Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6958/17
Провадження № 1-кп/644/651/17
ВИРОК
Іменем України
27 листопада 2017 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.03.2017 року №0000326, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с.Введенка Чугуївського району Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, що працює на посаді машиніста тепловозу ТЕЦ-2 с.Есхар, з середньою загальною освітою, що перебуває в цивільному шлюбі, має 2 неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 1976 р.н., на підставі наказу №676 від 10.10.2006 про прийняття на роботу, було призначено на посаду машиніста тепловоза у цеху залізничного транспорту (обліковий шифр 127) ДП «Завод «Електроважмаш».
09.03.2017 року, приблизно о 09:30 годині, ОСОБА_4 , знаходячись неподалік від цеху № 124 ДП «Завод «Електроважмаш», розташованого за адресою: м. Харків, пр. Московський, 299, побачив, як з електрокара, що прямував до цеху № 127 випало на землю два полімерних мішка з відходами міді, після чого, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна - майна ДП «Завод «Електроважмаш», з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок майна підприємства, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно вилучив з землі два вищевказаних мішка з відходами міді, загальною вагою 40 кг, вартістю 4800,00 гривень, що належали ДП Завод Електроважмаш, які сховав у в машинному відділенні тепловозу, з метою подальшого їх таємного викрадення з території підприємства.

Того ж дня, приблизно о 15:00 годин, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з метою виносу відходів міді за територію підприємства, під керуванням машиніста тепловоза ОСОБА_6 виїхав за територію заводу через ворота КПП №4, після чого, взявши з машинного відділення вилучені два мішки з відходами міді, сховав їх під надягнену на ньому фуфайку та, вистрибнувши з тепловоза, спрямував до пункту прийому металу, з метою подальшої їх здачі, однак довести цей злочинний умисел до кінця він не зміг з причин, які не залежали від його волі, оскільки пройшовши 15 метрів, був зупинений працівниками ТОВ «Інекс», які здійснювали охорону підприємства. Під фуфайкою, надягненою на ОСОБА_4 виявлено та вилучено два полімерних мішки з відходами міді, загальною вартістю 4800 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст.349 КПК України та проти цього не заперечували учасники судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд вважає, що вина обвинуваченого доказана, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що є злочином середньої тяжкості, а також відомості які характеризують його особу. Судом враховується, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку лікаря психіатра, нарколога не перебуває, працює, має місце реєстрації, проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, колишнім місцем роботи, має родину, двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному. Обставин, які обтяжують покарання згідно зі ст. 67 КК України не встановлено. З урахуванням всіх викладених обставин, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є необхідним призначити покарання у вигляді штрафу. В судовому засіданні обвинувачений подав суду заяву про застосування до нього амністії, оскільки він має двох неповнолітніх дітей. Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 Законом України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання. 06.09.2017 р. набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно. Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 06 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18-років.

З матеріалів кримінального провадження: вбачається, що обвинувачений на момент вчинення злочину 09.03.2017 рок, до набрання Законом України «Про амністію у 2016 році», має 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимий, злочин є злочином середньої тяжкості. На підтвердження зазначених обставин свідчать копії свідоцтв про народження дітей. Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась. Тобто, на нього поширюються вимоги відповідного закону, а тому він підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого, запобіжний захід не обирався, речових доказів у справі немає. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання у зв`язку із амністією.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави /код доходів 24060300, р/р 0005, код банку 37999680, МФО 851011, УДКС України в Комінтернівському районі м.Харкова/ за проведення товарознавчої експертизи №1446 від 31.03.2017 року в сумі 87 (вісімдесят сім) гривень 96 копійок.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням ч.2. ст.394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Головуючий: суддя ОСОБА_1