Справа № 689/432/17
ВИРОК
Іменем України
15.02.2018 року Ярмолинецький районний суд Хмельницької області -
головуючий - суддя ОСОБА_1
за участю:
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
законного представника потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ярмолинці матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000025 від 22 січня 20107 року, які надійшли до суду з обвинувальним актом, про обвинувачення:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-26.06.2014 вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, іспитовий строк 1 рік 6 місяців;
-06.02.2017 вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2017, за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 360, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
22 січня 2017 року впродовж дня ОСОБА_8 перебував в будинку ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , де він з останньою, а також з її співмешканцем ОСОБА_10 та ОСОБА_5 розпивали спиртні напої та дивилися телевізор.

Близько 16 години, після того, як телевізор перестав працювати, ОСОБА_11 пішов до свого знайомого ОСОБА_12 , щоб взяти паяльник для ремонту телевізора.

Перебуваючи в будинку ОСОБА_13 по АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, з корисливих мотивів, під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка, зловживаючи довірою ОСОБА_13 , який з ним перебував в товариських відносинах, умисно заволодів, не маючи намір повернути, мобільним телефоном останнього марки Samsung GT - S5250, вартістю 440,00 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку Київстар, вартістю 25,00 грн., на рахунку якого знаходилися грошові кошти в сумі 70,00 грн., чим завдав потерпілому матеріального збитку на суму 535,00 грн. Викрадений телефон підсудний заніс до будинку Правило, де подарував останній.

Крім того, того ж дня, близько 17 години, повернувшись до будинку Правило, ОСОБА_11 вирішив вчинити крадіжку мобільного телефону ОСОБА_5 , що був в кишені її куртки, яку та залишила на стільці в кімнаті, коли вийшла разом із Правило до веранди.

Реалізуючи свій злочинний намір та скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_11 таємно викрав з кишені куртки Жуковської належний їй мобільний телефон марки Fly FF179, вартістю 285,51 грн., в якому знаходився стартовий пакет оператора мобільного зв`язку Київстар, вартістю 25,00 грн., чим завдав потерпілій матеріального збитку на суму 310,51 грн. Викрадений телефон підсудний заховав у кишені своїх брюк та мав намір в подальшому користуватися ним.

Підсудний ОСОБА_11 по суті обвинувачення винним себе визнав частково та пояснив, що ОСОБА_14 сам дав йому телефон, який він в подальшому мав повернути останньому, а також вказав, що він взяв телефон ОСОБА_15 з кишені її куртки, коли потерпіла вийшла на веранду і мав намір повернути його. Також Підсудний показав, що 22.01.2017 в обід він прийшов до Правило. Там він та ОСОБА_16 , який є співмешканцем Правило, вживали алкогольні напої та слухали музику по телевізору. Через час-півтора прийшла ОСОБА_15 . Коли телевізор перестав показувати, він пішов до ОСОБА_13 за паяльником. Так як у ОСОБА_13 паяльника не було, він попросив в останнього телефон, щоб зателефонувати ОСОБА_16 . ОСОБА_16 сказав йому повернутися. Вони з ОСОБА_17 перекурили, він поклав телефон у кишеню брюк та пішов, і тільки після цього виявив у кишені телефон ОСОБА_13 . Коли він вже був у ОСОБА_16 , ОСОБА_14 зателефонував на телефон ОСОБА_15 і сказав, щоб він приніс йому телефон до магазину «Дружба». Тоді він прийшов до магазину, але телефон ОСОБА_18 не віддав, так як посварився з ним. Хоха більше не телефонував. Він з ОСОБА_16 продовжили вживати алкогольні напої. Потім приїхала його хресна мати ОСОБА_19 , щоб забрати його, яка наказала йому їхати додому і повідомила, що до нього викликали поліцію. З дому ОСОБА_16 він пішов до магазину з телефоном ОСОБА_15 , який взяв з кишені її куртки. Коли він говорив по телефону ОСОБА_15 , під`їхала поліція і його затримали.

Незважаючи на часткове визнання підсудним своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що 22.01.2017 близько 16 год. вона прийшла до Правило. Там були також ОСОБА_11 і ОСОБА_16 , які вживали алкогольні напої. Коли вона скинула куртку, ОСОБА_11 сказав дати йому її мобільний телефон. Він комусь зателефонував. Потім ОСОБА_11 пішов до ОСОБА_13 , бо зламався телевізор. Повернувся він десь через годину і приніс телефон ОСОБА_13 , який подарував Правило. Після цього ОСОБА_11 пішов в магазин і прийшов через півгодини. Коли вона з Правило вийшла на веранду, то свою куртку, в якій був її мобільний телефон, залишила на стільці в кімнаті. Повернувшись з веранди вона виявила, що в кишені куртки немає її мобільного телефону та зрозуміла, що його міг забрати ОСОБА_11 . Просила віддати, але він не віддавав. Потім приїхала ОСОБА_19 , хрещена мати ОСОБА_11 , з ОСОБА_20 і хотіла його забрати, так як ОСОБА_14 викликав поліцію. Коли ОСОБА_11 вийшов на вулицю, його затримали працівники поліції і вже там він повернув її мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_19 попросила його поїхати до ОСОБА_11 . Вдома його не було. Тоді вони поїхали до ОСОБА_16 . Він сидів в машині, а ОСОБА_21 пішла до ОСОБА_16 . Коли вони вийшли, ОСОБА_11 не захотів сідати в машину, а пішов пішки. Автомобіль поліції їхав в центр села, біля ОСОБА_11 вони зупинилися і почали запихати його в автомобіль. Приїхав ОСОБА_14 , і сказав, що ОСОБА_11 забрав у нього телефон.
Свідок ОСОБА_10 показав, що 22.01.2017 він разом з ОСОБА_11 і Правило пили пиво у нього вдома. Жуковська при ньому не казала ОСОБА_11 , щоб той повернув її мобільний телефон.
Свідок ОСОБА_9 показала, що підсудний є її однокласником. Як їй відомо, ОСОБА_11 взяв телефон у ОСОБА_13 і коли прийшов до неї, передав телефон їй, щоб не загубити. При ній ОСОБА_15 не просила ОСОБА_11 , щоб той віддав її мобільний телефон, а вона не бачила, щоб ОСОБА_11 брав у ОСОБА_15 мобільний телефон.
Під час особистого огляду ОСОБА_11 , останній добровільно видав викрадений у потерпілої ОСОБА_15 мобільний телефон марки Fly, що підтверджується даними протоколу огляду від 22.01.2017 із фототаблицями (а.к.п. 38).
ОСОБА_9 добровільно видала викрадений у потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон марки Samsung, який їй віддав ОСОБА_11 , що підтверджується даними протоколу огляду від 22.01.2017 із фототаблицями (а.к.п. 17).
Згідно висновку експерта №020201 від 02.02.2017 за результатами товарознавчої експертизи, ринкова вартість викрадених у ОСОБА_13 і ОСОБА_15 мобільних телефонів марки Fly і Samsung станом на 22.01.2017 становить 285,51 грн. та 440,00 грн., відповідно. (а.к.п. 95).
В ході слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_5 , остання розповіла про обставини викрадення ОСОБА_11 її мобільного телефону, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту (а.к.п. 130)
Під час слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_22 , останній розповів та показав, як ОСОБА_11 заволодів його мобільним телефоном, що підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту (а.к.п. 134)
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_11 за вищевказаних обставин таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_15 , тобто за відсутності як потерпілої, так і інших осіб, які б усвідомлювали протиправний характер його дій.
В той же час органом досудового розслідування дії підсудного кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), оскільки заволодіння майном розпочалося таємно (крадіжка), але в процесі злочинних дій було викрите потерпілою, так як підсудний продовжував дії, спрямовані на заволодіння майном.
Однак, як встановлено в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_15 тільки здогадувалася, що її мобільний телефон викрав ОСОБА_11 , а йому про це не говорила, що також підтверджується показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , які заперечили факт, що нібито потерпіла просила ОСОБА_11 повернути її телефон.
Крім того, визначаючи момент закінчення злочину інкримінованого підсудному, суд враховує, як обстановку вчинення злочину, так і наявність реальної можливості використати майно за розсудом підсудного, що, в тому числі, залежить і від характеру майна.
Тому, з урахуванням того, що після заволодіння майном підсудний повністю вивів предмет посягання з місця його перебування (кишеня куртки), оволодів предметом, обернув на свою користь і міг розпорядитися ним в момент заволодіння (покласти собі в кишеню, заховати в іншому місці), суд вважає, що мав місце закінчений злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а тому дії підсудного підлягають перекваліфікації із ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України.
Таким чином, враховуючи встановлені в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання підсудного, не встановлено.

Також суд, згідно з вимогами статей 50 та 65 КК України враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які в силу ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу підсудного, який негативно характеризується за місцем проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став, а інкриміновані йому злочини вчинив під час розгляду судом кримінального провадження про обвинувачення його у вчиненні умисних корисливих злочинів.

За таких обставин суд вважає за доцільне призначити підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 суд враховує, що до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, він був визнаний винуватим та засуджений за злочини, передбачені ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 360 КК України, а тому йому слід призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

При цьому ОСОБА_11 згідно із ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII) в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 23 січня 2017 року (часу фактичного затримання в межах даного кримінального провадження) по 20 червня 2017 року, а всього 4 місяці 28 днів, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу слід залишити у вигляді тримання під вартою, адже ОСОБА_11 засуджується до реального позбавлення волі, раніше неодноразово судимий, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може ухилятися від суду та займатися злочинною діяльністю. Лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальних витрат немає, питання про речові докази необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки;
-за ч. 2 ст. 190 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених ОСОБА_8 за даним вироком і за попереднім вироком Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 06 лютого 2017 року, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотири) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 лютого 2018 року, зарахувавши в цей строк час його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 23 січня 2017 року по 14 лютого 2018 року включно, при цьому строк тримання під вартою ОСОБА_8 з 23 січня 2017 року по 20 червня 2017 року, а всього 4 місяці 28 днів слід рахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-мобільний телефон марки Samsung GT - S5250 із стартовим пакетом оператора мобільного зв`язку Київстар, який належить ОСОБА_12 і який був переданий йому на зберігання - залишити ОСОБА_12 ;
-мобільний телефон Fly FF179, який належить ОСОБА_5 і який переданий їй на зберігання - залишити ОСОБА_5 .

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Хмельницької області через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя підпис

Копія вірна:

Суддя ОСОБА_1