11-кп/775/63/2018(м)
221/4636/17

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Златоустівка Волноваського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не інваліда, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. У відповідності зі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Стягнувши з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-хімічної експертизи у сумі 742 гривні 20 копійок.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_6 , наприкінці вересня 2016 року, близько 16-00 години, точна дата органом досудового слідства встановлена не була, в порушення вимог ст.4 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 року, перебуваючи на міському звалищі у м. Волноваха Донецької області, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів для особистих потреб без мети збуту, незаконно придбав, зірвавши частини дикорослих рослин конопель, які помістив до пакету з полімерного матеріалу та зберігаючи при собі переніс за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Там ОСОБА_6 їх подрібнив шляхом перетирання руками, чим виготовив наркотичний засіб, та в подальшому зберігав його за вказаною адресою, в коморі, на полиці, в пакеті з полімерного матеріалу для особистих потреб без мети збуту.

В ході огляду будинку за адресою: АДРЕСА_2 , 13 липня 2017 року, працівниками поліції у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено в коморі на полиці пакет з полімерного матеріалу з речовиною рослинного походження зеленого кольору масою 2782г, яка згідно висновку експерта № 1/12-934 від 27.07.2017 року є особливо небезпечним наркотичним засобом каннабісом, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 2431,47 г, що згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000р. «Про затвердження таблиць невеликих, великих і особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», складає великий розмір для даного виду наркотичних засобів. Даний наркотичний засіб ОСОБА_6 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистих потреб без мети збуту.

Своїми умисними діями, які виразились в незаконному придбанні, виготовленні та зберіганні наркотичних засобів в великих розмірах без мети збуту, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та відповідно кваліфікував дії останнього.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Місцевим судом кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 розглянуто в порядку статті 349 КПК України, а також досліджено письмові докази по справі.

В своїй апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд першої інстанції розглядаючи кримінальне провадження в порядку ст. 349 КПК України не мав законних підстав досліджувати письмові докази по справі, а тільки мав обмежитись вивченням показів обвинуваченого та письмових доказів, що характеризують його особу.

З наведеними твердженнями прокурора колегія суддів погодитись не може та зазначає, що в даному випадку дослідження письмових доказів по справі ніяким чином не призводить до порушення закону, а також прав обвинуваченого на захист, оскільки ОСОБА_6 визнав свою вину в повному обсязі та при оголошенні письмових доказів, ніяким чином проти них не заперечував, що приводить до висновку про повне визнання вини обвинуваченим. Дані обставини являються такими, що не порушують права обвинуваченого на захист та не можуть слугувати підставами для скасування вироку.

Водночас, у ст.. 412 КПК України законодавець визначив, що невід`ємною властивістю поняття « істотність порушення вимог кримінально процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення. Колегія вважає, що проведені судом процесуальні дії, яки прокурор вважає як відхилення від норм кримінально процесуального права не вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення ( форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень ), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступень тяжкості скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, від дій останнього тяжких наслідків не настало, особу винного, який раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Крім того, судом першої інстанції правильно прийнято до уваги та враховано обставини, що пом`якшують покарання, а саме повне визнання своєї вини, щире каяття у скоєному та сприяння розкриттю злочину.

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та мотивованого рішення про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, в межах санкції інкримінованої статті.

Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і м`якість призначеного ОСОБА_6 покарання у зв`язку з безпідставним звільненням останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_6 покарання, місцевий суд в повній мірі врахував обставини, які враховуються при призначенні покарання, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Призначене місцевим судом покарання на час ухвалення вироку, на переконання колегії суддів, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Судова колегія звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.309 КК України « великий розмір» є кваліфікуючою ознакою скоєного злочину, а тому суд додатково враховувати ці обставини не повинен.

Переконливих доводів, які б спростували висновки місцевого суду в частині призначеного покарання, а також свідчили б про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у виді позбавлення волі, прокурор у апеляційній скарзі не навів, а тільки послався на обставини, які вже місцевим судом враховані.

У зв`язку з вищезазначеним, колегія суддів не знаходить підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції, так як він являється справедливим, законним та обґрунтованим, суттєвих порушень кримінального процесуального закону не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 14 вересня 2017 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Касаційний кримінальний суд Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області