Справа № 438/656/17
пр.№ 1-кп/464/350/17
У Х В А Л А
судового засідання

01 грудня 2017 року, Сихівський районний суд м.Львова в складі колегії: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з участю: секретаря ОСОБА_4 ; прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Сихівського районного суду м.Львова знаходиться обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки вважає, що жодні обставини, що вплинули на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та його продовження на даний час не змінилися.

Потерпілі підтримали клопотання прокурора.

Захисник заперечив проти продовження тримання під вартою та просив суд змінити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку свого захисника.

З`ясувавши думку учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 спливає 18 грудня 2017 р.

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, який спричинив загибель людини та за який законом передбачене покарання від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі; дані про особу обвинуваченого, його вік, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, а саме: ОСОБА_9 , неодружений, не працює, суд приходить до висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Таким чином, суд не приймає до уваги покликання захисника та обвинуваченого про заміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт, так як ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи його продовження не зменшилися, що виправдовує тримання особи під вартою.

Зважаючи на наведене, суд вважає, що клопотання прокурора слід задоволити продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на два місяці.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 331 КПК України, с у д , -

У Х В А Л И В :
Строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на два місяці, а саме, - до 29 січня 2018 року.

Копію ухвали направити у Львівську установу виконання покарань № 19 для виконання.

Головуючий

Судді: