Провадження №1-кп/523/504/18
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2018 року
Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0006121 від 01.12.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Цаленджиха р.Грузія, грузина за національністю, громадянина Грузії, з середньою освітою, неодруженого та не працевлаштованого, не маючого реєстрації на території України та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, у тому числі:

- 13.02.2016 року Сєверодонецьким міським судом Луганської області за ч.2 ст.185 КК України до 1-го року 4 місяців позбавлення волі, звільнився за відбуттям строку покарання 10.11.2017 року,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
01.12.2017 року, приблизно о 16:45 годин, підсудний ОСОБА_7 , знаходячись на території автостоянки торгівельного центу «Сіті-центр» по вул.Давида Ойстраха 32-а в м.Одесі, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно й з корисливих мотивів, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, шляхом вільного доступу проник до салону запаркованого на автостоянці автомобіля марки ВАЗ «2105», належного потерпілому ОСОБА_8 , звідки намагався таємно викрасти з автомобіля автомагнітолу марки «CAR AUDIO SYSTEMS», вартістю 1000грн., але свій злочинний намір вказаний підсудний до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був помічений зазначеним потерпілим при спробі викрадення його майна.
В зв`язку з неявкою в судове засідання потерпілого ОСОБА_8 , який належним чином повідомлявся про день і час судового розгляду та звернувся до суду із заявою про розгляд кримінального провадження без його участі, суд з огляду на відсутність заперечень з цього приводу від інших учасників судового провадження, вирішив провести судовий розгляд за відсутністю вказаного потерпілого.
Підсудний ОСОБА_7 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому та викладеному в обвинувальному акті обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини інкримінованого йому злочину.
Разом з цим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у скоєнні ним інкримінованого злочину, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не проводилось в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
При цьому, вияснивши правильність розуміння підсудним ОСОБА_7 та іншими учасниками судового розгляду змісту вказаних обставин, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.
Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_7 своїми умисними діями скоїв незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а відтак дії зазначеного підсудного вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним в період непогашеної й не знятої у встановленому законом порядку судимості за вироком Сєверодонецького міського суду Луганської області від 13.02.2016 року та те, що скоєне ним протягом незначного проміжку часу після звільнення за відбуттям строку покарання за попереднім вироком відноситься до незакінченого замаху на злочин середньої тяжкості, а також судом враховується думка потерпілого ОСОБА_8 з цього питання, стан здоров`я підсудного та його особа раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних майнових злочинів, неодружений та не працевлаштований, є громадянином іншої держави та не зареєстрований на території України, на диспансерному обліку в КУ «Міський психіатричний диспансер» й в КУ «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» не перебуває.

Втім, згідно з обвинувальним актом, до обставин, що обтяжують покарання підсудному ОСОБА_7 , органом досудового розслідування віднесено вчинення злочину повторно, а до обставин, що пом`якшують покарання, наряді з іншим, - активне сприяння розкриттю злочинів.
Проте, з такою позицією органу досудового розслідування суд погодитися не може, оскільки відповідно до ч.4 ст.67 КК України, якщо будь-яка з обставин, встановлених ч.1 цієї статті та обтяжуючих покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз врахувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Аналогічні роз`яснення містяться в п.4, п.19 Постанов Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зі змінами й доповненнями, та №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», відповідно.
Наряду з цим, судом не може бути визнано визначену органом досудового розслідування в обвинувальному акті в якості пом`якшуючої покарання підсудному ОСОБА_7 обставини, - активне сприяння розкриттю злочину, оскільки виходячи з викладених в обвинувальному акті та встановлених в судовому засіданні обставин інкримінованого вказаній особі діяння, останній був викритий потерпілим ОСОБА_8 безпосередньо на місці вчинення злочину й під час його скоєння, а відтак, наступне добровільне визнання означеним підсудним своєї провини, помилково оцінено слідчим, як активне сприяння у розкритті вже розкритого злочину.
Внаслідок наведеного, обставинами, що пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_7 , як визначено в обвинувальному акті та з чим також погоджується і суд, визнається щире каяття, а обставин, що обтяжують покарання зазначеному підсудному, судом не встановлено.
На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, суд вважає, що підстави для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України відносно підсудного ОСОБА_7 відсутні та про те, що виправлення останнього й недопущення вчинення ним нових злочинів неможливе без тимчасової ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у виді арешту, з його відбуванням у кримінально-виконавчій установі.
Речові докази у кримінальному провадженні диск із записом камери спостереження торгівельного центру за 01.12.2017 року, який зберігається в матеріалах судового провадження, - належить продовжити зберігати в цих матеріалах, а автомагнітолу марки «CAR AUDIO SYSTEMS», передану під розписку потерпілому ОСОБА_8 , - необхідно вважати повернутою за належністю вказаній особі.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту строком на 6 місяців, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.
З огляду на ст.72 КК України, строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 - обчислювати з моменту його фактичного затримання 01.12.2017 року в порядку ст.208 КПК України, зарахувавши в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення до дня набрання вироком законної сили.
Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні диск із записом камери спостереження торгівельного центру за 01.12.2017 року, який зберігається в матеріалах судового провадження, - продовжити зберігати в цих матеріалах, а автомагнітолу марки «CAR AUDIO SYSTEMS», передану під розписку потерпілому ОСОБА_8 , - вважати повернутою за належністю вказаній особі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, - залишити без змін, у вигляді тримання під вартою в ОСІ УДПтСУ в Одеській області.
Копії вироку надати заінтересованим особам.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1