УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у кримінальному провадженні № 0000136 від 23 лютого 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:

05 грудня 2017 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
Клопотання обґрунтовується тим, що Національним антикорупційним бюро України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000136 від 23.02.2017, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 вчинив пособництво, тобто шляхом усунення перешкод, що не давали можливості набути своїй тітці ОСОБА_6 особисто у приватну власність квартиру АДРЕСА_3 , що на праві власності належала Рахунковій палаті, сприяв останній, яка обіймала на час вчинення кримінального правопорушення посаду головного контролера директора Департаменту з питань АПК, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій Рахункової палати, у заволодінні нею державним майном в особливо великому розмірі, а саме вказаною квартирою, як власністю державної установи шляхом зловживання нею своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб за наступних обставин.

У період з третьої декади січня 2014 року по другу декаду лютого 2014 року (після включення квартири АДРЕСА_3 до числа службового житла згідно з розпорядженням Голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 23.01.2014 №17), точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на заволодіння квартирою АДРЕСА_3 загальною площею 84,9 м2, житловою площею 42,1 м2.

Вказана квартира придбана Рахунковою палатою на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного із продавцем ПАТ «ХК «Київміськбуд» та передана у власність Рахункової палати згідно з актом приймання-передачі квартири від 27.12.2013, у результаті чого перейшла у повне господарське відання Рахункової палати як державного органу.

На підставі листів Голови Рахункової палати ОСОБА_7 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.03.2014 № 14-519, від 19.03.2014 № 03-581, наказу Рахункової палати від 18.03.2014 № 16п, рішення Рахункової палати від 19.03.2014, а також розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.03.2014 № 150, вказана квартира надана ОСОБА_6 в якості службового житла.
Після отримання ордеру ні ОСОБА_6 , ні члени її сім`ї не проживали у квартирі АДРЕСА_3 всупереч раніше згаданій меті отримання вказаної квартири як службової (необхідності проживання поблизу місця роботи, виконання вкрай важливих державних завдань та ненормованого робочого дня). Разом з тим ОСОБА_6 для створення видимості користування вищевказаною квартирою вирішила певний час не вчиняти активних дій, спрямованих на реалізацію злочинної змови та кінцеве досягнення її корисливої мети отримання неправомірної вигоди шляхом зловживання службовим становищем.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

11.08.2014 ОСОБА_6 , знаючи, що згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, звернулася до ОСОБА_7 із заявою про виключення наданої їй квартири з числа службових. При цьому ОСОБА_6 зазначила у заяві причину виключення квартири з числа службових, а саме те, що відпала потреба у такому її використанні. Водночас ОСОБА_6 достовірно знала, що з моменту отримання нею службового житла до часу звернення з вищевказаною заявою до ОСОБА_7 , вона та члени її сім`ї фактично у квартирі не проживали, не відбулось жодних змін в організації роботи підконтрольного їй департаменту Рахункової палати та в її службових повноваженнях, які б могли вплинути на виконання нею державних завдань та на її робочий графік, а отже, й не відпала мета отримання квартири проживання поблизу місця роботи у зв`язку з виконанням вкрай важливих державних завдань та ненормованим робочим днем. Окрім того, на той момент отримання службових жилих приміщень потребували ряд посадових осіб Рахункової палати, які згідно з п. 67 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 № 37, мали право на його отримання.

ОСОБА_7 задовольнив заяву ОСОБА_6 про виключення квартири з числа службових незважаючи на те, що згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації, звернувся з клопотанням від 18.08.2014 № 14-1678 до Шевченківської РДА про виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службових у зв`язку з тим, що відпала потреба в такому її використанні.

За результатами розгляду вищевказаного звернення ОСОБА_7 02.10.2014 Шевченківською РДА прийнято розпорядження № 515 про виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службового житла.

Станом на дату виключення зазначеної квартири із числа службових у ній були зареєстровані, але фактично не проживали, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які раніше використали своє право на приватизацію житла з державного житлового фонду, а саме отримали у власність шляхом приватизації квартиру АДРЕСА_4 , згідно з розпорядженням Групи приватизації Управління справами Верховної Ради України від 24.02.2000 № 48. При цьому ОСОБА_6 достовірно знала, що вказана обставина перешкоджає їй самостійно приватизувати квартиру АДРЕСА_3 та довести злочинний умисел, направлений на заволодіння державним майном, до кінця.

Враховуючи зазначену обставину, з метою продовження виконання злочинного корисливого умислу та досягнення корисливої мети спрямованої на заволодіння державною квартирою, ОСОБА_6 у період з жовтня по 30 грудня 2014 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), вступила у злочинну змову зі своїм племінником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонувавши йому формально зареєструвати місце проживання у вищевказаній квартирі, вчинити ряд дій, спрямованих на приватизацію квартири, та у подальшому безоплатно передати на її користь. На виконання висловленої пропозиції ОСОБА_5 надав свою згоду.

На виконання домовленості ОСОБА_5 вчинив дії щодо отримання документів, необхідних для приватизації житла, зокрема, отримав за місцем свого колишнього проживання довідку від 30.12.2014 № 921, видану виконкомом Драбівської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області про те, що останній з 1993 по 2003 роки право на приватизацію державної власності не використав.

Продовжуючи виконання злочинних домовленостей щодо заволодіння державним майном, 13.01.2015 ОСОБА_5 знаючи, що не має жодного відношення до державної служби та роботи в Рахунковій палаті, а також до отримання вказаної квартири, як службового житла, звернувся до Шевченківського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання в квартирі

АДРЕСА_3 , без погодження з власником квартири Рахунковою палатою. При цьому останній усвідомлював, що здійснює реєстрацію місця проживання лише формально, без мети постійного проживання у квартирі, а лише з метою усунення законодавчих перешкод, які не дозволяють ОСОБА_6 самостійно приватизувати зазначену квартиру та набуття її у приватну власність.

Заяву ОСОБА_5 задоволено Шевченківським РВ ГУ ДМС України в м. Києві і реєстрація його місця проживання в квартирі АДРЕСА_3 здійснена 17.01.2015.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свою корисливу мету, спрямовану на заволодіння державною квартирою, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що її племінник ОСОБА_5 не має права особисто звертатися до Голови рахункової палати з листом про надання дозволу на здійснення правочинів щодо приватизації квартири, оскільки він не мав жодного відношення до державної служби і роботи в Рахунковій палаті, зокрема не перебував у трудових відносинах із зазначеним органом державної влади та відповідно до вимог ст. 37 Житлового кодексу України не перебував на обліку як громадянин, який потребує поліпшення житлових умов, за місцем роботи, ОСОБА_6 20.01.2015 звернулась до ОСОБА_7 із заявою про надання дозволу на здійснення правочинів щодо приватизації вищевказаної квартири, умисно не зазначивши в інтересах кого буде вчинено приватизаційні дії. За результати розгляду зазначеної заяви 28.01.2015 ОСОБА_7 підписав та направив на адресу Шевченківської РДА лист від № 14-172 про те, що Рахункова палата, як власник не заперечує проти приватизації квартири АДРЕСА_3 .

Діючи на виконання попередньої змови із ОСОБА_6 з метою вчинення дій, спрямованих на отримання нею у приватну власність державного майна, ОСОБА_5 через 11 днів з часу реєстрації, фактично не проживаючи у квартирі АДРЕСА_3 , 29.01.2015 звернувся у якості наймача вказаної квартири до органу приватизації Шевченківського району м. Києва з заявою про передачу йому вказаної квартири у приватну власність.

Згадана заява задоволена розпорядженням органу приватизації від 19.02.2015 № 2140. Того ж дня ОСОБА_5 отримав від органу приватизації свідоцтво про право приватної власності на вищевказану квартиру.

Таким чином, 29.01.2015 в результаті злочинних дій, що вчинені за пособництва ОСОБА_5 , державна квартира Рахункової палати перейшла у приватну власність фізичної особи ОСОБА_5 , у якого згідно зі ст. 12 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» виникли правомочності власника, тобто право розпоряджатися квартирою на свій розсуд: продати, подарувати, заповісти, здати в оренду, обміняти, закласти, укладати інші угоди, не заборонені законом.

У свою чергу в результаті вказаних злочинних дій Рахункова палата втратила правомочності власника квартири АДРЕСА_3 .

При цьому ОСОБА_5 не мав жодного відношення до державної служби і роботи в Рахунковій палаті, зокрема, не перебував у трудових відносинах із зазначеним органом державної влади та відповідно до вимог ст. 37 Житлового кодексу України не перебував на обліку, як громадянин, який потребує поліпшення житлових умов, за місцем роботи.

Крім цього, ОСОБА_5 в порушення ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» у квартирі, що була ним приватизована, ні до моменту надання дозволу на приватизацію, ні після, постійно в ній не проживав. Натомість останній постійно мешкав зі своєю сім`єю (дружиною та двома неповнолітніми дітьми) у квартирі АДРЕСА_5 , яка належить йому на праві власності.

Закінчуючи виконання домовленостей щодо заволодіння державним майном 05.03.2015 ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_6 договір дарування квартири АДРЕСА_3 , відповідно до якого право власності на об`єкт нерухомості перейшло до ОСОБА_6 . Договір дарування, посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за № 402 та в цей день о 12:32 в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за № 8953373.

З метою списання квартири АДРЕСА_3 з балансу Рахункової палати цього ж дня - 05.03.2015, з проміжком часу в декілька годин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складено акт приймання-передачі вказаної квартири з зазначенням її вартості в розмірі 1 390 532,98 грн.

У результаті підписання цього акту злочинна мета щодо заволодіння державним майном за попередньою змовою ОСОБА_6 з ОСОБА_7 , за пособництва ОСОБА_5 , повністю реалізована.

У подальшому ОСОБА_6 на підставі договору дарування нерухомого майна від 08.06.2016 № 1307 подарувала вказану квартиру власній доньці ОСОБА_12 . На підставі вказаного договору дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , в цей день о 09:56 нотаріусом у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності за № 14909514.

Отже, ОСОБА_5 вчинив пособництво, тобто шляхом усунення перешкод сприяв своїй тітці ОСОБА_6 , яка обіймала посаду головного контролера директора Департаменту з питань АПК, охорони навколишнього середовища та надзвичайних ситуацій Рахункової палати, у заволодінні нею чужим майном в особливо великому розмірі, а саме квартирою АДРЕСА_3 , яка належала Рахунковій палаті, шляхом зловживання нею своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Згідно договору купівлі-продажу квартири та акту прийому-передачі квартири від 27.12.2013, укладених між продавцем ПАТ «ХК «Київміськбуд» та покупцем Рахунковою палатою, вартість квартири АДРЕСА_3 становить 1 390 532,98 грн. Аналогічна вартість даного об`єкту нерухомості зафіксована у акті приймання-передачі квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від 05.03.2015.

16 лютого 2017 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України, у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень.

28 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року винесено ухвалу про часткове задоволення клопотання сторони обвинувачення та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною щоденно, в період з 22:00 до 07:00 залишати місце постійного проживання АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрюваного наступні обов`язки:

- прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;

- повідомляти детектива, прокурора або суд про змін свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000136 від 23.02.2017;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України;

- носити електронний засіб контролю.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною щоденно, в період з 22:00 до 07:00 залишати місце постійного проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладено на підозрюваного вищезазначені обов`язки. Строк дії вказаного запобіжного заходу спливає 10 грудня 2017 року.
Обставини вчинення кримінального правопорушення, а також проведенні після обрання запобіжного заходу слідчі (розшукові) дії свідчать, що установлені слідчим суддею Соломянського районного суду м. Києва в ухвалі від 24 жовтня 2017 року ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а тому наявні підстави продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

У ході досудового розслідування установлено, що ОСОБА_5 після вручення 19 листопада 2016 року повідомлення про підозру його тітці ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України, де ОСОБА_5 зазначений як пособник, з метою уникнення кримінальної відповідальності 25 листопада 2016 року покинув територію України.

У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_5 переховувався від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження невідоме, постановою від 23.02.2017 оголошено розшук вказаного підозрюваного.

22 червня 2017 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Листом Департаменту Інтерполу та Європолу Національної поліції України від 11.08.2017 № IP/5544/17/C75/23312/EC2/A10/5 Національне антикорупційне бюро України проінформовано про те, що за повідомленням НЦБ Інтерполу в Чорногорії правоохоронними органами вказаної країни 07.08.2017 затримано ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Цією ж ухвалою встановлено, що не пізніше ніж через 48 годин з часу доставки ОСОБА_5 до місця кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Компетентні органи Республіки Чорногорія видали підозрюваного ОСОБА_5 правоохоронним органам України для притягнення до кримінальної відповідальності і підозрюваного доставлено до місця кримінального провадження 24 жовтня 2017 року.

28 листопада 2017 року прокурором процесуальним керівником у зазначеному кримінальному провадженні №0000136 надано доручення письмово повідомити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику про те, що зібрані під час досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні докази є достатніми для складання обвинувального акту та щодо надання підозрюваному та його захиснику доступу до матеріалів досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України.

У зв`язку з цим, на виконання доручення прокурора 28 листопада 2017 року підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику ОСОБА_4 повідомлено про завершення досудового розслідування, а також про те, що він має право на доступ до матеріалів досудового розслідування як особисто, так і за допомогою захисника.

Так, при ознайомленні 04 грудня 2017 року із матеріалами кримінального провадження захисник ОСОБА_4 повідомив про обмеження його в часі, необхідному для ознайомлення із вказаними матеріалами. У зв`язку з цим, необхідно надати можливість підозрюваному та його захиснику можливість ознайомитись із матеріалами кримінального провадження у повному обсязі.

Крім того, необхідно скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які також необхідно вручити підозрюваному та його захиснику. Крім того, станом на 05 грудня 2017 року стороною захисту не відкрито матеріали стороні обвинувачення.

Враховуючи викладене, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, а саме особисте зобов`язання, особиста порука чи застава, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому необхідним є продовження строку дії запобіжного заходу, обраного раніше стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , а також продовження строку дії обов`язків, покладених на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор просить продовжити на 2 місяці строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор САП Генеральної прокуратури України підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Пояснив, що строк досудового розслідування обраховується з 16 лютого 2017 року з дня вручення підозри ОСОБА_5 . Досудове розслідування тричі зупинялось, тому його двох місячний строк ще не закінчився.

Разом з тим, 28 листопада 2017 року підозрюваному та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надано їм доступ до матеріалів досудового розслідування. Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання прокурора. Посилаються на те, що досудове розслідування вже завершене, всі докази зібрані, матеріали досудового розслідування відкриті. З часу обрання запобіжного заходу слідчим суддею електронний засіб так і не одягнули, оскільки їх не має в наявності. Вважають, що матеріали справи не містять документів на підтвердження обґрунтованості підозри та не містять документів щодо підтвердження наявних ризиків. Вважають, що ризик переховування та виїзду за кордон не існує, оскільки ОСОБА_5 на всі слідчі дії з`являється, паспорт здав. Крім того, посилаються на те, що підозра необґрунтована, була зміна підозри, яку раніше слідчий суддя не оцінював при обранні запобіжного заходу. Досудове розслідування закінчено, тому слідчий суддя не може продовжити строк дії запобіжного заходу в межах цього кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, на які посилається прокурор, обґрунтовуючи доводи клопотання, вбачається наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи характер правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , його особу, вбачається за необхідне застосування запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року щодо підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 у період доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин та покладено ряд процесуальних обов`язків за ст. 194 КПК України.
Строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу закінчується 10 грудня 2017 року.
Частиною 6 ст. 181 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Згідно з ч. 6 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.
З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.
Слідчий суддя вважає, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні не відпали. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, тому наявність обґрунтованої підозри та ризиків дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При обранні запобіжного заходу слідчим суддею оцінювалась наявність ризиків, і з їх урахуванням, постановлено обрати запобіжний захід домашній арешт.
Крім того, обираючи вид заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя враховувала тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік та інші дані про особу.
Стороною захисту не доведено, що ризики, на які посилається сторона обвинувачення зменшились, оскільки сам факт належного виконання процесуальних обов`язків під час досудового розслідування не є підставою для відмови в продовженні строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 3 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.
На день розгляду клопотання досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000136 завершено та 28 листопада 2017 року відкрито матеріали іншій стороні.
У такому випадку строк домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 підлягає продовженню.
Прокурор наводить перелік обов`язків, які вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 .
Один з обов`язків стосується носіння електронного засобу контролю. Від виконання такого обов`язку підозрюваний не ухилявся, проте електронний засіб контролю не був застосований, оскільки їх немає в наявності.
Разом з тим, підозрюваний не порушував свої процесуальні обов`язки, і його належна процесуальна поведінка була досягнута і без такого обов`язку.
У зв`язку з цим, слідчий суддя не вважає за необхідне продовження строку дії обов`язку носіння електронного засобу контролю щодо підозрюваного ОСОБА_5 .
З огляду на наведене, клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 177, 178, 181, 183, 184, 192-194, 196, 197, 199, 202, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора шостого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження строку тримання під домашнім арештом щодо ОСОБА_5 задовольнити частково.
Продовжити до 07 лютого 2018 року строк тримання під домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, застосований ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року.
Продовжити до 07 лютого 2018 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , строк дії обов`язків, застосованих ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року, а саме:
-прибувати до детектива, прокурора або суду за кожним їхнім викликом та вимогою, залежно від стадії кримінального провадження;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу детектива, прокурора або суду;
-повідомляти детектива, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування із свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000136 від 23 лютого 2017;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади усі свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Визначити дату закінчення дії ухвали 07 лютого 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду міста Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: