В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.12.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0003098 про обвинувачення:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, зі слів працює в ЛТК «Гебеш» - пилорама, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, дружина та непрацездатні батьки ( мама інвалід 3 групи, тато пенсіонер), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 05.03.2015 року Солом`янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, вироком Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року призначено за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.12.2015 року змінено вирок Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року та призначено за ст. 69 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_9 рухаючись по тротуарній доріжці та перебуваючи навпроти будинку № 59 по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стиснувши руку в кулак наніс один удар в ділянку лівої частини щелепи потерпілій ОСОБА_5 , після чого продовжуючи протиправний характер своїх дій шляхом ривка, почав виривати жіночу сумку, яку потерпіла тримала на лівому плечі, у зв`язку з чим повалив останню на землю, в результаті чого вона зламала п`ятий палець лівої кисті руки, і під час перебування потерпілої на землі, ОСОБА_9 , вирвав з її рук жіночу сумку коричневого кольору вартістю 446 грн., всередині якої знаходились паспорт громадянки України, виданий на ім`я потерпілої, реєстраційний номер облікової картки платника податків, а також три мобільні телефони, а саме: марки «Lenovo А 859» білого кольору вартістю 2142 грн., чохол вартістю 153 грн., телефон марки «Nokia 215 DUO» білого кольору, вартістю 819 грн., телефон марки «Keneks» помаранчевого кольору, вартістю 296 грн., гроші в сумі 50 грн., внаслідок чого спричинив своїми умисними діями потерпілій матеріального збитку на загальну суму 3906 грн. Згідно висновку експерта № 1132 від 17.11.2016 року у ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім того, 06.09.2016 року близько 14 год. 35 хв. ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, зокрема, перебуваючи навпроти будинку № 59, діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито, шляхом ривка, вирвав із рук потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жіночу сумку бежевого кольору вартістю 312 грн., всередині якої знаходились: гаманець червоного кольору вартістю 936 грн., кошти, які в ньому знаходились в сумі 240 грн., мобільний телефон марки «Nokia 6300», вартістю 435 грн., а також платіжна картка «ПриватБанк», видана на ім`я потерпілої в результаті чого завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1923 грн. У подальшому ОСОБА_9 зник з викраденим майном у невідомому напрямку.

Також, 09.09.2016 року близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_9 рухаючись по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, підбігши ззаду до потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс один удар рукою, затиснутою в кулак в ділянку голови потерпілої та діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, відкрито вирвав з рук потерпілої жіночу сумку чорного кольору вартістю 338 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 323 грн., всередині якого знаходились гроші в сумі 400 грн. та платіжна картка банку «Дніпро». У подальшому з викраденим майном зник з місця події. Згідно висновку експерта № 1133 від 18.11.2016 року у ОСОБА_7 виявлено легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я чи незначної втрати працездатності.

Крім того, 15.09.2016 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_9 , рухаючись по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливим мотивом, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням фізичного насильства до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема, нанесенні одного удару рукою в ділянку голови, відкрито викрав із рук потерпілої жіночу сумочку чорного кольру, вартістю 303 грн., в якій знаходились: паспорт громадянина України, виданий на ім`я потерпілої, гірське посвідчення на ім`я потерпілої, медичний халат білого кольору вартістю 217 грн., гаманець вартістю 246 грн., всередині якого знаходились кошти в сумі 100 грн., у зв`язку з чим спричинив потерпілій матеріального збитку на загальну суму 866 грн. У подальшому з викраденим майном зник з місця події.Згідно висновку експерта № 1131 від 18.11.2016 року у ОСОБА_8 виявлено легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров"я чи незначної втрати працездатності.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочинів визнав частково, а саме: визнав себе винуватим за ч.2 ст. 186 КК України, однак зазначив , що не визнає такої кваліфікуючої ознаки як грабіж поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, оскільки насильство до потерпілих він не застосовував. Вину за ч.2 ст. 187 КК України не визнає повністю, оскільки вважає цю кваліфікацію невірною так як щодо потерпілої ОСОБА_5 вчиняв відкрите викрадення, тобто злочин передбачений ч.1 ст.186 КК України а тілесне ушкодження отримане ОСОБА_5 спричинено не ним і пальця він їй не ламав. Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_6 визнає частково, оскільки матеріальна шкода про яку у позові зазначає потерпіла згідно матеріалів кримінального провадження є меншою, а саме 1923 грн.

Щодо інкримінованих йому епізодів кримінальних правопорушень показав, що 01.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. біля магазину «Дастор» побачив потерпілу ОСОБА_5 з другого боку вулиці. Він пішов за нею паралельно маючи намір викрасти телефон, який побачив у неї. Перейшовши зліва направо дорогу він підійшов до неї і вирвав сумочку. Потерпіла сумку не віддавала тому щоб вирвати він смикнув за сумку 2-3 рази і лише після того йому вдалося вирвати сумку. Ударів потерпілій він не наносив, сумку виривав двома руками, після того як вирвав побіг до перехрестя в напрямку водоканалу. Потерпіла не кричала, мовчки тримала сумку, після того як вирвав сумку не звертав увагу на потерпілу, не бачив що вона впала. В сумці знаходилися три мобільні телефони, паспорт, ідентифікаційний код та гроші в сумі 50 грн. Гроші з сумки він забрав, мобільні телефони також, два з них в подальшому продав, а один повернув, сумку викинув.

Також, 06.09.2016 року близько 14 год. 35 хв. він йшов по вул. Собранецькій в м. Ужгороді по лівому боці в напрямку водоканалу. Про правій стороні дороги йшла ОСОБА_6 . Вона говорила по телефону. Приблизно за 100м. від перехрестя він перейшов дорогу, підійшов до потерпілої, вихопив від неї сумку та втік. Жінка не падала, сумку відпустила відразу. Гроші та телефон, які знаходилися в сумці він забрав, телефон в подальшому продав.

Також показав, що 09.09.2016 року близько 11 год. 30 хв. він біля магазину «Дастор» побачив потерпілу, а саме побачив як вона поклала гроші в сумку. Він пішов за нею, пройшов приблизно 100 м., перейшов дорогу, вирвав у потерпілої сумку та втік. Ушкоджень при тому як виривав у потерпілої сумку він їй не наносив. Чи бігла потерпіла за ним він не бачив. У сумці були гроші в сумі приблизно 400 грн., що ще було в сумці не пам`ятає.

При призначенні виду та міри покарання обвинувачений просив врахувати його щире каяття , активне сприяння розкриттю злочинів, наявність на утриманні малолітньої дитини 2014 року народження , дружини та непрацездатних батьків ( мама інвалід 3 групи, тато пенсіонер), документи які його позитивно характеризують. Крім того звернувся до суду із клопотанням про застосування ЗУ "про амністію у 2016 році" та клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув"язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.

Захисник обвинуваченого -адвокат ОСОБА_4 просив суд при прийнятті рішення врахувати , що дії його підзахисного по відношенню до потерпілої ОСОБА_5 охоплювалися виключно ст. 186 КК України , а тому просив дії обвинуваченого перекваліфікувати з ч.2 ст.187 КК України на ст. 186 КК України та при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_9 врахувати його щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину, що має на утриманні малолітню дитину 2014 року народження , дружину та непрацездатних батьків ( мама інвалід 3 групи, тато пенсіонер).

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 01.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. вона йшла з магазину «Дастор» по вул. Собранецькій у м. Ужгороді у напрямку вул. Гойди. Неподалік перехрестя Собранецької та Митної вулиць вона відчула, що хтось підбігає до неї, це був ОСОБА_9 . Він повернувся до неї лівою рукою схопив сумку, а правою вдарив її кулаком в обличчя. Вона кричала на нього, що він робить, у наслідок удару впала на землю та зламала палець, але сумку не віддавала, оскільки у ній був паспорт, а вона готувалася до весілля. ОСОБА_9 виривав у неї сумку, а вона не відпускала, таким чином він протягнув її з поламаним пальцем по землі, від чого порвалися штани у які вона була одягнута. Сумку ОСОБА_9 у неї вирвав, вона піднялася побігла за ним і кричала, але не догнала його. Їй також допомагала незнайома дівчина. Усі обставини події потерпіла також повторила під час промови у дебатах та погодилася із позицією прокурора щодо призначеного обвинуваченому покарання.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_6 показала, що 06.09.2016 року близько 14 год. 35 хв. вона йшла від магазину «Дастор» по вул. Собранецькій по стороні «Дастора» на збори до сина. Вона говорила по телефону, на перехресті з вул. Я. Гуса до неї підбіг ОСОБА_9 , який був одягнутий у сіру кофту і сірі штани, вирвав у неї сумку та втік в бік вулиці Я. Гуса. Цивільний позов поданий нею до обвинуваченого підтримала.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 09.09.2016 року близько 11 год. 30 хв. вона йшла по вул. Собранецькій в м. Ужгороді, почула позаду себе пришвидшені кроки, а потім відчула як хтось вдарив її за лівим вухом, та моментально вихопив сумку. Від удару вона впала та пошкодила лікоть. Хтось викликав поліцію.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що 15.09.2016 року близько 12 год. 00 хв. вона поверталася з факультету післядипломної освіти по вул. Собранецькій у м. Ужгороді. Біля магазину «Дастор» вона перейшла вулицю в бік магазину «Дастор» та продовжила рух по цій стороні вулиці. Під час руху вона говорила по телефону. Коли вона проходила біля санепідемстанції хтось ззаду вдарив її в голову, в область лівого ока. Від удару вона впала на правий бік та втратила свідомість. Трохи пам`ятає, як хтось коли вона лежала зняв сумку у неї з плеча.

Не зважаючи на заперечення обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні злочину , передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення доведена зібраними по справі та перевіреними у суді наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений показав , що вчиняв по відношенні до потерпілої ОСОБА_5 відкрите викрадення її майна і ніякого насильства по відношенні до потерпілої взагалі не вчинняв і пальця їй не ломав, однак такі покази обвинуваченого ОСОБА_9 спростовуються дослідженими в суді доказами, а саме показами потерпілої ОСОБА_5 , яка пояснила, що підбігши до неї ОСОБА_9 вдарив її правою рукою зажатою в кулак в обличчя, намагаючись при цьому вирвати сумку яку схопив лівою рукою, від удару вона впала на землю та зламала при цьому пальця на руці, але сумки не відпускала і обвинувачений таким чином вириваючи сумку протягнув її певну відстань по землі.

Також зазначені покази потерпілої підтверджуються і повністю узгоджуються з даними висновку експерта № 1132 від 17.11.2016 року, відповідно до якого встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_5 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірних покривах правої верхньої та правої нижньої кінцівки, а також накладеної гіпсової лонгети на ліву верхню кінцівку. Згідно даних медичної довідки заповненої на її ім`я, згідно даних консультації обласного спеціаліста у неї виявлено: внутрісуглобовий перелом дистального мета епіфізу середньої фаланги 5 пальця лівої кисті. Забійні садна лівої кисті. Забійні садна правого колінного суглобу та забійні садна променево-зап`ястного суглобу». Тілесне ушкодження, згідно даних медичної довідки та консультації обласного спеціаліста , діагноз внутрісуглобовий перелом дистального мета епіфізу середньої фаланги 5 пальця лівої кисті могли виникнути внаслідок ударяння об тверде підлегле покриття під час падіння потерпілої при обставинах на які вказує потерпіла, і згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Всі інші вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, або ударяння об такі, і потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної довідки, вкладаються в час події, яка відбувалася 01.09.2016 року і не суперечать обставинам справи.

Що стосується часткового невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме в частині невизнання такої кваліфікуючої ознаки даного кримінального правопорушення як грабіж поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, оскільки у судовому засіданні обвинувачений показав , що вчиняв лише відкрите викрадення майна потерпілих і заперечив будь яке насильство по відношенню до них, то такі покази обвинуваченого ОСОБА_9 спростовуються як показами самого обвинуваченого даними у судовому засіданні, показами потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які у своїх показах зазначали , що обвинувачений наносив їм удари після чого викрадав майно , а також дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- Висновком експерта № 1133 від 17.10.2016 року, відповідно до якого встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця нижньої щелепи зліва на фоні набряку м`яких тканин, синця верхньої третини лівої гомілки по зовнішньо-боковій поверхні, саден на шкірних покривах позавушної ділянки зліва, верхньої третини лівого передпліччя по задній поверхні, які могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки сторонньої людини з послідуючим падінням та ударяння об тверде підлегле покриття. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 09.09.2016 року і не суперечать обставинам справи. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.(а. с. 123-125).

- Висновком експерта № 1131 від 07.11.2016 року, відповідно до якого встановлено, що на момент судово-медичного обстеження на тілі ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на шкірних покривах обличчя та лівої верхньої кінцівки, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки сторонньої людини з подальшим падінням потерпілої з висоти власного росту, як при наданні їй прискорення, так і без нього. По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка відбувалася 15.09.2016 року і не суперечать обставинам справи. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.(а. с. 83-85).

Крім того винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.186 КК України та ч.2ст.187 КК України також підтверджується зібраними по справі та дослідженими у суді наступними доказами , а саме :

- Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.11.2016 року, в ході якого ОСОБА_9 показав маршрут яким він рухався до ТЦ «Дастор» і повертався по вул. Собранецькій на якій, а саме біля санепідемстанції по вул. Собранецькій в м. Ужгороді він у вересні 2016 року перебігши дорогу та підбігши до жінки вирвав у неї сумку після чого втік, а також біля будинку № 59 на цій же вулиці вчинив ще три подібні кримінальні правопорушення. (а. с. 67-77).

- Протоколом огляду місця події від 21.10.2016 року, а саме будинку АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Keneksі», моделі Е2, імеі 1: НОМЕР_1 , імеі №2 НОМЕР_2 , чехол для мобільного телефону білого кольору, светр сірого кольору та 4 кепки. (а. с. 205-212)

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала чоловіка, який 06.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. на вул. Собранецькій в м. Ужгороді зірвав з неї жіночу сумочку, а саме це чоловік який знаходиться третім зліва направо і тримає табличку з написом № 3.(а. с. 145-148).

- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.11.2016 року, в ході якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала кепку в якій був одягнений невідомий їй чоловік, який 09.09.2016 року відкрито викрав у неї сумку, а саме за надписом на ній.(а. с. 106-109)

- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.10.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала светр сірого кольору без надписів, який знаходиться під № 3, і розташований зліва направо фірми «FRUIT OF IHE LOGM», в який був одягнутий невідомий їй чоловік, який 01.09.2016 року відкрито із застосуванням насильства відібрав у неї належні їй речі. (а. с. 192-195).

- Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22.10.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала кепку темно сірого кольору, на якій був логотип з червоним надписом, яка розташована під № 4, яка знаходилася на особі чоловічої статі, яка 01.09.2016 року заволоділа належним їй майном.(а.с. 196-199).

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.10.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала чоловіка, який 01.09.2016 року близько 15 год. 30 хв. вчинив на неї напад та заволодів її майном, а саме це чоловік який знаходиться зліва направо четвертим і тримає табличку № 1.(а. с. 213-216).

Оцінивши досліджені у справі усі докази у їх сукупності, які суд вважає достовірними, допустимими, належними та достатніми, суд приходить до переконання, що такі повністю підтверджують винність обвинуваченого ОСОБА_9 .. Дані докази доводять, що дії ОСОБА_9 по відношенню до ОСОБА_5 знаходяться, в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, а саме заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також повністю спростовують заперечення ОСОБА_9 проти обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України. Також зазначені докази доводять про наявність у злочинних діях ОСОБА_9 такої кваліфікуючої ознаки як грабіж поєднаний з насильством , яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого.

Статею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Щодо презумпції невинуватості, Європейський суд з прав людини в рішенні Barbera Messegue and Jabardo v Spain зазначив, що право на презумпцію невинуватості передбачає, щоб тягар доказування покладався на сторону обвинувачення.

Згідно з п.65 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», щодо критеріїв визначення насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та небезпечного для життя чи здоров`я насильства, що визначає підстави для кваліфікації дій особи за ст. 186 або за ст. 187 КК України.
Так, відповідно до п. 5 вищевказаної постанови, під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

Згідно п. 9 вказаної постанови - небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) (2341-14) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Часткове визнання вини обвинуваченим, суд розцінює як реалізацію ним свого права на захист, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, а тому суд оцінює його покази критично, оскільки вони є такими, що суперечать іншим зібраним у справі доказам, є способом захисту й обумовлені намаганням уникнути відповідальності та покарання за фактично вчинені ним злочини, та спростовуються іншими дослідженими доказами.
Згідно довідки № 3-22102016/21011 від 27.10.2016 року, та наявних у матеріалах кримінального провадждення вирокаів Солом"янського суду м.Києва від 05.03.2015 р., апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року та Ухвали ВССУ від 08.12 2015 року ОСОБА_9 раніше судимий 05.03.2015 року Солом"янським районним судом м. Києва за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 186 ст. 70 КК України до п"яти років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком три роки, вироком Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року призначено за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України остаточне покарання у виді п"яти років позбавлення волі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 08.12.2015 року змінено вирок Апеляційного суду м. Києва від 17.06.2015 року та призначено за ст. 69 ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ст. 70 КК України остаточне покарання у виді трьох років позбавлення волі. Звільнився 02.07.2016 року по відбуттю строку покарання.
Згідно довідки Свалявської центральної районної лікарні від 23.11.2016 року № 1114/04-10, ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога, психіатра та фтизіатра не перебуває. (а. с. 82)

Суд, оцінивши кожен із доказів по справі, вважаючи їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємопов`язаними по справі, кваліфікує дії ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого, вчинений повторно, та за ч.2 ст.187 КК України, як розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.
Відповідно до вимог ст. 23 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах , які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчиненні злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри та виду покарання на основі всебічного врахування фактичних обставин справи в їх сукупності, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, ступінь суспільної небезпеки скоєного, обставини скоєного, зокрема, спосіб вчинення злочинів, оскільки обвинувачений під час вчинення кримінальних правопорушень застосовував фізичне насильство до потерпілих, що свідчить про ознаки жорстокості і зухвалості у його діях, і характеризує його відповідним чином, а також особу винного, який раніше судимий та після відбуття покарання за вчинення аналогічних умисних злочинів на шлях виправлення не став, а звільнившись з місць позбавлення волі у липні 2017 року через незначний проміжок часу знову вчинив умисні злочини поєднані із застосуванням насильства до потерпілих, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 не встановлено.

Крім того, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри та виду покарання суд враховує, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини 2014 року народження , дружини та непрацездатних батьків ( мама інвалід 3 групи, тато пенсіонер)..

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства. На думку суду, саме таке покарання ОСОБА_9 буде відповідати вимогам ст. 50 КК України, а саме буде сприяти виправленню ОСОБА_9 , а також запобіганню вчинення нових злочинів як ОСОБА_9 так і іншими особами.

Крім того суд враховує те, що в редакції Закону України від 26.11.2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» імперативною нормою ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21.06.2017 набрав чинності Закон України від 18.05.2017 року № 2046- VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким викладено нову редакцію ч.5 ст. 72 КК України, згідно з якою попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.
Разом з цим, суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Таким чином, суд вважає, що нова редакція ч.5 ст. 72 КК України погіршує становище обвинуваченого, у зв`язку з чим, не має зворотної сили, а тому час попереднього ув`язнення ОСОБА_9 з моменту затримання до часу набрання Законом № 2046-VIII чинності підлягає зарахуванню за правилами ч.5 ст. 72 КК України, що діяла в редакції попереднього закону з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Щодо заявленого ОСОБА_9 клопотання про застосування до нього амністії, суд приходить до переконання, що підстав для задоволення клопотання немає, оскільки відповідно до п. е ч.1 ст. 9 Закону України "Про амністію у 2016 році", амністія не застосовується до осіб яких засуджено за розбій.
Заявлений потерпілою ОСОБА_6 цивільний позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 1923,00 грн. матеріальної шкоди та 5000,00 грн. моральної шкоди, оскільки, на думку суду, саме ця сума буде відповідати розміру спричиненій ОСОБА_6 шкоді.

Речові докази по справі светр сірого кольору та чотири кепки - слід повернути власнику ОСОБА_9 .

Речовий доказ мобільний телефон марки «Keneksі Е2» помаранчевого кольору та чехол білого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - слід повернути власнику ОСОБА_5 .

Судові витрати вартість проведених товарознавчих експертиз у розмірі 2112,04 грн. слід стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.

Керуючись ст. ст. 7-29, 368, 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України призначивши покарання:
- за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк п"ять років,
- за ч.2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна , що є його власністю.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна , що є власністю засудженого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 рахувати з дня його затримання 22 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ( в редакції Закону України від 26.11.2015 №838-VIII) зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його попереднього ув"язнення з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі з 22.10.2016 року по 20.06.2017 року включно.
Цивільний позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 1923,00 (одна тисяча дев"ятсот двадцять три грн. 00 коп.) грн. матеріальної шкоди та 5000,00 (п`ять тисяч 00 грн.) грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі светр сірого кольору та чотири кепки - повернути ОСОБА_9 .
Речовий доказ мобільний телефон марки «Keneksі Е2» помаранчевого кольору та чехол білого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5 .

Судові витрати вартість проведених товарознавчих експертиз у розмірі 2112,04 грн. слід стягнути з ОСОБА_9 на користь держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд - протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1