Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/197/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2017 року Миколаївський районний суд Одеської області
В складі : головуючого судді ОСОБА_1
Секретаря ОСОБА_2
З участю прокурора ОСОБА_3
Обвинуваченого ОСОБА_4
Захисника ОСОБА_5

Розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт.Миколаївка обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000062 від 14.02.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонюки Миколаївського району Одеської області, жителя АДРЕСА_1 ,( зареєстрований: АДРЕСА_2 ) громадянина України, з освітою 9 класів, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 14.11.2016 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , був засуджений Миколаївським районним судом Одеської області за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, про що був винесений Вирок від 14.11.2016р. та призначено покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.14 листопада 2016 року ОСОБА_4 отримав копію вироку та був з ним ознайомлений. 16 січня 2017 року ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений, що у разі ухилення від відбування покарання у вигляді громадським робіт, він може бути притягнений до кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 отримав направлення до Новопетрівської сільської ради Миколаївського району Одеської області, де, згідно розпорядження № 1 від 17.01.2017 року був прийнятий для відбування покарання, призначеного судом. Згідно складеного графіку ОСОБА_4 повинен був приступити до роботи з 17.01.2017 року, однак, умисно не виконуючи в повному обсязі обов`язкі, які покладені на нього судом у виді виконання громадських робіт, не маючи на те поважних причин, не прибув на відбування громадських робіт жодного разу, згідно табелю виходу на громадські роботи у січні місяці 2017 року : 17.01.2017р., 18.01.2017р., 19.01.2017р, 20.01.2017р.,23.01.2017р.,24.01.2017р. та 25.01.2017р. У зв`язку з неявкою, до ОСОБА_4 було застосоване письмове застереження у виді письмового попередження про те, що у разі подальшого ухилення від відбування покарання, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності. Незважаючи не це, ОСОБА_4 знову не з`явився для виконання громадських робіт 26.01.2017р.,27.01.2017р.,30.01.2017р., тим самим порушив обов`язки, порядок і умови відбування призначеного йому покарання відповідно до вироку Миколаївського районного суду Одеської області.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст.389 КК України вірно, а саме: ухилення від відбування громадських робіт.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості від 20.02.2017 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000062 від 14.02.2017 року, ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Обвинувачений також погодився із прокурором на призначення йому покарання за цей злочин у вигляді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року у виді 80 годин громадських робіт, що дорівнює на підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України 10 дням обмеження волі із розрахунку 1 дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт і остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 2 роки 10 днів. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки передбачені п. 2,3,4 ст. 76 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він підтримує укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, вину визнає в повному обсязі, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом.
Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинувачуваного повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили ОСОБА_4 погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з того, що угода укладена відповідно до ст. ст. 469 ч. 4 , 472, 473 КПК України.
Суд, також у судовому засіданні переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 лютого 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000062 від 14.02.2017року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Одеської області від 14 листопада 2016 року у виді 80 годин громадських робіт, що дорівнює на підставі п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України 10 дням обмеження волі із розрахунку 1 дню обмеження волі відповідають 8 годин громадських робіт і остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 10 (десять) днів.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від призначеного покарання звільнити встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок не виїжджати за межі України без дозволу органу пробації, повідомляти цим органам про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи пробації.
На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст. ст. 473, 394 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження копію даного вироку мають право отримати в суді.

Суддя: ОСОБА_1