АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 зі змінами на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0006902, за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04 січня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян; вироком Оболонського районного суду міста Києва від 04 липня 2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 2 років позбавлення волі, та за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України, ОСОБА_6 приєднано до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року, та визначено остаточне покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінено з домашнього арешту на тримання під вартою, з взяттям його під варту у залі суду.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 16 червня 2016 року.
Судом у кримінальному провадженні вирішено питання про речові докази.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 185 КК України, та у незакінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному із проникненням у інше приміщення, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за таких обставин.

11 липня 2016 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 перебуваючи на шістнадцятому поверсі будинку АДРЕСА_2 , зайшов крізь відчинені двері до спільного коридору квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , де з лівої сторони біля вхідних дверей до кв. АДРЕСА_3 побачив велосипед-самокат дитячий трьохколісний "Action Actixe Easy" червоного кольору вартістю 850 грн. та велосипед дитячий рожевого кольору вартістю 1000грн., які належать ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у приміщені спільного коридо: квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_7 , ОСОБА_6 повторно, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належне ОСОБА_8 майно, а саме: велосипед-самокат дитячий трьохколісний "Action Actixe Easy" червоного кольору вартістю 850 грн. та велосипед дитячий рожевого кольору вартістю 1000 грн.
Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Унаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1850 гривень.
Крім того, 12 липня 2016 року, приблизно о 15 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи на дев`ятому поверсі будинку АДРЕСА_8 , зайшов крізь відчинені двері до спільного коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 , де біля вхідних дверей до кв. АДРЕСА_10 побачив велосипед підлітковий «Ardis Fort AMT» жовто-блакитного кольору вартістю 1000 грн., який належить ОСОБА_9 .
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи у приміщені спільного коридору квартир АДРЕСА_9 , АДРЕСА_10 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 , ОСОБА_6 повторно, таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, , переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав належне ОСОБА_9 майно, а саме: велосипед підлітковий «Ardis Fort AMT» жовто-блакитного кольору вартістю 1000 грн.
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1000 гривень.
Крім того, 26 жовтня 2016 року, приблизно о 00 годин 20 хвилин, у ОСОБА_6 , який перебував за адресою: АДРЕСА_16 , виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням в інше приміщення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 , цього ж дня, приблизно о 02 годині 20 хвилин, перебуваючи на шостому поверсі будинку АДРЕСА_16 , за допомогою металевої викрутки, яку мав при собі, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він діє таємно, зламав врізний замок дверей, що ведуть до спільного коридору квартир АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , та незаконно проник до вказаного приміщення з метою повторного, таємного викрадення чужого майна.
Продовжуючи свої злочинні дії, перебуваючи в приміщенні спільного коридору квартир АДРЕСА_17 , АДРЕСА_18 , ОСОБА_6 намагався викрасти належний ОСОБА_11 велосипед «UNIVEGA НТ-530» червоного кольору, вартістю 2000 грн., який висів ліворуч на стіні біля вхідних дверей до кв. АДРЕСА_17 .
Не виконавши усіх дій, які ОСОБА_6 вважав необхідними для повторного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням в інше приміщення, останній свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був виявлений та зупинений власником вказаного велосипеда ОСОБА_11 .
Не погодившись з вищевказаним вироком суду першої інстанції, прокурор Київської місцевої прокуратури №5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилаючись на невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого унаслідок м`якості, просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 КК України, до покарання, призначеного ОСОБА_6 за цим вироком, приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 липня 2016 року, та остаточно призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначав, що при призначенні обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічні злочини проти власності, та будучи звільненим від відбування покарання з іспитовим строком, повторно вчинив нові злочини, унаслідок чого призначив обвинуваченому занадто м`яке покарання.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених у апеляційній скарзі прокурора, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , що приймав участь під час апеляційного розгляду кримінального провадження, який підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення за наведених у ній обставин; доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції як загалом, так і в частині призначеного покарання законним і обґрунтованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши та обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, та у незакінченому замаху на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному із проникненням у інше приміщення, за обставин, установлених судом та послідовно викладених у вироку, відповідають об`єктивно з`ясованим фактичним обставинам кримінального провадження, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 404 КПК України зазначені фактичні обставини кримінального провадження не перевіряються колегією суддів апеляційного суду, оскільки вони не оспорювалися учасниками судового провадження під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом першої інстанції недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин учинених кримінальних правопорушень, доведеності винуватості, правову кваліфікацію діянь обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів вважає правильною.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі стосовно призначення судом першої інстанції обвинуваченому занадто м`якого покарання, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, є необґрунтованими.
Як убачається із мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжким злочином (ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України), обставини справи та характер вчинених кримінальних правопорушень, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України не було доведено до кінця, обставину, яка пом`якшує покарання, якою судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання посередньо.

При призначенні обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, суд першої інстанції з урахуванням вищевикладених обставин обґрунтовано застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, та при призначенні покарання за сукупністю вироків частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на певний строк, з чим і погоджується колегія суддів.

Врахувавши наведені обставини в їх сукупності, оцінивши дані про особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому призначене покарання з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, яке за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.
При цьому судом першої інстанції були фактично враховані усі обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що санкцією ч. 3 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тоді як за правилами ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, тобто розмір покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого визнано винуватим обвинуваченого, не може перевищувати чотирьох років позбавлення волі.
Порушуючи у апеляційній скарзі питання про призначення обвинуваченому за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, тобто у розмірі, максимально наближеному до двох третин максимального строку покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК, прокурором не наведено переконливих мотивів на підтвердження викладених ним доводів, які б давали колегії суддів підстави для висновку щодо скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку за правилами ст. 420 КПК України. Матеріали кримінального провадження також не містять таких даних на підтвердження викладених у апеляційній скарзі прокурора доводів.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 зі змінами залишити без задоволення, а вирок Оболонського районного суду м. Києва від 16 червня 2017 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ___________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2