Справа№ 346/4725/17
Провадження № 1-кс/346/1259/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні внесене в кримінальному провадженні за №0001168 від 17.10.2017 року старшим слідчим слідчого відділу Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , і погоджене прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 клопотання про продовження строку тримання під вартою на 60 днів щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Антонівка Тлумацького району, Івано-Франківської області, проживаючого АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого, не працюючого, освіта середня, депутатом не являється, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою на 60 днів щодо ОСОБА_5 .

З клопотання вбачається, що виїздом слідчо-оперативної групи на місце події та проведеними невідкладними першочерговими слідчими (розшуковими) діями встановлено, що в ніч на 15.10.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , маючи на меті насильно задовольнити статеву пристрасть неприродним способом шляхом вступу у статеві зносини із неповнолітнім сином співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_1 , впевнившись що інші особи присутні у приміщенні будинку сплять та за його діями ніхто не спостерігає, ліг на матрац, де в той час спав ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 являється неповнолітнім, на забезпечення реалізації свого злочинного умислу, приспустив останньому труси, після чого використовуючи безпорадний стан ОСОБА_7 , намагався насильно задовольнити статеву пристрасть неприродним способом шляхом вступу у статеві зносини з ОСОБА_7 .

Однак, ОСОБА_7 в результаті протиправних дій зі сторони ОСОБА_5 прокинувся та викрикнув, а ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт можливого викриття його протиправних дій, припинив спробу насильного задоволення статевої пристрасті неприродним способом, встав із матрацу де спав ОСОБА_7 та повернувся на ліжко, де спала співмешканка ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, близько 00:40 год. 17.10.2017 року ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , маючи на меті насильно задовольнити статеву пристрасть неприродним способом шляхом вступу у статеві зносини із неповнолітнім ОСОБА_7 , знаходячись на одному ліжку із останнім, впевнившись що інші особи присутні у приміщенні будинку сплять та за його діями ніхто не спостерігає, перевернув ОСОБА_7 на живіт.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 являється неповнолітнім, на забезпечення реалізації свого злочинного умислу, приспустив останньому труси, після чого погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив із неповнолітнім ОСОБА_7 у статеві зносини неприроднім способом шляхом просовування свого статевого члена до анального отвору ОСОБА_7 .
Однак, ОСОБА_7 став висловлювати негативні відчуття в результаті протиправних дій зі сторони ОСОБА_5 у зв`язку із чим ОСОБА_5 , усвідомлюючи факт можливого викриття його злочинної поведінки, припинив насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом.

Крім того, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, близько 06:00 год. 17.10.2017 року, перебуваючи за місцем проживання у приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , маючи на меті насильно задовольнити статеву пристрасть неприродним способом шляхом вступу у статеві зносини із неповнолітнім ОСОБА_7 , знаходячись на одному ліжку із останнім, впевнившись що інші особи присутні у приміщенні будинку сплять та за його діями ніхто не спостерігає, перевернув ОСОБА_7 на живіт.

Після цього, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 являється неповнолітнім, на забезпечення реалізації свого злочинного умислу, приспустив останньому труси, після чого погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив із неповнолітнім ОСОБА_7 у статеві зносини неприроднім способом шляхом просовування свого статевого члена до анального отвору ОСОБА_7 .
Згідно Консультативної довідки хірурга Коломийської дитячої поліклініки ОСОБА_9 від 17.10.2017 року в ході огляду ОСОБА_7 у останнього виявлені: потертості та гіперемія анального отвору; розриви слизової на 11 год. та 5 год.; сфінктер не в тонусі, зіяє.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у задоволенні статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози фізичного насильства, використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненому щодо неповнолітнього (насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 153 КК України.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Антонівка Тлумацького району Івано-Франківської області, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, не працює, раніше судимий:

- 03.09.1991 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 25 КК України засуджений умовно з обов`язковим залученням до праці;

- 18.09.1992р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст. 43 КК України приєднано 1 рік позбавлення волі за вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.09.1991, всього до відбуття 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 10.03.1999р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки;

- 31.07.2002р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. На підставі постанови Сихівського районного суду м. Львова від 21.08.2002 замінено не відбуту частину покарання на обмеження волі;

- 29.07.2009р. Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 5 місяців, на підставі ст. 71 КК України приєднано 1 місяці позбавлення волі по вироку Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.07.2002;

- 30.11.2010р. Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки;

- 14.01.2015 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

- 25.02.2015 р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, на підставі ст. 71 КК України приєднано 15 днів арешту по вироку Коломийського міськрайонного суду від 14.01.2015р.;

- 15.11.2017р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

17.10.2017р. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

18.10.2017р. ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

19.10.2017р. ОСОБА_5 згідно ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

11.12.2017р. першим заступником керівника Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців.

Будучи допитаний в якості підозрюваного, ОСОБА_5 від дачі свідчень відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

Підозра щодо ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується доказами, зібраними у ході досудового розслідування, які містяться в матеріалах кримінального провадження та копії яких додані до матеріалів клопотання, в тому числі висновком судово-медичної експертизи неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , згідно якого у останнього виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого передпліччя, розриву слизової задньопрохідного отвору, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, при цьому тілесне ушкодження у вигляді розриву слизової задньопрохідного отвору могло утворитись від введення в нього тупого твердого предмету, яким міг бути ерогований статевий член.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 2 ст. 153 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

-усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, передбачений за вчинення кримінального правопорушення у якому підозрюється, з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки потерпілим у кримінальному провадженні є син співмешканки ОСОБА_5 , із яким вони проживають спільно; іншими свідками у кримінальному провадженні є сама співмешканка ОСОБА_5 та двоє її знайомих, а в основу обвинувачення ОСОБА_5 окрім медичних аспектів, ставляться свідчення потерпілого та вказаних свідків;

-крім того ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-також ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як на даний час ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення під час непогашеної судимості, під час розгляду справи у суді за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, крім того кримінальне правопорушення вчинене у період застосованого запобіжного засобу - застави.

З викладеного вище вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати досудовому розслідуванню в інший спосіб чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання вказаним ризикам. Відповідно обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, викладеним вище, а тому відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий просив задовольнити подане ним клопотання.

Прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник не заперечили проти продовження по відношенню до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Підстави для арешту передбачені нормами КК України та КПК України, Конвенцією про захист прав людини і основних свобод людини, а саме ст.5 (право на свободу та особисту недоторканість), а також рішеннями Європейського суду по правам людини. Основна мета вказаної ст.5 Конвенції заключається в тому, щоб виключити необгрунтоване тримання під вартою особи (рішення ЄСПЛ по справі «Маккей проти Великобританії»). ЄСПЛ звертає увагу , що вимога законності тримання під вартою не може бути задоволена тільки шляхом дотримання національного законодавства,а національне законодавство повинно відповідати Конвенції, включаючи загальні принципи, які в ній відображені (справа «Плесо проти Угорщини»). В рішенні по справі «Джессіус проти Литви» ЄСПЛ роз`яснив , що в розумінні ст.5 Конвенції особа може бути взята під варту на підставі підпункта «с» пункта 1 цієї статті тільки в рамках кримінального судочинства з метою, щоб дана особа предстала перед компетентним органом за наявності обгрунтованої підозри.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, висловленої судом у п. 79 рішення Суду у справі Харченко проти України та у п. 170 рішення Суду у справі Лабіта проти Італії, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Таким чином, тримання під вартою, доставка до компетентного правоохоронного органу ,чи продовження терміну тримання під вартою (арешту) особи, щодо якої існує підозра у вчиненні кримінального правопорушення, якщо особа ухиляється або може ухилитись від покладених на неї обов`язків, передбачених законом, є належним засобом.

18.10.2017 року підозрюваному ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.153 КК України.
Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати :

1) шести місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невиликої або середньої тяжкості;

2) дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що 19.10.2017 року ухвалою слідчого судді Коломийський міськрайонного суду обрано щодо ОСОБА_5 міру запобіжного заходу тримання під вартою, на строк 60 днів до 14 години 20 хв. 17 грудня 2017року.

Постановою від 11.12.2017 року прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_10 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні на строк до трьох місяців.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження призначено експертизи, проведення якої доручено експертам Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України і які на даний час не завершені,а також інші процесуальні дії, які з об`єктивних причин не завершені.
Крім цього, у вищевказаних ухвалах Коломийського міськрайонного суду , які є в матеріалах справи, зазначено про обставини, які послужили підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_11 . Так, обвинувачений є неодноразово судимий, є ризик,що він може ухилитись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення під час непогашеної судимості.

На даний час досудове розслідування даного кримінального провадження продовжується, вищеперераховані обставини зазначені у вищезгаданих ухвалах Коломийського міськрайонного суду не змінилися, інших обставин, які б надавали підстави до зміни запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою суд не вбачає.

Приймаючи до уваги, що до спливу строку дії попередньої ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 завершити досудове розслідування з об`єктивних причин не представляється можливими, а ризики, які враховувались при обранні вказаного запобіжного заходу, на даний час не зменшились, як наслідок - запобігти їм шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів не можливо, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави або домашнього арешту є неможливим, з огляду на антисоціальний образ життя, відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного, його майновий стан; застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або особистого зобов`язання є занадто м`якими через невідповідність характеру вчинених кримінальних правопорушень та особі підозрюваного даним запобіжним засобам,а також суд бере до уваги той факт,що підозрюваний вчинив злочин щодо неповнолітньої дитини, керуючись вимогами КПК України, враховуючи вимоги п.п. 3,4,5 ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, відповідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Враховуючи обставини та ризики, які враховувались при обранні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою не змінились, а завершити досудове розслідування до спливу строку, зазначеного в ухвалі слідчого судді від 19.10.2017р. з об`єктивних причин неможливо, оскільки, у кримінальному провадженні не завершено проведення всіх процесуальних дій, оскільки інший запобіжний захід не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 183, 184, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого ВП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, депутатом не обирався, раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 153 КК України, погоджене прокурором Коломийської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001168, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 17.10.2017р. задовольнити.
Запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 у виді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів до 15 год. 30 хв. по 8 лютого 2018 року включно.

Утримувати під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в УВП-12 м. Івано-Франківськ.

Ухвала підлягає негайному виконанню органом досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом п`яти днів з її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1