Справа№ 340/384/17
Судове провадження № 1-кп/340/80/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2017 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2017 за №0000121, у формі приватного обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Орелець Снятинського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, на утриманні маючого трьох неповнолітніх дітей 2008, 2010 та 2014 років народження, в силу вимог ст.89 КК України раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_5 , 29.05.2017 приблизно о 15.00 год., перебуваючи на проїжджій частині дороги поблизу свого будинковолодіння в с Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, маючи умисел на протиправне заподіяння тілесного ушкодження на ґрунті неприязних відносин, в ході виниклої сварки із ОСОБА_4 , завдав останньому декілька ударів руками в різні ділянки тіла, внаслідок чого заподіяв ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також у вигляді садна волосистої частини голови, крововиливу під кон`юктиву лівого очного яблука, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином скоїв злочин передбачений ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному не визнав, суду показав, що 29.05.2017 приблизно о 15.00 год. він перебував у себе вдома в с Буковець Верховинського району Івано-Франківської області, йому зателефонував знайомий та попросив приїхати забрати крупу, яку він у нього замовляв. Однак, в цей час на дорозі навпроти будинку він побачив вантажний автомобіль, який привіз каміння та став його розвантажувати вище заїзду до його будинку. Спочатку він не це звернув увагу, оскільки мав можливість користуватися заїздом з іншої сторони. Однак, розвантаживши частину каміння, автомобіль перемістився та став розвантажувати каміння нижче заїзду до його будинку. Біля автомобіля знаходився ОСОБА_4 , а тому він підійшов із внутрішньої території будинковолодіння до огорожі та став у нього з`ясовувати, коли дорога буде розблокована. Однак, ОСОБА_4 наблизився до нього з іншої сторони огорожі, став виражатися в його сторону нецензурною лайкою та замахнувся в його сторону каменем, який тримав у руках. Оскільки поруч із ним була дитина віком 7 років, з метою недопущення отримання нею тілесних ушкоджень, він однією рукою заховав дитину за себе, а іншою рукою відбивав руку ОСОБА_4 із каменем. Після цього ОСОБА_4 схопив його руками за одяг та став перетягувати через пліт на дорогу, однак не зміг цього зробити через перебування в стані алкогольного сп`яніння.

В цей час водій вантажного автомобіля просив заспокоїтися, пояснюючи, що камінь швидко приберуть з дороги, а тому причин для конфлікту нема. Однак, ОСОБА_4 не відреагував, підійшов до його дружини, яка вийшла на дорогу, щоб знімати події на телефон та наніс їй удар рукою в область обличчя. Після удару дружина присіла, а він перестрибнув пліт, підбіг до ОСОБА_4 та схопив його за праву руку з метою недопущення нанесення другого удару ОСОБА_4 дружині. В цей час дружина стала підніматися, та відштовхнула обома руками ОСОБА_4 від себе, одночасно він відпустив руку ОСОБА_4 і той впав на землю розбивши голову. Після цього він перелякався, поклав голову ОСОБА_4 собі на коліна та став відтирати його водою, яку приніс ОСОБА_7 на прохання дружини. При цьому вказав, що ОСОБА_7 не було під час цих подій, він працював на ОСОБА_4 перевозивши йому камінь та підійшов до них уже після падіння ОСОБА_4 . В подальшому він допоміг ОСОБА_4 підвестися із землі та став із ним розмовляти. В цей час надійшов сусід ОСОБА_8 , а потім дружина ОСОБА_8 із собакою. Події цього дня завершилися тим, що вони із ОСОБА_4 перепросили один одного, випили спільно пива та за відсутності претензій один до одного розійшлися по домах. Також зазначив, що коли пили пиво з ОСОБА_4 , надійшла дружина останнього та стала сваритися на ОСОБА_4 , щоб той не пив з ним пиво. А тому вважає, що у пред`явленому обвинуваченні він не винен. Цивільний позов визнав частково, а саме погодився відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 1006 грн., яка на його думку заподіяна в певній мірі через те, що він відпустив руку потерпілого, той впав та отримав тілесні ушкодження. В частині моральної шкоди просив відмовити в задоволенні позову з мотивів його необґрунтованості.

Не зважаючи на той факт, що обвинувачений заперечив свою вину у вказаному злочині, його винуватість у скоєному злочині доводиться наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_4 , який суду показав, що 29.05.2017 приблизно о 15.00 год. він на вантажному автомобілі завіз до свого господарства каміння, яке розвантажив на вулиці поблизу будинку. Навпроти нього проживає у своєму господарстві обвинувачений ОСОБА_5 , з яким у них біля трьох років неприязні відносини. В процесі розвантаження каміння до нього підійшла дружина ОСОБА_5 та стала сваритися, чому він розвантажує каміння посеред дороги. Він пояснив, що каміння розвантажує нижче заїзду до їхнього будинку, і що скоро його забере з проїжджої частини. Однак, в цей час зі сторони свого будинку підбіг обвинувачений, перескочив через свою огорожу та наблизившись до нього, вдарив його рукою в область голови. Внаслідок удару він впав та втратив свідомість, однак перед втратою свідомості запам`ятав, що коли був уже на землі та лежав на правій стороні, ОСОБА_5 його ще двічі копнув ногою по ребрах по лівій частині тулуба. Коли, за 15-20 хв він прийшов до тями, побачив біля себе свого робітника ОСОБА_7 , який відливав його водою. Вставши, він побачив ОСОБА_5 , який стояв поруч та став питати за його стан здоров`я, приніс пиво та пропонував спільно розпити. Він відмовився спілкуватися з обвинуваченим та пішов до дому. Перебуваючи вдома, він спочатку про надання медичної допомоги не звертався, однак поступово його стан здоров`я став погіршуватися і через день він попросив ОСОБА_9 завезти його на обслідування в поліклініку. Крім цього, звернувся із заявою в правоохоронні органи. Після проходження медичного огляду, він ліг на стаціонарне лікування з 02.06.2017 та перебував на ньому по 13.06.2017.

Також просив задовольнити цивільний позов, який обґрунтовує тим, що внаслідок заподіяних йому травм він перебував на стаціонарному лікуванні, поніс підтверджені документами витрати на придбання медикаментів на загальну суму 1006 грн. Крім цього, вважає, що внаслідок неправомірних дій йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що побиття зі сторони обвинуваченого мало місце вже не вперше, після вказаних подій він перебував на стаціонарному лікуванні 12 днів, після завершення лікування він тривалий час не міг виконувати фізичну роботу біля дому, брати активну участь в громадському житті. Розмір моральної шкоди він оцінює в 15 тис. грн., однак не заперечуватиме, якщо судом буде таку стягнуто в меншому розмірі.

Показами свідка ОСОБА_10 , який суду показав, що в травні 2017, в другій половині дня, своїм вантажним автомобілем він привіз каміння потерпілому ОСОБА_4 та висипав його на дорозі троки нижче будинку потерпілого. Коли він заглушив автомобіль, то почув крики. Вийшовши з автомобіля, він побачив ОСОБА_5 , який стояв за огорожею та сварився із ОСОБА_4 , який стояв з іншої сторони огорожі на дорозі. Спочатку вони словесно сварилися, потім стали шарпатися через огорожу. При цьому вказав, що здається бачив дитину з лівої сторони за огорожею. Після цього на дорогу вийшла жінка та стала знімати події на мобільний телефон. ОСОБА_4 сказав їй не знімати та пішов в її сторону. В цей час ОСОБА_5 перескочив пліт та побіг в сторону ОСОБА_4 , який був до нього розвернутий спиною. ОСОБА_5 шарпнув ОСОБА_4 за руку розвернувши його не повністю до себе та після цього наніс удар кулаком руки в праву частину обличчя. Під час удару ОСОБА_4 перебував на відстані 1 м від дружини обвинуваченого, її не бив, намагався забрати телефон. Внаслідок удару ОСОБА_4 впав на землю, вдарився головою та втратив свідомість. Він одразу сказав принести воду, і її приніс старший чоловік, який був присутній на місці з початку розвитку подій. Крім цього, на місце події прибігли ще якісь сусіди. Потерпілого за допомогою обмивання водою привели до тями за 5-10 хв. після подій, старший чоловік та сусіди допомогли йому підвестися та дійти до дому. Після цього всі стали розходитися. При цьому зазначив, що ОСОБА_5 також допомагав привести потерпілого до тями, коли той прийшов до тями просив пробачення.

Показами свідка ОСОБА_11 , який суду показав, що інколи підробляє в господарстві у ОСОБА_4 29.05.2017 він працював у нього, мурував будівлю з каменя. Коли ОСОБА_4 привіз вантажним автомобілем камінь та висипав на дорозі, він став возити це каміння на подвір`я навантажуючи на тачки. В цей час, коли ОСОБА_4 перебував від нього на відстані 10 м біля автомобіля, він побачив ОСОБА_5 , який біг згори від свого будинку в напрямку ОСОБА_4 та зупинився біля огорожі. ОСОБА_5 він візуально знав, оскільки був свідком інших конфліктів, що виникали раніше між сторонами на побутовому ґрунті. Перебуваючи за огорожею ОСОБА_5 привітався із ОСОБА_4 та став через пліт копати потерпілого ногами та наносити удари руками. Після цього, обвинувачений перескочив огорожу, схопив правою рукою камінь, зажав у руці та вдарив нею потерпілого в ліву частину обличчя, а іншою рукою наніс удар по обличчі потерпілого з другої сторони. Після цього ОСОБА_4 впав на землю та втратив свідомість. В цей час на дорогу вибігла дружина ОСОБА_5 , присіла біля ОСОБА_4 , стала плакати та просити принести води. Він приніс воду, ОСОБА_4 прийшов до тями, вони про щось із ОСОБА_5 говорили, однак про що не пригадує. Крім цього вказав, що на місце події приходили сусіди подружжя ОСОБА_8 .

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що 29.05.2017 на прохання ОСОБА_4 він йшов до нього помагати розвантажувати каміння. По дорозі почув жіночий голос, який просив подати води. Прийшовши на місце події поблизу господарства ОСОБА_4 , він побачив там ОСОБА_4 , який сидів на дорозі, біля нього знаходилися дружина ОСОБА_5 , яка відливала ОСОБА_4 водою. Крім цього, на місці події були присутні ОСОБА_7 , а також ОСОБА_5 , який перебував за огорожею та пішов до дому. При цьому ОСОБА_4 мав видимі сліди тілесних ушкоджень на голові у вигляді саден зі слідами крові. На його запитання ОСОБА_4 пожалівся на біль у ребрах, а ОСОБА_7 сказав, що його побив ОСОБА_5 . Також він бачив за огорожею дитину ОСОБА_5 . Вказав, що про неприязні відносини між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 він знав, оскільки вони на протязі двох років конфліктували через дорогу. В подальшому на місце події підійшла його дружина ОСОБА_13 , яка забрала його до дому.

Показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що проживає по сусідству із ОСОБА_5 29.05.2017 біля 15.00 год. вона перебувала у себе на городі та бачила, як на відстані 200 м приїхав вантажний автомобіль та розвантажувався на дорозі. Потім бачила сутичку біля машини, але хто з ким бився не бачила через велику відстань. Потім почула крики водія автомобіля: «не бийтеся!», а також крик дружини обвинуваченого: «несіть воду!». Вона вирішила піти подивитися на місце події, а її чоловік пішов швидше, так як мав допомагати ОСОБА_4 розвантажувати каміння. Коли прийшла на місце події, побачила там ОСОБА_4 , який сидів з розбитою головою. Крім цього, на місці події були водій автомобіля, ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_14 та її чоловік. Вона спитала свого чоловіка про те, що сталося, а той повідомив, що була сутичка між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , в ході якої обвинувачений побив потерпілого. Після цього вони з чоловіком пішли до дому.

Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 31.05.2017 (а.с.103), згідно з якою ОСОБА_4 повідомив про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а саме, що 29.05.2017 приблизно о 15.00 год. в с Буковець Верховинського району через неприязні відносини громадянин ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження каменем по голові та руками по тілу у вигляді синців та саден, переломів ребер.

Витягом з кримінального провадження №0000121 від 01.06.2017 (а.с.102), внесеного за заявою ОСОБА_4 від 31.05.2017 про вчинення правопорушення за ознаками ч.1 ст.125 КК України, а саме, що 29.05.2017 близько 15.00 год. біля житлового будинку ОСОБА_4 розміщеного в с Буковець Верховинського району Івано-Франківської області ОСОБА_5 , через неприязні відносини спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Постановою від 12.07.2017 дії по кримінальному провадженні №0000121 перекваліфіковано з ч.1 ст.125 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

Висновком судово-медичної експертизи №90, розпочатої 01.06.2017 та завершеної 30.06.2017 (а.с.104-105) згідно з яким у громадянина ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма із струсом головного мозку та садном волосистої частини голови (межа лівої скроневої та тім`яної ділянки голови), крововилив під кон`юктиву лівого очного яблука, які могли бути спричинені як від двократної ударної дії твердих тупих предметів, якими могли бути кулаки рук, носки взуття та інші тверді тупі предмети, так і внаслідок падіння на площині та ударів до твердих тупих предметів, можуть відповідати термін вказаному у постанові. Тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма із струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень слід думати, що вони могли бути спричинені ОСОБА_4 коли підекспертний міг бути повернутий як передньою так і задньою поверхнею тіла до травмуючих предметів.

Оцінивши в сукупності наведені докази, суд приходить до висновку, що покази потерпілого, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , про обставини нанесення удару обвинуваченим потерпілому в область обличчя та причинний наслідок у вигляді падіння потерпілого на тверду площину підтверджуються висновком судово-медичної експертизи і характер та механізм зазначених у висновку тілесних пошкоджень відповідає фактичним обставинам справи. Покази свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є непрямими доказами у справі, оскільки вони не були присутні на місці подій безпосередньо під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, однак бачили наслідки заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому та зі слів потерпілого, свідка ОСОБА_11 з`ясовували про обставини їх заподіяння, що додатково підтверджує правдивість показань потерпілого та свідка ОСОБА_11 в цій частині. А тому, суд вважає, що є доведеним факт умисного заподіяння вказаних тілесних пошкоджень обвинуваченим потерпілому 29.05.2017.

При цьому суд критично оцінює показання обвинуваченого про відсутність в його діях складу кримінального правопорушення та покази свідка, його дружини, ОСОБА_15 , яка суду показала, що 29.05.2017 приблизно о 15.00 год. до під`їзної дороги до їх будинку під`їхав автомобіль, який став розвантажувати каміння. Її чоловік, ОСОБА_5 взяв дитину та пішов просити, щоб каміння прибрали, яке перешкоджало виїзду їх автомобіля. Коли вона почула крики дитини: «не бийте тата!», взяла телефон та вийшла на дорогу, щоб зняти відео подій. Там вона побачила ОСОБА_4 , який через огорожу тримав за одяг її чоловіка і вони шарпалися. Чоловік відігнувся і його одяг розірвався. Після цього ОСОБА_4 залишив чоловіка та підійшов до неї, виражався нецензурно та запитував у неї, чого вона сюди прийшла. При цьому вона бачила, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння. А коли побачив у її руках телефон, вибив його та став душити її за горло. Вона стала вириватися, тоді ОСОБА_4 вдарив її в обличчя в область правого ока. Від болю вона присіла, в цей час на місце події прибіг її чоловік, став питати ОСОБА_4 , чого той її б`є та схопив його за руку. Вона знаходячись між ними, намагалася встати та обома руками відштовхнула ОСОБА_4 . Внаслідок поштовху ОСОБА_4 впав на землю, вдарився головою об камінь та втратив свідомість. Окрім них на місці події були ОСОБА_7 та водій автомобіля, який привіз каміння. Вона стала просити принести воду, та за допомогою неї намагалася привести ОСОБА_16 до тями. Приблизно через 2 хв. ОСОБА_4 прийшов до тями, вони попросили один в одного пробачення та оскільки примирилися, вона нікуди з приводу її побиття не зверталася. Заяву про нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вона подала лише в другій половині серпня 2017 року.

На переконання суду такі показання щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення повністю спростовані в ході судового слідства внаслідок досліджених судом доказів, в тому числі послідовними та детальними показами потерпілого та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про обставини подій, які були присутні на місці подій від початку їхнього розвитку, і факт присутності зазначених свідків на місці події в судовому засіданні як обвинуваченим ОСОБА_5 , так і його дружиною ОСОБА_15 визнавався.

Одночасно слід зазначити, що в основному показання обвинуваченого та його дружини не суперечать показанням потерпілого та зазначених свідків за винятком показань в частині дій обвинуваченого, що охоплюються кваліфікацією ч.2 ст.125 КК України щодо нанесення обвинуваченим одного удару рукою в область обличчя потерпілого, що призвело до падіння потерпілого та отримання зазначених у висновку експертизи травм. В цій частині обвинувачений, та його дружина взагалі заперечували факт нанесення удару в область обличчя потерпілого, що на переконання суду свідчить про цілеспрямованість таких показів на уникнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за скоєний злочин, а тому такі не можуть бути прийняті судом до уваги.

Одночасно, суд відхиляє позицію захисту щодо недопустимості показань свідка ОСОБА_11 , оскільки жодних доказів того, що такий свідок перебуває в залежності від потерпілого ОСОБА_4 та давав не правдиві покази суду не надано. А його показання з приводу нанесення удару ОСОБА_5 потерпілого з використанням каменя судом не перевіряються, оскільки такі діяння обвинуваченому не інкримінувалися та перебувають поза межами пред`явленого обвинувачення.

Також суд не бере до уваги посилання обвинуваченого та його дружини щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілим свідку ОСОБА_15 , оскільки такі обставини не підтверджуються жодними належними та допустимим доказами. Більш того, як зазначила в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 з приводу таких неправомірних дій вона в правоохоронні органи після подій не зверталася, і подала таку заяву лише в ході розгляду судом даного кримінального провадження в серпні 2017 року.

Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному злочині, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, в силу вимог ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, завдану злочином шкоду не відшкодував. В той же час по місцю проживання характеризується позитивно, на обліках в психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває, має на утриманні трьох малолітніх дітей ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , його сім`я проживає в складних матеріально-побутових умовах. Крім цього, згідно з досудовою доповіддю органу пробації ризик небезпеки особи для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та він не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і такому сприятиме покарання у виді громадських робіт.

Разом з тим, оскільки обвинувачений є батьком трьох дітей, яким на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2016 році» не виповнилося 18 років, щодо яких не позбавлений батьківських прав, скоїв умисний злочин невеликої тяжкості, подав заяву про застосування до нього амністії та в усній формі підтримав її у судовому засіданні разом із захисником, тому, у відповідності п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році», його слід звільнити від обраного покарання.

Вирішуючи цивільний позов, суд враховує наступні обставини.

В ході судового слідства встановлено, що внаслідок скоєного обвинуваченим злочину потерпілому було заподіяно легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження. За наслідками отриманого ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку потерпілий ОСОБА_4 в період з 02.06.2017 по 13.06.2017 перебував на стаціонарному лікуванні у Верховинській центральній районній лікарні звідки був виписаний на амбулаторне лікування із заключним діагнозом: Закрита травма ОГК зліва.

Згідно з представленого товарного чеку від 02.06.2017 (а.с.19) вбачається, що в період стаціонарного лікування ОСОБА_4 було придбано ряд медикаментів на загальну суму 1006 грн. 85 коп.

За наведених обставин суд вважає доведеним належними та допустимими доказами факт заподіяння обвинуваченим потерпілому матеріальної шкоди та її розмір, у зв`язку із чим в цій частині позовна заява підлягає до задоволення.

В частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого моральної шкоди, суд погоджується із доводами позивача про факт заподіяння йому такої, оскільки дійсно внаслідок отриманих травм та тривалому перебуванні на стаціонарному лікуванні, подальшому перебуванні на амбулаторному лікуванні він переніс певні душевні хвилювання, значно змінився звичний уклад його побуту, він був змушений затратити зусилля на реабілітацію та відновлення свого попереднього стилю життя.

Однак, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідно до Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

З врахуванням наведеного суд приходить до переконання, що із обвинуваченого, слід стягнути в якості відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн., оскільки такий розмір є розумною справедливою компенсацією душевних страждань позивача, спричинених внаслідок вчиненого злочину. А тому позовні вимоги слід в цій частині задовольнити частково.

Керуючись статтями 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт строком 180 (сто вісімдесят) годин.
Звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання за цим вироком на підставі пункту «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду заподіяну злочином в розмірі 1006 гривень, та моральну шкоду в розмірі 2000 гривень, а всього в розмірі 3006 гривень (три тисячі шість гривень).

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1