Ухвала
Іменем України
14 січня 2018 року
м. Київ
справа № 166/287/17
провадження № 51-1507ск18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000484, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , громадянина України, котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Заболоття Ратнівського району Волинської області, проживає в тому ж населеному пункті ( АДРЕСА_1 , судимого 22 серпня 2016 року Ратнівським районним судом за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 125, ч. 2 ст. 146, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, із звільненням, на підставі ст. 75 КК, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 червня 2017 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років; за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років; на підставі статей 71, 72 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років 6 місяців; на підставі ст. 71 КК до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він на ґрунті особистих неприязних відносин до колишньої дружини ОСОБА_5 та її чоловіка ОСОБА_6 , 16 грудня 2016 року близько 03:00 приїхав до будинку АДРЕСА_2 , де останні проживали, та незаконно, без згоди власника ОСОБА_6 проник в середину будинку, вибивши вхідні двері.
В подальшому ОСОБА_4 зайшов до кімнати, де в цей час спало подружжя ОСОБА_7 з трьома малолітніми дітьми засудженого (від першого шлюбу), та в присутності останніх, які прокинулись, умисно, з метою вбивства ОСОБА_6 наніс останньому не менше 8 ударів розкладним ножем, який підготував заздалегідь, у різні частини тіла (голова, шия, спина, руки). В цей час ОСОБА_5 вибігла на кухню, і засуджений, тримаючи ніж у руці, пішов слідом за нею, однак був зупинений ОСОБА_6 , якому після нетривалої шарпанини наніс удар ножем в груди, після чого повалив на підлогу обличчям донизу та наніс не менше 3 ударів ножем у спину. Всього ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 не менше 12 ножових поранень, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, чого вважав достатнім для настання смерті потерпілого, однак не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як ОСОБА_6 своєчасно була надана медична допомога, що запобігло його смерті.
Після цього, ОСОБА_4 вибіг з будинку та з ножем у руках на сусідському подвір`ї наздогнав ОСОБА_5 , котра намагалась покликати на допомогу, та умисно, з метою вбивства останньої, наніс їй не менше 2 ударів ножем в грудну клітину, зокрема в область серця, від чого потерпіла через короткий проміжок часу померла в сусідському будинку.
Апеляційний суд Волинської області 06 вересня 2017 року залишив вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, які її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого внаслідок м`якості. На обґрунтування цих вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. 419 КПК не вмотивував своїх висновків щодо залишення без задоволення скарги прокурора, не врахував доводів про необхідність призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання у виді довічного позбавлення волі, на чому також наполягали потерпілі, дані про особу засудженого, який уже був судимий за вчинення насильства стосовно загиблої, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх конкретні обставини, зокрема кількість нанесених ножових поранень, завданих потерпілим в присутності малолітніх дітей. Поза увагою апеляційного суду залишились і доводи щодо необхідності врахування обставини, яка обтяжує покарання засудженого вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту під час досудового розслідування підтвердив зазначений факт, що зафіксовано на оптичних носіях інформації, котрі досліджувались судом, і цей доказ не було визнано не допустимим.
Мотиви суду
Розглянувши касаційну скаргу і дослідивши копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження за скаргою слід відмовити на таких підставах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 та про правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оспорюються, а доводи прокурора про м`якість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими.
Так, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд дотримався загальних засад, передбачених статтями 50, 65 КК, оскільки врахував ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, одне з яких є злочином невеликої тяжкості, а два особливо тяжкі, конкретні обставини злочинів та наслідки, що настали (спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та смерть ОСОБА_5 , у зв`язку із чим без матері залишились троє малолітніх дітей), дані про особу обвинуваченого, котрий раніше судимий за спричинення тілесних ушкоджень тій же потерпілій, вчинив злочини на ґрунті особистих неприязних відносин та ревнощів до колишньої дружини. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставиною, яка обтяжує покарання засудженого визнано рецидив злочинів.
Суд обґрунтовано не визнав обставиною, яка обтяжує покарання засудженого, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, з огляду на те, що дослідженими в суді першої інстанції доказами не підтвердився факт перебування ОСОБА_4 на момент вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Протилежні показання ОСОБА_4 щодо зазначеного факту під час слідчого експерименту останній спростував у суді, пояснюючи це тим, що розповідав про своє перебування у стані алкогольного сп`яніння вважаючи, що це пом`якшить його вину. Саме ці показання, за відсутності інших доказів на підтвердження зазначеної обставини, були взяті судом до уваги, з огляду на вимогу закону обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.
Верховний Суд відповідно до положень ст. 433 КПК перевіряє дотримання судами норм матеріального та процесуального права і не досліджує докази, не дає їм іншу оцінку, виходить із фактичних обставин, установлених судами.
Зважаючи на зазначене, з урахуванням положень ч. 1 ст. 64 КК, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_4 найбільш суворих покарань на строк, наближений до максимального, в межах відповідних санкцій статей, за які останній засуджувався, так і за сукупністю злочинів та вироків. При цьому суд не знайшов підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді довічного позбавлення волі.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи прокурора щодо м`якості призначеного засудженого покарання, погодився із вищезазначеними висновками місцевого суду в цій частині, навівши в ухвалі докладні мотиви прийнятого рішення.
Погоджується з вищезазначеними висновками і колегія суддів Верховного Суду.
В апеляційному порядку справа розглянута у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, а постановлена ухвала є вмотивованою та відповідає іншим вимогам ст. 419 КПК.
Отже, призначене ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК, принципу індивідуалізації призначеного покарання, є достатнім та необхідним для виправлення винного й попередження вчинення нових злочинів, при цьому доводи прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання та безпідставного неврахування судами обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , не достатні та непереконливі.
Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 06 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3