Дата документу 19.12.2017 Справа № 554/6754/16-к
Провадження №1-кс/554/8278/2017

УХВАЛА
Іменем України
19 грудня 2017 року м.Полтава
В С Т А Н О В И В:
Заявник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги, просив задовольнити повністю.
Представник заявника захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просила задовольнити повністю.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив частково задовольнити вимоги скарги. Пояснив, що в матеріалах кримінального провадження є клопотання ОСОБА_3 і є відповіді слідчого на ці звернення; ОСОБА_3 є заявником, а тому слідчим не повинна виноситись постанова, враховуючи положення ст.220 КПК України. Відносно вимог скарги по заяві ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, то слідчий повинен був винести постанову, в цій частині вимоги визнає.
Вислухавши доводи заявника, його представника, прокурора, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали кримінального провадження, суд вважає поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду, пропущеного з поважних причин, та скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Згідно ст.303 КПК України чітко вказаний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту,потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язаний розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова,копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин -надсилається їй.
Таким чином, законом не передбачено ініціювання слідчих (розшукових) дій заявником. Також, згідно матеріалів кримінального провадження слідчим ОСОБА_6 вирішені заявлені ОСОБА_3 клопотання про проведення слідчих дій та надано обґрунтовані відповіді на його звернення від 18.10.2017 року та 23.10.2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Таким чином, положеннями чинного КПК України встановлений принцип самостійності слідчого при здійсненні досудового розслідування кримінального провадження, тому вимоги скаржника про зобов`язання слідчого здійснити певні слідчі дії, відповідно до положень ст.ст. 111, 112, 133, 135 КПК України, є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки заявник не є суб`єктом ініціювання таких дій, та слідчий згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Що стосується інших вимог скарги по заяві від 06.11.2017 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
При цьому, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про злочин або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Правилами частини 5 статті 55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні інших вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1