Справа № 423/2513/17
Провадження № 11-кп/782/11/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 лютого 2018 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши на відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 20 листопада 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комишуваха Попаснянського району, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, раніше засудженого: 28.01.2010 Попаснянським районним судом Луганської області за ст.185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки; 03.04.2013 Попаснянським районним судом Луганської області за ч.2 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Попасняського районного суду Луганської області від 28.01.2010 року, остаточно призначено до 5 років 6 місяців позбавлення волі, 19.06.2017 року звільнений з Краснолучанської ВК№19 умовно-достроково на невідбутий термін - 1 рік 1 місяць 12 днів на підставі постанови Краснолуцького районного суд від 07.06.2017 року (створеного під час проведення АТО у порядку, не передбаченому діючим законодавством України); 17.08.2017 року ухвалою Попаснянського районного суду був направлений до місць позбавлення волі для відбуття невідбутого покарання за вироком Попаснянського районного суду від 03.04.2013 року на строк 3 місяці 8 днів, звільнений на підставі постанови Старобільського районного суду Луганської області від 25 жовтня 2017 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 місяць, який мешкає: АДРЕСА_1 ,

визнано винним за ст.185 ч.3 КК України, та призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили обрано у вигляді тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 20 листопада 2017 року.

Питання про речові докази та судові витрати вирішено відповідно до вимог ст.ст.100, 124 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 05.08.2017 року о 23-30 годин знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, діючи повторно за допомогою металевого лому пошкодив частину даху та стіни магазину, та через отвір проник до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , звідки вчинив крадіжку морозива, спиртних напоїв, цигарок, спричинивши шкоду потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 8048 грн. 14 коп.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дій, просить вирок Попаснянського районного суду Луганської області скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.04.2013 у вигляді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що при призначенні ОСОБА_6 покарання судом встановлено, що останній вчинив кримінальне правопорушення в період невідбутого покарання (1 місяць) за попереднім вироком суду від 03.04.2013 року.

Водночас, при визначенні остаточного покарання судом не враховано вимоги ст. 71 КК України та до покарання, призначеного за новим вироком, не приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність зумовило призначення ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинуваченого який вважає апеляцію обгрунтованою, перевіривши матеріали судового провадження і доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Винність обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, при обставинах викладених у вироку, повністю доведена сукупністю зібраних по справі доказів, яким суд дав належну оцінку.

Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані судом за ст.185 ч.3 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням в інше переміщення.

Доведеність вини і правильність кваліфікації дій не оскаржуються в апеляційній скарзі.

При обранні покарання обвинуваченому суд вірно згідно з ст.65 КК України врахував ступінь важкості скоєного кримінального правопорушення, яке в порядку ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, особу обвинуваченого який раніше неодноразово судимий, вчинив правопорушення в період іспитового строку, в порядку ст.66 КК України обставинами що пом`якшують покарання є щире каяття, та відшкодування шкоди, згідно ст.67 обставиною що обтяжує покарання є вчинення злочину у стані сп`яніння.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі.

Однак, зазначивши у вироку що обвинувачений скоїв злочин у період невідбутого покарання за попереднім вироком від 03.04.2013 року, суд в порушення вимог ст.71 КК України до покарання призначеного вироком не приєднав невідбуту частину покарання, яка складає один місяць позбавлення волі.

У зв`язку з незастосуванням кримінального закону, який підлягає застосуванню, на підставі п.2 ч.1 ст.413 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з ухваленням нового вироку в порядку п.2 ч.1 ст.420 КПК України.

З урахуванням наведеного апеляція прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, КПК України, колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 20 листопада 2017 року відносно ОСОБА_6 за ст.185 ч.3 КК України скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_6 за ст.185 ч.3 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Попаснянського районного суду Луганської області від 03.04.2013 року у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 1 лютого 2018 року. Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання період часу з 20 листопада 2017 року по 1 лютого 2018 року з розрахунку день за день.
В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На вирок можуть бути подані касаційні скарги учасниками судового провадження безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1