справа № 208/7388/17
№ провадження 1-кп/208/288/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 березня 2018 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 .

Розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002103 від 29.09.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України,українка, уродженка м. Дніпропетровська, не заміжня, маючої середньо-спеціальну освіту, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої на підставі ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 28.09.2017 приблизно о 12 год. 00 хв. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), перебувала біля буд. 86 по пр. Аношкіна, в м. Кам`янське, де зустрілась з раніше знайомою ОСОБА_4 , та в цей час у ОСОБА_5 раптово виник умисел на заволодіння майном, яке належить ОСОБА_4 , а саме: мобільним телефоном «Samsung Galaxy J7», шляхом зловживання довірою.

28.09.2017 приблизно о 12 год. 00 хв. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. 86 по пр. Аношкіна, в м. Кам`янське, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_4 , зловживаючи її довірою, попрохала останню допомогти у розблокуванні належній ОСОБА_5 банківської картки за допомогою належного ОСОБА_4 мобільного телефона «Samsung Galaxy J7», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , маючи намір заволодіти ним. Перебуваючи у довірливих відносинах з ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_4 погодилась допомогти та з цією метою вони прослідували в напрямку до буд. 51/2 по пр. Свободи в м. Кам`янське.

28.09.2017 приблизно о 12 год. 30 хв. (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи біля буд. 51/2 по пр. Свободи в м. Кам`янське, продовжуючи реалізовувати свій злочинний прямий умисел, керуючись корисливими мотивами та корисливою метою, попрохала у ОСОБА_4 належний останній мобільний телефон «Samsung Galaxy J7», IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , не маючи намір повертати його, на що потерпіла ОСОБА_4 погодилась передати його ОСОБА_5 . ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів та корисливої мети, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_4 , взяла у останньої мобільний телефон «Samsung Galaxy J7», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та покинула місце вчинення кримінального правопорушення, таким чином заволоділа вказаним мобільним телефоном та у подальшому розпорядилася ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів та корисливої мети, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , заволоділа мобільним телефоном «Samsung Galaxy J7»,IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який належить останній, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5201-17 від 14.11.2017 складає 4249 грн. 15 коп., чим завдала потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнала повністю і суду пояснила, що вчинила злочин при обставинах, зазначиних в обвинувальному акті, ОСОБА_7 вона знала раніше, сказало той, що їй потрібен телефон потерпілої для того щоб зняти гроші, та їй віддала телефон а вона його одразу ж заклала до ломбарду. Були потрібні гроші, у неї був борг чотири тисячі гривень. Щиро розкаюється. Вважає недоцільним дослідження доказів по справі, обставини справи не оспорює, просить справу розглядати в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні вказала, що ОСОБА_5 вона знала раніше, та у неї попросила дати телефон, щоб зняти крупну суму грошей, вона погодилася, віддала телефон Самсунг, належний їй, до тепер ОСОБА_8 телефон їй не повернула. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_5 у вчинені злочину, а саме в заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), встановлена та доведена, а дії обвинуваченої ОСОБА_5 слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

При обрані міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 за скоєний нею злочин, суд виходить із вимог ст.65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винної та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_5 в силу ст.67 УК України, не встановлено.

Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченої ОСОБА_5 у відповідності до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю злочину.

При призначені покарання ОСОБА_5 суд також враховує, що обвинуваченою скоєно злочин, який відповідно до ч.3 ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, тяжкість скоєного злочину, згідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченої, суд приходить до висновку, що достатнім та необхідним для виправлення та попередження нових злочинів з її сторони є покарання у виді громадських робіт.

Прим цьому суд приймав до уваги відношення обвинуваченої ОСОБА_5 до скоєного, і те, що вона в силу ст..89 КК України раніше не судима, повністю визнала вину, щиро розкаялась.

Крім цього, при прийнятті рішення щодо призначення покарання у виді громадських робіт суд також, приймав до уваги досудову доповідь, тобто формалізовану інформацію, що характеризує обвинувачену ОСОБА_5 , від 01.03.2018 року, отриману від Заводського районного сектору Кам`янського міського відділу південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації, яка містить соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, відповідно до якої поведінка ОСОБА_5 відповідає загальноприйнятим нормам суспільства, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, та висновок органу пробації про можливість виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк.

До обвинуваченої потерпілою ОСОБА_9 пред`явлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4249,15 грн., моральної 750,85 грн., які спричинені внаслідок викрадення їх майна.

Відповідно до вимог ч.4 ст.128, ч.1 ст.129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, в КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

На підставі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_5 спричинила потерпілій матеріальну шкоду в сумі 4249,15 грн., незаконно заволодівши належним їй майном, вартість якого підтверджена відповідним висновком судово-товарознавчої експертизи № 5201-17 від 14.11.2017, вказана в позовній заяві сума підлягає стягненню з обвинуваченого в повному обсязі, оскільки заявлена в межах суми викраденого, і не повернутого майна.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

В судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченої ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, яким діями обвинуваченої ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка полягала у моральних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправним вилученням майна, у зв`язку з істотною зміною звичного способу життя (необхідності докладати зусилля щодо звернення до правоохоронних органів, суду). При цьому суд враховує глибину фізичних та душевних страждань, ступеня доведеності завданої шкоди, матеріальне становище обвинуваченого, а також співмірність матеріальної шкоди та заявленої потерпілим вимоги про відшкодування моральної шкоди, і виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позовні вимоги потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди в сумі 750,85 грн. підлягають повному задоволенню, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз, які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст..349,368,370,371,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.190 КК України у виді 200 годин громадських робіт.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 4249,15 грн., моральну в сумі 750,85 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи №5201-17 від 14.11.2017 року в сумі 198 грн.

Речовий докази:

- договір про надання фінансового кредиту під заставу №1.35829/0 від 28 вересня 2017 року долучений до матеріалів кримінального провадження зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1