Справа № 466/8879/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.11.2017 року м. Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю слідчого ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004751 від 13.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, -

у с т а н о в и л а:

Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004751 від 13.11.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що слідчим відділенням Шевченківського відділу поліції Головного Управління Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004751 від 13.11.2017 відомості про яке внесенні до ЄРДР, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що 12.11.2017, до Шевченківський ВП ГУ НП у Львівській області надійшов рапорт від працівників УПП у м. Львові ДПП, про те що 12.11.2017, на вул. Миколайчука 2б, у м. Львові було зупинено автомобіль марки «BMW» 318і, д.н.з. НОМЕР_1 , при перевірці документів встановлено невідповідність номера кузова. Вищевказаний автомобіль було оглянуто та вилучено разом із техпаспортом на ім`я гр. ОСОБА_4 .

У відповідності до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно, щодо якого є достатні підстави вважати, що вони підшукані, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. Крім того, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи те, що вилучене майно, а саме: автомобіль марки «BMW» 318і, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою тимчасового позбавлення можливості знищити, відчужити, розпорядитися будь-яким чином та використовувати вище вказаний автомобіль, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати встановленню істини у даному кримінальному проваджені, з урахуванням необхідності накласти арешт на сірий автомобіль марки «BMW» 318і, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві користування належить ОСОБА_4 , просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити. Заслухавши доводи слідчого на підтримку даного клопотання, перевіривши надані до клопотання матеріали, вважаю, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше. Згідно ч.3 цієї ж норми арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди. 4. Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 цього ж Кодексу, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідності такого арешту.

Однак, в долучених до клопотання матеріалах та у клопотанні слідчого не міститься даних в обґрунтування правових підстав та мети накладення арешту на майно, зокрема на транспортний засіб марки «БМВ 318і», належного ОСОБА_4 .

При цьому, саме клопотання ґрунтується лише на наявності рапорту працівників УПП у м. Львові ДПП, а доводів в обґрунтування обставин визначених ст.ст. 170, 171 КПК України, які мають значення для прийняття рішення про накладення арешту, клопотання не містить, відтак, слідчим не доведено необхідності накладення арешту на транспортний засіб марки «БМВ 318і», а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідча суддя -

у х в а л и л а :

в задоволенні клопотання слідчого Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2 про арешт майна - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1