Ухвала іменем україни 24 жовтня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , яка брала участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції,

на вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня

2017 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня

2017 року стосовно ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, прокурор звернулася до суду з касаційною скаргою, яка не відповідала вимогам

ст. 427 КПК, а тому ухвалою колегії суддів ВССУ від 26 вересня

2017 року її було залишено без руху та надано семиденний строк на усунення недоліків.

У цій ухвалі касаційного суду зазначалося, що всупереч п. 4 ч. 2

ст. 427 КПК прокурор не навела обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень з підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 438 КПК, на які посилалася в касаційній скарзі, з огляду на положення статей 50, 65, 75 КК та статей 370, 374, 404, 412-414, 419 КПК у їх взаємозв`язку.

У межах встановленого строку прокурор повторно звернулася до суду з касаційною скаргою, однак, як вбачається з її змісту, не усунула недоліки, зазначені в ухвалі ВССУ від 26 вересня 2017 року.

Так усупереч п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, посилаючись формально на незаконність рішень судів першої й апеляційної інстанцій з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК) та невідповідності призначеного ОСОБА_5 покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості, прокурор у касаційній скарзі

не навела правового обґрунтування заявлених нею вимог щодо скасування оскаржуваних судових рішень та не зазначила, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість відповідно до ст. 438 КПК і з урахуванням відповідних положень статей 50, 65, 75 КК та статей 370, 374, 404, 412-414, 419 КПК у їх взаємозв`язку.

Зокрема, касаційна скарга прокурора не містить посилань на конкретні положення КПК, які не було дотримано місцевим судом, а також будь-яких доводів щодо незаконності вироку суду першої інстанції з цієї підстави.

Вказуючи на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, прокурор лише формально цитує положення ч. 1 ст. 75 КК у той же час не вказує, в чому полягає

це порушення.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість чи суворість. У касаційній скарзі прокурор лише формально посилається на цю підставу, однак доводів, які би ґрунтувалися на положеннях ч. 1 ст. 414 КПК не наводить, як щодо виду призначеного покарання(у виді позбавлення волі), так і щодо його розміру, наближеного до мінімального (2 роки).
Відповідно до правил ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами саме норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги. Відсутність у ній згаданих обґрунтувань перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Оскільки прокурор не усунула усіх недоліків касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк, її касаційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи наведене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів
у х в а л и л а:

повернути прокурору ОСОБА_4 її касаційну скаргу на вирок Обухівського районного суду Київської області від 20 квітня

2017 року й ухвалу Апеляційного суду Київської області від 15 червня

2017 року стосовно ОСОБА_5 разом із усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3