Справа № 579/1496/17
Провадження № 1-кп/574/17/2018
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2018 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду кримінальне провадження № 0000377 від 05.08.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мутин, Кролевецького району, Сумської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 222, ч.2 ст.222 КК України,

в с т а н о в и в:

24 березня 2017 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 , користуючись комп`ютером з доступом до мережі інтернет, маючи умисел на отримання шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами кредиту на суму 2000 грн. в ТОВ «Інфінанс», яке зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16102980, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «Інфінанс» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій.

Зокрема, ОСОБА_4 з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «Інфінанс» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити особистої банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 2000 грн..

Крім цього, 13.04.2017 року ОСОБА_4 , діючи повторно, перебуваючи за місцем свого проживання, що розташоване по АДРЕСА_1 , користуючись комп`ютером з доступом до мережі інтернет, маючи умисел на отримання кредиту шляхом шахрайства з фінансовими ресурсами на суму 4000 грн. в ТОВ «Інфінанс», яке зареєстровано в реєстрі фінансових установ за №16102980, знаючи обов`язкові умови для його отримання, а саме необхідність заповнення в електронному виді заяви відповідного зразка із зазначенням своїх анкетних даних, дати народження, особистої фотокартки, паспортних даних та інших відомостей про особу, яка бажає отримати кредит, надала до ТОВ «Інфінанс» анкетні відомості та документи іншої особи, а саме ОСОБА_5 , яка не уповноважувала останню на вчинення таких дій.

Зокрема ОСОБА_4 з метою отримання кредиту для своїх потреб, умисно подала завідомо неправдиву інформацію до ТОВ «Інфінанс» щодо особи позичальника, надавши до вказаної фінансової установи через мережу інтернет ксерокопію паспорта на ім`я ОСОБА_5 , ідентифікаційний код та фотографію останньої, вказавши також реквізити особистої банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що стало підставою для надання їй кредиту в сумі 4000 грн..

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю, пояснивши, що їй необхідні були грошові кошти для погашення кредитної заборгованості, яку вона мала. Однак знаючи, що їй не дадуть черговий кредит, вона вирішила взяти його на іншу особу, скориставшись копіями документів своєї знайомої ОСОБА_5 , які залишилися в неї після того, як вона колись допомагала їй оформити для неї кредит. Для цього, через мережу інтернет, 24.03.2017 року перебуваючи в себе вдома, вона подала заяву до ТОФ «Інфінанс» для отримання кредиту в сумі 2000 грн., в якій зазначила анкетні данні ОСОБА_5 , а також направила копію паспорта, ідентифікаційного коду, фотокартку останньої та вказала номер своєї банківської картки для надходження кредитних коштів. Того ж дня їй надійшли кредитні кошти в сумі 2000 грн.. 13.04.2017 року вона погасила цей кредит і в цей же день знову оформила у вказаній фінансовій установі новий кредит на суму 4000 грн., для отримання якого також подала необхідні документи через мережу інтернет від імені ОСОБА_5 .. Того ж дня такі кошти в сумі 4000 грн. надійшли їй на банківську карту. Однак до теперішнього часу вона із кредитором не розрахувалася. Розуміла, що подаючи завідомо неправдиву інформацію до фінансової установи вчиняє протиправні дії, однак їй потрібні були грошові кошти. Висловила жаль з приводу вчиненого та щиро розкаялася у скоєному.

Показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Сумнівів в правильності розуміння останніми змісту цих обставин у суду немає, у зв`язку з чим суд визнав недоцільним досліджувати інші докази відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, впевнившись в добровільності та істинності позиції обвинуваченої та інших учасників судового розгляду, суд прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 скоїла злочин за обставин зазначених в описовій частині вироку і її злочинні дії суд кваліфікує:
-за ч.1 ст.222 КК України, так як вона вчинила шахрайство з фінансовими ресурсами, тобто надала завідомо неправдиву інформацію іншим кредиторам з метою одержання кредиту у разі відсутності ознак злочину проти власності;
-за ч.2 ст.222 КК України, так як вона вчинила шахрайство з фінансовими ресурсами, тобто надала завідомо неправдиву інформацію іншим кредиторам з метою одержання кредиту у разі відсутності ознак злочину проти власності, повторно.
При призначенні покарання для обвинуваченої суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 характеризується позитивно, не працює, раніше не судима.

Як обставини, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеризуючи данні, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

При таких обставинах, враховуючи особу обвинуваченої, тяжкість вчиненого злочину, суд вважає, що її виправлення можливе при призначенні передбаченого Законом покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання призначення додаткового покарання для обвинуваченої у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, яке передбачено санкцією ч.1 та ч.2 ст.222 КК України, суд вважає, що воно не може бути застосовано до останньої, оскільки ОСОБА_4 вчинила вищевказані кримінальні правопорушення будучи не працюючою і не перебувала на жодній посаді та не займалася будь-якою діяльністю, з якими пов`язано вчинення вказаних кримінальних правопорушень.
Даний висновок суду відповідає роз`ясненням, що надані в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з якого вбачається, що якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів. У такому випадку посилатися на статтю 69 КК ( 2341-14 ) не потрібно.

Разом з тим, від обвинуваченої надійшло клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2016 році», так як вона має неповнолітню дитину, відносно якої не позбавлена батьківських прав.

Прокурор не заперечував проти застосування до обвинуваченої амністії, з мотивів, наведених в поданій до суду заяві.

Відповідно до пункту в) статті 1 зазначеного Закону підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 КК України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили - не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинила умисні злочини, які відповідно до ст.12 КК України не є тяжкими або особливо тяжкими і відповідно до свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Мутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області, має неповнолітню дитину дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якої не позбавлена батьківських прав.

Таким чином суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченої обґрунтоване і підлягає задоволенню, у зв`язку з чим її необхідно звільнити від призначеного покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Речові докази по справі банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах справи, необхідно повернути ОСОБА_4 , дозволивши їй розпоряджатися нею на власний розсуд.

Керуючись ст.366-371,373-376 КПК України, суд
Ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 222 та ч.2 ст.222 КК України і призначити їй покарання:

-за ч.1 ст.222 КК України - у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
-за ч.2 ст.222 КК України - у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_4 покарання, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень без позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.
Заяву ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» задовольнити.

На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

Речові докази по справі банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка знаходиться в матеріалах справи - повернути ОСОБА_4 , дозволивши їй розпоряджатися нею на власний розсуд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку можуть отримати в суді.

Головуючий