Апеляційний суд Рівненської області
_____________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження № 000145 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Драбове-Барятинське, Драбівського району, Черкаської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, непрацюючої, раніше судимої: Кузнецовським міським судом Рівненської області 05.04.2013 року за ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт; 02.12.2013 року за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки; 30.04.2014 року за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 2 роки 1 місяць, на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кузнецовського міського суду від 02.12.2013 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

Вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України та із застосуванням ст. 70 КК України призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

при секретарі ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_4

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винною та засуджено за те, що вона 31 березня 2016 року о 23-00 год. в будинку АДРЕСА_2 скориставшись тим, що за її діями ніхто не слідкує викрала у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «НТС РС 4910», заподіявши останній матеріальний збиток на суму 2300 грн.
Крім того, 12 квітня 2017 року ОСОБА_5 перебуваючи у с. Довговоля Володимирецького району Рівненської області, скориставшись відсутністю нагляду за її діями власника будинку проникла через вхідні двері до будинку по АДРЕСА_3 звідки таємно, протиправно, викрала ноутбук марки «Acer Aspire» вартістю 6000 грн. та мобільний телефон марки «Nokia 105», вартістю 400 грн., які належать ОСОБА_9 . Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 6400 грн.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи фактичні обставини провадження, доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів та кримінально-правової оцінки її дій, просить на підставі ч.1 ст. 69 КК України пом`якшити призначене їй покарання. Зазначає, що викрадений ноутбук та мобільний телефон було повернуто потерпілому ОСОБА_9 чим знижено ступінь тяжкості вчиненого злочину та його наслідки. Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_5 згідно власної ініціативи виявила бажання проходити навчання та займатися суспільно-корисною працею в учбово-виробничих майстернях установи, що характеризує її позитивно. Крім того, вказує на відсутність негативної характеристики з місця проживання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5 та її захисника ОСОБА_4 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй злочинах за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації її дій за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло та інше приміщення, вчинені повторно в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженою, так і іншими особами.

Обираючи ОСОБА_5 вид та міру покарання, судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховано, ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винну, яка повністю визнала себе винною у вчиненому, раніше неодноразово засуджена за аналогічні злочини (т.1 а.с. 37-38), обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та призначив покарання у межах, встановлених санкціями статей Особливої частини КК України, які передбачають відповідальність за вчинені нею злочинів із застосуванням вимог ст. ст. 70 КК України у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі винної, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарань, буде необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Покликання в апеляційній скарзі щодо призначення більш м`якого покарання є безпідставними та правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Доводи захисника ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції щодо застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно зауважив прокурор, висновок суду щодо призначення покарання належним чином мотивовано у вироку.

Крім того, положеннями п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» встановлено, що щодо особи, винної у вчиненні декількох злочинів, суд може призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене законом, окремо за кожний злочин або тільки за один із них і остаточно визначити покарання за правилами ст. 70 КК України. Застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання (як основного, так і додаткового), призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

За наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України з врахуванням положень ст. 50 КК України, призначив ОСОБА_5 покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення останньої та попередження вчинення нею в подальшому нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 грудня 2017 року стосовно ОСОБА_5 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 - без задоволення.
Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3