Київської області від 23 травня 2017 року, під час якого було встановлено порядок дослідження доказів та, оскільки проти цього не заперечували учасники процесу, було прийнято рішення про проведення судового розгляду за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України і обвинуваченому було роз`яснено подальші обмеження щодо апеляційного оскарження у зв`язку з застосуванням вказаних положень КПК, що підтверджується як журналом судового засідання від 23 травня 2017 року, так і диском технічної фіксації.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що головуючим в суді першої інстанції положення ч. 3 ст. 349 КПК України були роз`яснені доступно та чітко, у зв`язку з чим посилання обвинуваченого на порушення його права на захист не знаходять свого підтвердження та його апеляційна скарга в частині оспорювання фактичних обставин, відповідно до положень ст. 404 КПК України розгляду не підлягає.

Щодо посилання ОСОБА_9 на непрофесійну поведінку захисника ОСОБА_14 в суді першої інстанції, то вказане питання виходить за межі компетенції апеляційного суду, оскільки стосується взаємовідносин підзахисного та захисника, які є конфіденційними і дане питання, відповідно, повинно вирішуватися між ними в межах професійної етики та відповідальності адвоката.

Слід зазначити, що з метою захисту прав обвинуваченого, апеляційним судом було вжито всіх заходів, зокрема, направлено лист директору Київського обласного центру з надання вторинної правової допомоги, за результатами розгляду якого обвинуваченому ОСОБА_9 призначено іншого захисника.

Що стосується призначеного обвинуваченому покарання, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Як убачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані.

При призначенні ОСОБА_9 покарання, судом було враховано характер і ступень суспільної небезпечності скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, особу обвинуваченого, що він скоїв тяжкий злочин та особливо тяжкий злочин, його ставлення до вчиненого.
Так, обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, скоїв злочини під час умовно дострокового звільнення /а.п. 133-134/.
Також слід зазначити, що ухвалою апеляційного суду Київської області від 21.08.2013 року вирок Макарівського районного суду Київської області від 17.06.2013 року щодо ОСОБА_9 був змінений в частині призначеного йому покарання та визначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі, тобто покарання було пом`якшено, однак обвинувачений належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, через місяць після умовно дострокового звільнення з місць позбавлення волі вчинив нові злочини.
Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 суд визнав щире каяття в скоєнні злочину. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Окрім того, колегія суддів зауважує, що обвинуваченому не було призначено максимального розміру покарання, передбаченого санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 289 КК України, а застосування щодо нього положень ст.ст. 70 та 71 КК України є цілком правомірним та законним. Тобто, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 покарання повністю відповідає меті покарання, визначеній в ч. 2 ст. 50 КК України.
Щодо вимог апелянта про призначення нового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції, то він не навів підстав для скасування вироку суду відповідно до вимог ст.409 КПК України та призначення такого розгляду.

Наведені в апеляційні скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2017 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення; обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

___________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4