Справа № 209/1363/17
Провадження № 1-кп/209/248/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , освіта повна загальна середня, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим 18.11.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив новий корисливий злочин.
ПОВТОРНО, 05 березня 2017 року о 20:00 годині, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебував на зупинці громадського транспорту «Бомба» по проспекту Металургів в м. Кам`янське, де побачив свого знайомого ОСОБА_6 , який при собі мав мобільний телефон марки «Samsung С3530», після чого у нього виник умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 . Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, ОСОБА_4 , цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, попрохав ОСОБА_6 надати йому мобільний телефон марки «Samsung С3530» для здійснення телефонного дзвінка, обіцяючи останньому повернути його. ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Samsung С3530», вартістю 387,50 гривень, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 1065 від 07.04.2017 року. Після чого, тримаючи вказаний мобільний телефон при собі ОСОБА_4 , не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, місце вчинення злочину залишив, отримавши таким чином можливість розпоряджатись цим майном, та пішов у невідомому напрямку. У подальшому ОСОБА_4 , заволодівши шляхом зловживання довірою мобільним телефоном ОСОБА_6 , розпорядився на власний розсуд, а саме 05.03.2017 року заклав до ломбарду ПП «Онікс, Анохіна, Яценко» по бул. Будівельників, 21а в м. Кам`янське. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 387,50 (триста вісімдесят сім гривень 50 коп.) грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив факти та обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме зазначив те, що він повторно, 05 березня 2017 року близько о 20:00 годині, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Бомба» по проспекту Металургів, в м. Кам`янське, зустрів ОСОБА_6 , який при собі мав мобільний телефон марки «Samsung С3530», після чого у нього виник умисел на заволодіння даним телефоном. Під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка він отримав від потерпілого телефон «Samsung С3530», та не маючи наміру у майбутньому повертати його власнику, пішов у невідомому напрямку. Мобільним телефоном ОСОБА_6 , він розпорядився на власний розсуд, а саме 05.03.2017 року заклав до ломбарду. У вчиненому щиро розкаявся, висновки для себе зробив, відшкодував потерпілому заподіяні матеріальні збитки, просив суд суворо його не карати.
Окрім показань самого обвинуваченого, його вина в скоєнні злочину при зазначених вище обставинах підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 .
Так, потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав покази про те, що 05 березня 2017 року близько о 20:00 годині, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Бомба» по проспекту Металургів, в м. Кам`янське, він зустрів раніше знайомого йому ОСОБА_4 , який під приводом необхідності здійснення телефонного дзвінка декілька разів просив у нього його мобільний телефон марки «Samsung С3530», який згодом не повернув, і пішов у невідомому напрямку. Цивільний позов не заявляв, у зв`язку із відшкодуванням йому матеріальної шкоди у повному обсязі. Надав до суду заяву про розгляд справи в подальшому за його відсутністю.
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2017 року, в якому потерпілий ОСОБА_6 просив працівників поліції прийняти міри до малознайомого хлопця по імені ОСОБА_7 , який біля 20.00 години 05.03.2017 року, на зупинці громадського транспорту «Бомба» по проспекту Металургів, в м. Кам`янське, шляхом зловживання довірою заволодів його телефоном (а.п. 9 т.2);
- копією квитанції мобільного телефону «Samsung С3530», згідно якої вартість телефону складає 220,00 гривень (а.п.14, т.2);
- листом ломбарду ПП «Ломбард «Оникс» Анохина, ОСОБА_8 », згідно якого ОСОБА_4 уклав договір на надання фінансового кредиту під заставу від 12.03.2017 року, і передав під заставу мобільний телефон «Samsung С3530», за який отримав грошову суму 180,00 гривень (а.п. 19 т.2);
- договором на надання фінансового кредиту під заставу від 12.03.2017 року, згідно якого ОСОБА_4 передав під заставу мобільний телефон «Samsung С3530», та отримав фінансовий кредит на суму 180, 00 гривень (а.п.20 т.2);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1065 від 07.04.2017 року, відповідно до якого вартість мобільного телефону марки «Samsung С3530», складає 387,50 гривень (а.п.26-30 т.2);
- постановою про залучення до кримінального провадження речових доказів від 13.04.2017 р., а саме договору на надання фінансового кредиту під заставу від 12.03.2017 року про заклад ОСОБА_4 мобільного телефону «Samsung С3530» (а.п. 40 т.2);
Оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, які не викликають у суду сумнівів, тому суд покладає їх в основу вироку.
Аналізуючи досліджені безпосередньо в ході судового розгляду справи та оцінені в їх сукупності докази, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні встановлена і доведена, а його умисні дії, в межах пред`явленого обвинувачення, суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий (т.2 а.с.79), вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, перебуває на обліку у лікаря нарколога з 2017 року, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.2 а.п.82), за місце мешкання характеризується негативно (т.2 а.п.83).
Згідно висновку досудової доповіді на обвинуваченого ОСОБА_4 , складеної старшим інспектором Дніпровського РС Кам`янського МВ Південно-Східного ПВКПП МЮ України ОСОБА_9 від 11.04.2017 р., ОСОБА_4 є особою раніше судимою, на думку уповноваженого органу з питань пробації не несе ризиків для суспільства, та може виправитися без ізоляції для суспільства. Рекомендовано застосувати до нього ст.ст. 75, 76 КК України.
Щире каяття, та добровільне відшкодування завданого збитку, суд відносить до обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, обставин і тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 190 КК України, а остаточне покарання обрати відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.11.2016 року.
Обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього положень Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» та звільнення від відбування призначеного покарання.
Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого від покарання за цим вироком та застосування до нього амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про застосування амністії в Україні», в редакції від 06 травня 2014 року, амністією є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія не застосовується до осіб, визначених статтею 4 цього Закону.
За п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07.09.2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким, має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно якої батьківських прав не позбавлений, і якій на час набрання чинності вказаним законом не виповнилося 18 років.
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 , вчинений ним до набрання чинності Законом України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році», не входить до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також ст. 9 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
За таких обставин суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 підпадає під дію п. «в» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році».
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 374-376, 393, 395 КПК України, суд,
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 71 Кримінального кодексу України частково приєднати не відбуте покарання у вигляді позбавлення волі за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.11.2016 року та призначити остаточне покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.
Відповідно до положень п. «в» ст. 1 Закону України від 22.12.2016 року «Про амністію у 2016 році» звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.
Речові докази: договір на надання фінансового кредиту під заставу від 12.03.2017 року на ім`я ОСОБА_4 про заклад мобільного телефону «Samsung С3530» - залишити при матеріалах справи.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 170 (сто сімдесят) гривень 00 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1