Провадження № 11-кп/780/1000/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.10.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

представника потерпілих: ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги прокурора та захисника на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року, яким
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання перебування його під вартою з 03.10.2016 року по 20.06.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільні позови, заявлені потерпілими задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 - 5000000 ( п`ять мільйонів) гривень кожному.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 10794 грн.66 коп. процесуальних витрат.
Відмовлено ОСОБА_15 в задоволенні клопотання про часткове скасування арешту на майно, арештоване слідчим суддею. Грошові кошти та речі вилучені у ОСОБА_8 звернуто в рахунок погашення шкоди потерпілим.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 02.10.2016 близько 21 години 40 хвилин, водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`янінння, грубо порушуючи вимоги п. 2.9 (а); п.12.1; п. 12.4; п. 2.3.(б); п. 8.7.3.(е); п. 8.10., 1.12 Правил дорожнього руху України виїхав на регульоване перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ TF698 K», з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 (на синьому фоні), під керуванням ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку та на вказаному перехресті виконував маневр повороту ліворуч з увімкненими покажчиком лівого повороту, проблисковими маячками синього кольору та звуковою сиреною.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «ЗАЗ TF» ОСОБА_16 та ОСОБА_17 отримали тілесні ушкодження, від яких померли.
Водій вказаного автомобіля ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п. 2.3(б), 2.9(а), 8.7.3.(е), 8.10, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 та загибелі ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .
В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 в скоєні інкримінованого йому злочину. Також просить вирок суду скасувати в частині відмови в задоволенні клопотання про часткове скасування арешту на майно та ухвалити новий вирок, яким скасувати арешт з грошових коштів в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, які належать ОСОБА_15 та зобов`язати уповноважених осіб повернути кошти власнику. Вважає, що висновки суду викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судове слухання проведено не в повному обсязі в зв`язку з відмовою в задоволенні клопотань сторони захисту про проведення слідчих експериментів з водіями та свідками, додатковому допиту свідків, допиту інших свідків, ігнорування винуватості іншого водія у скоєнні ДТП. Вказує, що суд безпідставно у вироку зазначив порушення швидкісного режиму водієм ОСОБА_8 як доведений факт та поклав його в основу звинувачення. Зазначає, що свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та потерпілий ОСОБА_13 надали суду неправдиві покази. Посилається на те, що суд безпідставно взяв до уваги той факт, що водій ОСОБА_8 під час дорожньо-транспортної пригоди знаходився в стані алкогольного сп`яніння, тому вважає, що дана обставина підлягає виключенню з обставин, що обтяжують покарання.
Вважає, що досудове слідство по справі проведено не в повному обсязі, необ`єктивно та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи вирок в частині доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в зв`язку істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та вирішити питання про долю речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.
В запереченнях на апеляційну скаргу захисника представник потерпілих ОСОБА_14 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.
Вислухавши доповідь судді, думку прокурора в підтримку поданої прокурором апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану захисником апеляційну скаргу, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, а саме: показами потерпілого ОСОБА_13 , який суду показав, що 02.10.2016 року він разом із своїми колегами працівниками поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , під час чергування на службовому автомобілі «ЗАЗ TF698 K», водієм якого був саме він, рухаючись на виклик про сімейну сварку до вул. Гризодубової з включеними проблисковими маячками, звуковою сиреною відчув як в їх автомобіль в`їхав автомобіль «Мерседес», від сильного удару їх автомобіль злетів в повітря та був відкинутий на обочину, після чого він нічого не пам`ятає, так як отримав тяжкі травми, в послідуючому йому стало відомо, що ОСОБА_16 та ОСОБА_17 загинули відразу на місці ДТП; показами свідка ОСОБА_20 , який суду показав, що 02.10.2016 року близько 20 години, він з ОСОБА_8 та його товаришем заїхали в кафе, де разом вживали горілку, після чого з ОСОБА_8 поїхали на квартиру його бувшої дружини, на перехресті вул. Леваневського з вул. Комсомольською, ОСОБА_8 проїхав автомобілем на червоне світло світлофора, він особисто зробив зауваження ОСОБА_8 з цього приводу та повідомив, що в цей час в зустрічному напрямку біля них стояв поліцейський автомобіль, і що вони могли помітити вказане порушення, після чого прискорив швидкість до 100 км/год, коли вони наближалися до перехрестя з вул. Гризодубової, він помітив на світлофорі в напрямку їх руху червоне світло світлофора, яке забороняло їм проїзд, крім цього, він також помітив, що в зустрічному напрямку до цього ж перехрестя наближався поліцейський автомобіль, з включеними проблисковими маячками, оскільки ОСОБА_8 не зупинився перед перехрестям, вони зіткнулися з поліцейським автомобілем, який в цей час прямо перед ними метрів за 10 здійснював лівий поворот; показами свідка ОСОБА_21 , який суду показав, що 02.10.2016 року близько 21 години 40 хв. наближаючись до перехрестя з вул. Гризодубової на світлофорі загорілося червоне світло, він зупинився в крайньому правому ряді автодороги і в цей час почув звук поліцейської сирени, подивився в зеркало заднього виду і помітив, що по лівому ряду по ходу його руху на великій швидкості їде автомобіль «Мерседес», який не зупиняючись виїхав на перехрестя, де зіткнувся з поліцейським автомобілем, який від удару підлетів в повітря; показами свідка ОСОБА_18 , відповідно до яких він помітив, що зі сторони мосту на великій швидкості до перехрестя їхав автомобіль «Мерседес», який в подальшому зіткнувся з поліцейським автомобілем з включеними проблисковими маячками та звуковою сиреною, що здійснював поворот ліворуч; показами свідка ОСОБА_22 , який показав суду, що помітив поліцейську машину, яка рухалася з проблисковими маячками від центру міста та наближалася до перехрестя з вул. Гризодубової, потім пригальмувала і стала повертати наліво, на світлофорі горіло червоне світло, і в цей час в поліцейську машину в`їхав автомобіль «Мерседес», що рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год, від чого поліцейський автомобіль підлетів у повітря та відлетів на обочину, при розмові з водієм автомобіля «Мерседес» він відчув від нього запах спиртного; показами свідка ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які суду показали, що 02.10.2016 року перебуваючи на чергуванні, прибули на місце ДТП де затримали водія автомобіля «Мерседес», який перебував в нетверезому стані; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння № 328 від 02.10.2016 року, відповідно до якого, на час проведення огляду о 23 годині 55 хв. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння(а.с.205 т.2); висновком експерта Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 12-1-121 від 16.12.2016 року за результатами проведення судової інженерно-технічної експертизи, відповідно до якої, у даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Мерседес» ОСОБА_8 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 8.7.3(е) та 8.10 Правил дорожнього руху України, технічна можливість запобігти зіткненню транспортних засобів полягала в дотриманні ОСОБА_8 вимог п.п.8.7.3.(е) та 8.10 Правил дорожнього руху України; відповідно до висновків експертів № 419 від 21.10.2016 року, № 418 від 20.10.2016 року, № 525/д від 08.11.2016 року ОСОБА_17 ОСОБА_16 та ОСОБА_13 отримали тяжкі тілесні ушкодження, в результаті яких ОСОБА_17 та ОСОБА_16 померли.
Також в обґрунтування вини ОСОБА_8 суд правомірно послався на протоколи слідчих дій, покази потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 та інші докази.

З врахуванням зібраних та досліджених доказів судом обґрунтовано кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України.
З огляду на вищевикладене апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 щодо однобічності та неповноти досудового і судового слідства, яка б перешкоджала суду винести законний і обґрунтований вирок слід визнати безпідставною.
Без належних підстав апелянт посилається і на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Всупереч доводам автора апеляції, місцевий суд у відповідності до вимог ст. 94 КПК України всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості , достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
Посилання захисника на те, що суд безпідставно зазначив у вироку швидкість транспортного засобу під керуванням ОСОБА_8 більше 60 км/год та не спростував покази останнього про те, що він рухався зі швидкістю 60 км/год та виїхав на перехрестя на зелене світло світлофору є необґрунтованими та спростовуються наведеними у вироку показами потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_18 .

Твердження адвоката, що покладені в основу вироку показання потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 є неправдивими та суперечливими є безпідставними. Як убачається з вироку та аудіозапису судового засідання, їх покази є послідовними в деталях, і в показаннях не було суттєвих розбіжностей, про які стверджує захисник, тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку як докази на підтвердження вини обвинуваченого.
Всупереч доводам апелянта, наведені у вироку покази свідка ОСОБА_21 , відповідають аудіозапису судового засідання та не є викривленими, як зазначає апелянт.
Доводи захисника про відсутність доказів перебування обвинуваченого під час зіткнення в стані алкогольного сп`яніння, спростовуються наданими в судовому засіданні показами свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , які спілкувалися з ОСОБА_8 до залишення ним місця пригоди, а також висновком медичного огляду № 328 від 2 жовтня 2016 року, відповідно до якого на час проведення огляду о 23 год. 55 хв. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння. При цьому суд дав відповідну оцінку показам обвинуваченого щодо вживання горілки після ДТП, а також показам свідка ОСОБА_26 , який заперечував факт вживання ОСОБА_8 спиртних напоїв під час вечері з ними.
Всупереч доводам апелянта, судом правильно покладено в основу вироку висновок експерта Київського обласного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 12-1-121 від 16.12.2016 року, оскільки його висновки співпадають з об`єктивними даними, встановленими іншими доказами в справі щодо порушень правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 , які знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
При цьому, суд належним чином проаналізував і дав належну оцінку висновку експерта № 124 Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз, проведеної 17 лютого 2017 року за заявою захисника ОСОБА_9 щодо відсутності в діях водія ОСОБА_8 причинного зв`язку з настанням цієї ДТП та невідповідностей вимогам ПДР України, які були умовою створення аварійної обстановки та наявності у водія ЗАЗ технічної можливості уникнути пригоди й відсутності факторів технічного характеру, які могли б перешкодити йому виконати вимоги п.п. 8.7.3 ПДР України, та знаходяться з цих підстав у причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Зважаючи на те, що захисником надані експерту невірні дані, які не були встановлені в судовому засіданні, а саме, що ОСОБА_8 проїхав перехрестя на зелене світло світлофора, а водій ОСОБА_13 виконував поворот наліво без світових маячків, без звукової сирени та включеного лівого повороту і без будь-якої необхідності для цього, які не відповідають дійсності, суд правильно відхилив цей висновок експерта, належним чином вмотивувавши дане рішення у вироку.
Дослідивши під час апеляційного розгляду вказані висновки експертів, та зважаючи на інші докази в справі, на думку колегії суддів, місцевий суд правильно відхиливв висновок експерта № 124 Донецького науково-дослідницького інституту судових експертиз від 17 лютого 2017 року як такий, що суперечить іншим доказам в справі.
Всупереч доводам адвоката, суд дав належну оцінку показам ОСОБА_8 та визнав їх як спробу уникнути відповідальності за вчинений злочин.
Доводи адвоката про те, що у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди винен водій ОСОБА_13 спростовуються матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами.
Даних, які свідчили б про те, що судом безпідставно, в порушення вимог закону було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , не вбачається.
Доводи захисника про те, що суд безпідставно не розглянув питання про визнання доказів по справі недопустимими є необґрунтованими.
Посилання адвоката на ту обставину, що органом досудового слідства було допущено порушення вимог ст. 290 КПК України щодо надання доступу до матеріалів кримінального провадження, то вони є безпідставними.

Як убачається з протоколу від 25.01.2017 року, захиснику ОСОБА_9 було надано доступ до матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_8 (а.с. 121 т. 1).
Також без належних підстав апелянт посилається й на те, що в порушення вимог п. 3 ч. 3 ст.42 КПК України, для проведення слідчих дій, а саме для зміни раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 , для розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого та для виконання вимог ст. 290 КПК України, було залучено іншого захисника.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, залучення інших захисників для проведення вказаних вище невідкладних слідчих дій відбулося у відповідності до вимог ст. 53 КПК України.
Посилання адвоката на недотримання вимог кримінального процесуального закону при збиранні доказів також є непереконливими, оскільки при перевірці кримінального провадження в суді апеляційної інстанції таких порушень норм кримінально-процесуального кодексу України, які б могли бути підставою для визнання тих чи інших доказів неналежними, недопустимими чи недостатніми для прийняття рішення по справі не виявлено.
Окремі порушення вимог КПК України щодо бездіяльності слідчого, які наведені в апеляційній скарзі, дійсно мали місце, але вони були оскаржені до слідчого судді, за наслідками розгляду яких було прийнято відповідне рішення про зобов`язання слідчого надати захиснику ОСОБА_9 матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_8 для ознайомлення (а.с. 65-66 т. 1).
Твердження адвоката про те, що оскільки ОСОБА_13 є працівником поліції Білоцерківського ВП, тому досудове слідство і судове слухання по справі проведено формально, необ`єктивно, з обвинувальним ухилом, а суддя ОСОБА_1 особисто був зацікавлений в розгляді справи щодо ОСОБА_8 , є надуманими, оскільки суперечать матерілам справи.
Що стосується доводів захисника про те, що судом при відшкодуванні моральної шкоди на користь потерпілих в розмірі по п`ять мільйонів гривень кожному не були враховані вимоги ст. 23 ЦК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, то вони є слушними.

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим з необережності, зважаючи на глибину фізичних і душевних страждань потерпілих, виходячи з вимог розумності та справедливості, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення суми стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 до одного мільйона гривень кожній, а ОСОБА_13 до п`ятсот тисяч гривень.
Порушене прокурором питання про зміну вироку в частині вирішення питання щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні не може бути задоволено, оскільки в апеляційній скарзі не наведено, яке саме рішення має прийняти суд стосовно кожного речового доказу та не ставиться питання про дослідження доказів на обґрунтування вимог скарги.
До того ж, дане питання може бути вирішено судом першої інстанції в порядку виконання вироку.
Обставин і фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення стосовно доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненому і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.
Також апеляційний суд не знаходить підстав для скасування арешту на грошові кошти в сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, вилучених у ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а апеляційну скаргу захисника задовольнити частково.
Вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2017 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Зменшити суми, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілих в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілих: ОСОБА_12 1000000 (один мільйон) гривень;
ОСОБА_11 1000000 (один мільйон) гривень;
ОСОБА_13 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:
Судді: