Справа № 672/118/17
У Х В А Л А

17 квітня 2018 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремої процесуальної дії клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000146 по обвинуваченню ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
17 квітня 2018 року прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, так як з березня по серпень 2016 року, діючи в складі організованої групи, вчиняли крадіжки ювелірних виробів та матеріальних цінностей на території Хмельницької та Вінницької областей.

Також продовжують існувати ризики, що обвинувачені, перебуваючи на волі, можуть вчиняти інші кримінальні правопорушення та незаконно впливати на свідків і потерпілих у даному кримінальному провадженні, також можуть переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор вказує на відсутність стабільного джерела заробітку у обвинувачених, а також на відсутність у них постійного місця проживання у Хмельницькій області.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисники проти задоволення клопотань прокурора не заперечили.

Обвинувачена ОСОБА_8 , захисники ОСОБА_9 і ОСОБА_12 поклались на думку суду.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 20.02.2018 обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.04.2018 включно.

З незалежних від суду причин, завершити судовий розгляд даного кримінального провадження до 20.04.2018 не виявляється можливим.

Вирішуючи питання про продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , суд виходить з того, що попередньо вказані судом ризики не зменшилися, а продовжують існувати.

Так, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжують існувати визначені ст. 177 КПК України ризики: вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, адже він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, раніше судимий за за ч. 4 ст. 187, ч. 2 п. 6 ст. 115 КК України, зареєстрований і проживає в Одеській області, не має стабільних джерел заробітку.

Виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Колегія суддів вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_7 також продовжують існувати визначені ст. 177 КПК України ризики: вчинення інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, зареєстрований і проживає в Одеській області, не має стабільних джерел заробітку.

Виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд вважає за необхідне зазначити, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Усе вищенаведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених та виконання ними процесуальних рішень по справі.

Колегія суддів вважає, що зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених під час розгляду кримінального провадження в суді, тому тримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, із урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Враховуючи вищевикладене, є достатні підстави для продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 199, 201 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 червня 2018 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 15 червня 2018 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її винесення, є обов`язковою для виконання і оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3