Провадження №11-кп/772/5/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

з участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 5 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Норільськ, Російської Федерації, росіянин, громадянин України, не одружений, раніше не судимий, з вищою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнаний винним та засуджений за ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 203-2 КК України з призначенням покарання у виді штрафу у розмірі 15 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 000 грн. з конфіскацією грального обладнання,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка Республіки Татарія Російської Федерації, росіянка, громадянка Росії, з середньо спеціальною освітою, неодружена, не працює, раніше не судима, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнана винною та засуджена за ч. 2 ст. 27 та ч. 1 ст. 203-2 КК України з призначенням їй покарання у виді штрафу у розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн. з конфіскацією грального обладнання;

стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у рівних долях процесуальні витрати за проведені експертизи у розмірі 8 222 грн. 24 коп. на користь держави, вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у вчиненні у співучасті злочину у сфері господарської діяльності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 з метою організації і проведення азартних ігор та отримання прибутку, в листопаді 2012 року запропонував ОСОБА_8 за грошову винагороду нелегально виконувати функцію адміністратора та касира в незаконно створеному павільйоні азартних ігор по АДРЕСА_3 , на що остання погодилась.

ОСОБА_7 , діючи як організатор, за попередньою домовленістю із ОСОБА_8 залучив останню до даної незаконної гральної діяльності як виконавця. З даною метою ОСОБА_7 забезпечив для здійснення грального бізнесу підвальне приміщення, яке йому належить на праві приватної власності, та розташоване за адресою АДРЕСА_3 , з комп`ютерною технікою з програмами грошових ставок на спортивні події, надавав вказівки щодо проведення азартних ігор, графіку роботи грального закладу, розподілу коштів, фінансував утримання, ремонт і укомплектування даного закладу, таким чином організував гральний бізнес, та керував його зайняттям. ОСОБА_8 , усвідомлюючи заборону здійснюваної господарської діяльності, будучи обізнаною у меті створення грального закладу, переслідуючи єдиний з організатором грального бізнесу ОСОБА_7 умисел, стосовно організації та проведення азартних ігор, спрямований на отримання прибутку, здійснюючи функції адміністратора та касира грального закладу, використовуючи комп`ютерну техніку із програмами грошових ставок на спортивні події, надавала можливість мешканцям м. Вінниці отримати доступ для здійснення грошових ставок, яка передбачає сплату гравцями грошей, що дає змогу учаснику гри, як отримати виграш у грошовому еквіваленті, так і не отримати його залежно від випадковості, здійснюючи таким чином проведення незаконних азартних ігор, які відповідно до ст. 1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.09.2009 (зі змінами), підпадають під діяльність з організації та проведення азартних ігор.

Діючи таким чином, в період часу з листопада місяця 2012 року по 22 березня 2013 року, співучасники злочину, а саме організатор ОСОБА_7 та виконавець ОСОБА_8 всупереч вимогам Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.09.2009 (зі змінами), надавали різним гравцям доступ до азартних ігор, з метою отримання прибутку, який отримували в залежності від суми виграшу.

22.12.2012 під час санкціонованого обшуку, працівниками міліції в приміщенні залу для зайняття гральним бізнесом по АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено чотири системних блоки, три монітори, два роутери, пристрій для зчитування кодів, два принтери, за допомогою яких незаконно здійснювались азартні ігри, грошові кошти в сумі 1748 грн.

22.03.2013 під час санкціонованого обшуку, працівниками міліції в приміщенні залу для зайняття гральним бізнесом по АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено три системних блоки, сім моніторів, роутер, пристрій для зчитування кодів, принтер, пристрій для друкування чеків, телевізор , TV тюнер, за допомогою яких незаконно здійснювались азартні ігри, грошові кошти в сумі 7610 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та їх особам, просять вирок щодо них змінити з метою призначення їм більш м`яких покарань.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повністю визнали свою вину в скоєному, щиро розкаялись та підтримали апеляційну скаргу лише в частині суворості призначених покарань, прокурора ОСОБА_6 , на переконання якого вирок щодо обвинувачених підлягає зміні, а саме, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 , який під час досудового розслідування перебував під вартою, слід звільнити від призначеного покарання, а обвинуваченій ОСОБА_8 з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 27, ч.1 ст. 203-2 КК України учасниками судового розгляду не оспорюється, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряється.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченим покарання суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:
1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;
2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.
При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.
У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду.
Частиною першою вказаної норми закону не передбачено основне покарання у виді штрафу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 22.03.2013 був затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, та утримувався під вартою до розгляду слідчим суддею погодженого з прокурором клопотання слідчого про застосування до нього запобіжного заходу, отже, він підлягає звільненню від відбування призначеного йому основного покарання у виді штрафу.

Крім того, призначене ОСОБА_8 покарання не у повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України через суворість.

Так, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 повністю визнала свою вину в скоєному, щиро розкаялась, вчиненим нею кримінальним правопорушенням збитків нікому не заподіяно, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також те, що на утриманні обвинуваченої перебуває неповнолітня дитина, її матір є інвалідом третьої групи по загальному захворюванню.

Таким чином, з урахуванням наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винної, колегія суддів дійшла висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 203-2 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 5 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині призначеного їм покарання змінити.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного основного та додаткового покарань у виді штрафу в розмірі 15 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 255 000 гривень, з конфіскацією грального обладнання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави скасувати.

Заставу повернути заставодавцю.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.1 ст. 203-2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в розмірі 7500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 127 500 гривень, без конфіскації грального обладнання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом: