БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.12.2017
Справа №497/1573/17
Провадження №1-кп/497/113/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.12.2017 року Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого: ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Болград кримінальне провадження №0000126 від 09.03.2017 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слів - уродженця м.Оренбург Російської Федерації, громадянина Республіки Молодова, цигана за національністю, що українську мову розуміє, зі слів - освіти не має, офіційно непрацевлаштований, проживає без реєстрації фактично за адресою: АДРЕСА_1 , особа якого встановлена за довідкою про звільнення серії ЧНЦ №00130, раніше судимий:

- 11.10.2007 року вироком Славутського районного суду Хмельницької області за ст.187 ч.2 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі постанови Сокирянського районного суду Чернівецької області від 08.07.2010 року звільнений з місця позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим покаранням в 1 рік, 4 місяці та 14 днів,

- який обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
08.03.2017 року приблизно о 21:00, ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , відкрито викрав чуже майно - пограбував свого сусіда ОСОБА_4 .
Так, у зазначений час обвинувачений, зайшовши до двору вищевказаного домоволодіння, де проживає потерпілий ОСОБА_4 , попросив в потерпілого його мобільний телефон, пояснивши, що хоче зателефонувати, але отримавши відмову, реалізуючи свій намір на відкрите викрадення чужого майна, що раптово в нього виник, вихопив в потерпілого з рук його мобільний телефон «Nomi I 5010» вартістю 1820,84 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл» вартістю 25 гривень, на балансі якої було 50 гривень, та, утримуючи його у своїй руці, усвідомлюючи відкритий характер своїх дій, побіг до виходу з вказаного подвір`я, намагаючись втекти. Однак ОСОБА_4 , наздогнавши ОСОБА_5 , біля виходу зі свого подвір`я, вступив з ним у боротьбу, намагаючись припинити його злочинні дії і повернути своє майно, маючи перевагу у фізичному розвитку перед потерпілим, але обвинувачений ОСОБА_5 , вчинив опір потерпілому ОСОБА_4 і з місця скоєння злочину разом з викраденим зник, розпорядившись ним на свій розсуд, спричинивши таким чином потерпілому матеріальні збитки на загальну суму 1895,84 гривень.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ст.186 ч.1 КК України - за кваліфікуючими ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Вину свою у скоєнні вищевикладеного пограбування обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю та суду пояснив, що він проживає разом з дружиною без реєстрації шлюбу та її дітьми неподалік від потерпілого, візуально з ним знайомий, мати потерпілого буває в них вдома. В той день мати потерпілого, перебуваючи в нього, обвинуваченого, вдома у гостях, забула де поклала свій телефон і хотіла на нього зателефонувати, але, оскільки в нього, обвинуваченого, у домоволодінні телефонів немає, він вирішив попросити в сусіда його телефон, але він не давав; тоді довелося відібрати в нього телефон силою. Навіщо він це зробив - пояснити не може, оскільки був нетверезий. Також не може пояснити як він цей телефон приніс додому, де поклав і чому переховувався від працівників поліції у шафі. Вину визнає, просить не карати дуже суворо, оскільки він потрібен свої дружині і дітям, які фактично є його дітьми, хоча записані на дружину через те, що в нього немає паспорта, він має допомагати доглядати за дочкою, в якої ДЦП. Від працівників поліції він не переховувався, і не мав намірів, а, будучи допитаним за обставинами кримінального провадження і надавши усі пояснення, поїхав до Західної України на невеликий проміжок часу, оскільки в нього померла мати.
Тим самим обвинувачений підтвердив час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті.
Винуватість ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому діяння, окрім його особистих пояснень, повністю підтверджується іншими доказами, дослідженими судом.
Так, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 08.03.2017 року приблизно о 21:00, до нього у двір зайшов обвинувачений ОСОБА_5 , якого він знав лише візуально як свого сусіда, до родини якого іноді ходить в гості його, потерпілого мати. Сам він, потерпілий, ніколи в обвинуваченого вдома не був і не товаришував з ним. Потім обвинувачений попросив телефон, пояснивши, що хоче зателефонувати його, потерпілого, матері, яка була в них в гостях. Недовіряючи обвинуваченому, він, потерпілий, почав сам набирати номер телефону своєї матері, щоб дізнатися, що там відбувається, але обвинувачений вихопив в нього з руки телефон і почав втікати. Наздогнавши обвинуваченого, він, потерпілий, намагався відібрати в нього свій телефон, але обвинувачений вивернувся від нього і втік, тому довелося викликати поліцію, яка відразу у домоволодінні, де проживає обвинувачений, знайшла викрадений телефон, а обвинуваченого забрали до відділку поліції. Телефон йому, потерпілому, було повернуто працівниками поліції через декілька днів, тому він претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має.
Крім пояснень обвинуваченого та потерпілого, вина обвинуваченого підтверджується доказами, що надані прокурором, які були зібрані в ході досудового розслідування та досліджені у судовому засіданні:
- протокол прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення від 08.03.2017 року, якою заявник повідомив про те, що в цей день біля 21:00 години ОСОБА_5 відкрито викрав в нього мобільний телефон та зник у невідомому напрямку;
- постановою про визнання ОСОБА_4 потерпілим у цьому кримінальному провадженні від 09.03.2017р.;
- гарантійний талон на викрадений телефон;
- протокол огляду телефону "Nomi I 5010 чорного кольору у присутності пойнятих від 09.03.2017 року;
- постанову слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області від 09.03.2017 року про визнання мобільного телефону «Nomi I 501» з сім-карткою "Лайфсел" речовими доказами та передання їх на відповідальне збереження потерпілому ОСОБА_4 , отримання ним телефону на зберігання підтверджується його особистою розпискою від 10.03.2017року;
- протокол медичного огляду №23 від 09.03.2017р., згідно якого обвинувачений перебував на момент його затримання у стані алкогольного сп`яніння, встановлено наявність алкоголю - індикаторною трубкою о 03-й годині 20хвилині ночі - 1,6 %о.
Обвинуваченого 09.03.2017року було повідомлено про підозру, а 11.04.2017р. досудове розслідування постановою заст.начальника СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП в Одеській області було зупинене через оголошення підозрюваного у розшук.
На ухвалу слідчого судді від 06.04.2017р. про дозвіл на затримання і доставлення до суду підозрюваного для вирішення питання щодо запобіжного заходу, ОСОБА_5 було затримано працівниками поліції 27.09.2017року за місцем його фактичного проживання, що вбачається з протоколу про затримання, і йому ухвалою суду від 28.09.2017р. було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Досліджені судом докази ніким з учасників судового розгляду не оспорювалися, спростовані та визнанні допустимими і належними, клопотань щодо визнання доказів недопустимими заявлено не було; докази долучені до матеріалів судової справи.
До матеріалів судової справи також були долучені докази, надані захисником, - щодо сімейного стану обвинуваченого та наявності на його піклуванні двох неповнолітніх дітей, з яких дочка є дитиною-інвалідом з дитинства (ДЦП).
З огляду на викладене, оцінивши у сукупності надані суду докази та пояснення, суд дійшов висновку, що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні кримінального злочину доведене в повному обсязі дослідженими письмовими доказами, поясненнями обвинуваченого, потерпілого, свідків, а дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст.186 ч.1 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується положеннями вимог ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який характеризується не зовсім задовільно, однак на даний час має постійне місце проживання в м.Болград, має соціальні зв`язки - проживає майже 20 років у незареєстрованому шлюбі в м.Болград за постійною адресою з жінкою, з якою виховує двох неповнолітніх дітей, один з них - інвалід з дитинства, які, на його твердження, є його рідними, але батьківство ним стосовно них не встановлювалося; також суд враховує те, що обвинувачений на ОСОБА_7 обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, не має постійного місця роботи, що свідчить про важке матеріальне становище родини, також суд враховує те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності і був судимий.
Також суд враховує як обставину, що пом`якшує покарання, відповідно до ст.66 КК України, - визнання обвинуваченим вини, враховує також, що збитків його діями не завдано, оскільки майно потерпілого відшкодоване шляхом повернення йому викраденого працівниками поліції.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність тяжких наслідків від скоєного, дані щодо особи обвинуваченого, який характеризується загалом задовільно, враховуючи думку потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого, думку захисника, який просив призначити покарання у виді арешту, та думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді арешту строком на 4 місяці, суд дійшов висновку, що обвинувачений підлягає притягненню до кримінальної відповідальності у межах санкції інкримінованої йому статті у виді арешту, оскільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Більш м`яке покарання, передбачене санкцією ст.186ч.1 КК України штраф, арешт чи виправні роботи не відповідатимуть тяжкості кваліфікації скоєного, а більш суворе покарання у виді позбавлення волі строком до 4-х років, що передбачено санкцією статті 186ч.1 КК України не відповідатиме обставинам скоєння злочину, наслідкам, та особі правопорушника.
Питання щодо речових доказів у справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України: мобільний телефон «Nomi I 5010» вартістю 1820,84гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфселл», визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні - повернути власнику.
Процесуальні витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.
Питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому слід вирішити відповідно до вимог ст.4ч.2 КК України та ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», в період дії якого обвинуваченим був скоєний злочин.
Так, відповідно до ст.4ч.2 КК України, "злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння".
На час скоєння обвинуваченим вищевказаного злочину 08.03.2017року діяв ЗУ №838-VIII від 26.11.2015 «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», дія його була припинена вже 21.06.2017року, Законом України №2046-VIII від 18.05.2017року після скоєння даного злочину.

Згідно зазначеного Закону, строк попереднього ув`язнення обвинуваченому в разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та суд має негайно звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, така особа «має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора».

Тому, враховуючи, що обвинувачений був затриманий 27.09.2017року і з цього часу утримувався під вартою, на підставі ЗУ №838-VIII від 26.11.2015р., строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арешту).

Керуючись ст.ст.4,72 (в редакції від 26.11.2015року), 185ч.1 КК України, ЗУ №838-VIII від 26.11.2015р., ст.ст.100,373ч.2,374,376,395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Враховуючи вимоги ЗУ №838-VIII від 26.11.2015р., вважати відбутим строк покарання засудженим ОСОБА_5 .

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nomi I 5010» з сім-картою оператора «Лайфселл» вважати повернутими власнику - потерпілому ОСОБА_4 .
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1