У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2018 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку, -

ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження від оперативних працівників СКП Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області отримано матеріали, отримані ними в ході проведення оперативно-розшукових заходів у даному кримінальному провадженні щодо функціонування незаконного грального бізнесу на території Тячівського району, Закарпатської області. Згідно вищезазначених матеріалів, незаконні гральні заклади функціонують у приміщеннях за адресою: АДРЕСА_1 , (кафе-бар « ІНФОРМАЦІЯ_1 »), та АДРЕСА_2 , в яких надаються послуги у сфері незаконного грального бізнесу. Як вбачається із матеріалів даного кримінального провадження, орендував вищезазначені приміщення та організував у них незаконні гральні заклади громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має широке коло зв`язків серед осіб, раніше судимих за скоєння кримінальних правопорушень у сфері організації незаконного грального бізнесу, а також осіб, схильних до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, проживаючих на території Тячівського району, Закарпатської області. Також, і сам ОСОБА_4 неодноразово потрапляв у поле зору правоохоронних органів. Як встановлено, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , однак протягом тривалого часу проживає в АДРЕСА_4 . 22.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду проведено обшук за адресою АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа 6500», оснащений сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар». Вилучений 22.03.2018 в ході проведення вказаного обшуку мобільний телефон у відповідності до ст.ст. 98 100 КПК України, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Беручи до уваги викладене вище, а також те, що виявлені та вилучене в ході проведення зазначених вище обшуків речі та предмети визнані речовими доказами, можуть бути предметами, знаряддями чи/та засобами вчинення кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється досудове розслідування та матимуть доказове значення у даному кримінальному провадженні, слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі в якому також зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_4 на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Як вбачається з долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 22.03.2018 року, в ході проведення 22.03.2018 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду обшуку за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 , виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа 6500», оснащений сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар».

Згідно постанови старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 від 23.03.2018 року, вказаний мобільний телефон визнано та приєднано в якості речового доказу у кримінальному провадженні № 0000204.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За таких обставин, враховуючи, що в ході розгляду клопотання встановлено, що вилучений, в ході проведення 22.03.2018 року обшуку за адресою: АДРЕСА_4 за місцем проживання ОСОБА_4 , мобільний телефон «Нокіа 6500», оснащений сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, постановою слідчого від 23.03.2018 року визнаний речовим доказом, та матиме доказове значення у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання по накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно що було вилучене 22.03.2018 в ході проведення обшуку в АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме мобільний телефон «Нокіа 6500», оснащений сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар».

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1