Справа № 178/2007/14-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт.Кринички кримінальне провадження № 0000065 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України
за участю: прокурора ОСОБА_4 ,
захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:
23 жовтня 2017 року до Криничанського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000065 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Захисник ОСОБА_5 надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , яке підтримав у судовому засіданні, посилаючись на те, що ризик втечі обвинуваченого не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Переховуватися від суду ОСОБА_3 не має наміру, закордонний паспорт громадянина України для виїзду закордон у нього відсутній, він готовий сприяти встановленню істини та прибувати до суду за першою вимогою, а відтак відсутні підстави, які унеможливлюють обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу, не пов`язаного з обмеженням волі останнього.
Обвинувачений підтримав клопотання захисників, пояснивши, що він має постійне місце проживання, не буде переховуватися від суду та буде з`являтися за першим викликом до суду.
Прокурор вказав про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може впливати на свідків, однак зазначив, що в разі прийняття судом рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, він не повинен залишати місця постійного проживання цілодобово.
Вислухавши учасників процесу, суд дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу судом вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Беручи до уваги, наявність постійного місця проживання обвинуваченого, а також недоведення стороною обвинувачення ризику впливати на свідків, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою грунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання піж вартою має містити детальне обгрунтування ризиків, що залишилися та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Ураховуючи вищезазначені обставини, те що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає, що такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків під час судового розгляду кримінального провадження.

Строк дії ухвали про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не може перевищувати двох місяців.

Керуючись ст. 314-316, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши з-під варти негайно у залі суду.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) за викликом прибувати до Криничанського районного суду Дніпропетровської області;
2) цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , не інакше як за викликом суду.
Виконання ухвали доручити Криничанському ВП Км ВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню органом внутрішніх справ.
Строк дії ухвали шістдесят днів.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1