Справа № 209/920/17
Провадження № 1-кп/209/209/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участі: - секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

законного представника потерпілої - ОСОБА_4

потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/920/17 (пр. № 1-кп/209/209/17), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 05 січня 2017 року, об`єднаного з кримінальним провадженням № 209/2570/17 (пр. № 1-кп/209/363/17), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001097 від 19 червня 2017 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська (нині Кам`янське) Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта професійно-технічна, не працює, не заміжня, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 04 січня 2017 року приблизно о 16.40 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , перебувала у гостях та спілкувалась із своїм приятелем ОСОБА_8 , після чого, перебуваючи у коридорі вищевказаної квартири, побачила жіночу куртку та сумку, що належали ОСОБА_5 , які знаходились у коридорі даної квартири та були без догляду. В цей момент, у ОСОБА_6 , виник умисел на таємне викрадення майна із вказаної куртки та сумки.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 04 січня 2017 року приблизно о 16.40 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно, не маючи на те права, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та те, що вона посягає на чужу власність, і, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди ОСОБА_5 , повністю розуміючи, що своїми діями вона вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, таємно із корисливих мотивів викрала мобільний телефон марки "Lenovo A319".

У подальшому ОСОБА_6 заволодівши таємно, шляхом вільного доступу майном ОСОБА_9 , розпорядилася ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 2500 грн. 00 коп.

Повторно, 31 січня 2017 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_4 , де остання знімала квартиру із ОСОБА_8 , після чого, перебуваючи у вищевказаній квартирі, побачила роутер «Tp-link», що належить ОСОБА_10 , який знаходився у коридорі даної квартири. В цей момент, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна із даної квартири.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 31 січня 2017 року приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, скориставшись тим, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, умисно, не маючи на те права, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, та те, що вона посягає на чужу власність, і, передбачаючи спричинення матеріальної шкоди потерпілій, повністю розуміючи, що своїми діями вона вчиняє незаконне, безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, таємно із корисливих мотивів викрала даний роутер «Tp-link».

У подальшому ОСОБА_6 заволодівши таємно, шляхом вільного доступу майном ОСОБА_10 , розпорядилась на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 275,00 грн.
Повторно, 16 червня 2017 року приблизно о 17.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 та, маючи умисел на повторне таємне викрадення грошових коштів з банківської картки ПАТ "Ощадбанк", що належать потерпілій ОСОБА_11 , зайшла до спальної кімнати вказаної квартири, де під подушкою на ліжку, знайшла банківську картку ПАТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , заздалегідь знаючи те, що 16 червня 2017 року на вказану картку зараховуються пенсійні кошти, а також володіючи інформацією про ПІН-код банківської картки.

Реалізуючи свій виниклий злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення грошових коштів з банківської картки, ОСОБА_6 , перебуваючи за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрала пластикову пенсійну картку ПАТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , на якій знаходилися грошові кошти в сумі 1463,89 гривень, що належать потерпілій ОСОБА_11 , яка знаходилася під подушкою в спальній кімнаті та вийшла з квартири у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим.

Далі, 16 червня 2017 року приблизно о 20.30 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись біля банкомату ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", розташованого за адресою: пр-т Героїв АТО, 13 у м. Кам`янському, з пластикової пенсійної карти ПАТ "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , зняла грошові кошти в сумі 400 гривень.

Після цього, 16.06.2017 приблизно о 21:02 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , підійшла до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк», розташованого за адресою: пр. Перемоги, буд. № 19 у м. Кам`янське, з пластикової пенсійної картки ПАТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , зняла грошові кошти в сумі 1000 гривень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 17 червня 2017 року приблизно о 11.00 годині (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину "АТБ-Маркет" Продукти-97, розташованого по вул. 40 років Перемоги, 1 у м. Кам`янському, розрахувалася грошовими коштами ОСОБА_11 з картки ПАТ "Ощадбанк", викраденою нею раніше за вищевказаних обставин, на суму 56, 35 гривень.

Таким чином, ОСОБА_6 , грошовими коштами ОСОБА_11 , якими заволоділа таємно, шляхом вільного доступу, розпорядилася на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , заподіяла ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 1456, 35 гривень.

В судовому засіданні обвинуваченій роз`яснювалося право на захист, однак від допомоги захисника (адвоката) вона відмовилася, оскільки може захистити себе самостійно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у скоєних кримінальних правопорушеннях визнала у повному обсязі, у скоєному розкаялася та пояснила, що взимку 2017 року додому до ОСОБА_8 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , прийшла у гості ОСОБА_5 . З куртки ОСОБА_5 вона таємно викрала телефон марки Леново, який вона віддала ОСОБА_8 , щоб той заклав його у ломбард. Також взимку 2017 року вона разом з ОСОБА_8 винаймала квартиру на 9-му мікрорайоні лівого берегу м. Кам`янського. У неї виник умисел викрасти роутер «Tp-link», бо їй були потрібні кошти. Роутер належав ОСОБА_12 . Потім цей роутер вони заклали до ломбарду і отримали за нього 200 грн. Кошти витратили на власні потреби. Влітку 2017 року вона прийшла до ОСОБА_11 у гості за адресою: АДРЕСА_1 , звідки викрала таємно картку, бо їй потрібні були гроші на лікування дитини. З картки вона знімала кошти два рази, десь на загальну суму 1100 грн., точно не пам`ятає. Кошти витратила на ліки дитині та їжу. Шкоду потерпілим не відшкодувала. Кається у скоєному, погано ставиться до свого вчинку. Просила застосувати до неї ЗУ "Про амністію у 2016 році".

Потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у судове засідання не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. ОСОБА_11 у своїй заяві, просила суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачена, потерпіла, її законний представник та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої ОСОБА_6 "поза розумним сумнівом" знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінальних правопорушень доведена у повному обсязі і її умисні дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, думку потерпілої ОСОБА_5 , її законного представника ОСОБА_4 , і ОСОБА_11 , які просили суворо не карати, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, відтак відсутні сумніви в її осудності, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем проживання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої, згідно якої, на думку органу пробації - ризик вчинення повторного кримінального правопорушення і ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній та беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, орган пробації вважає, що виправлення її без позбавлення або обмеження волі, може становити небезпеку для суспільства, у т.ч. конкретних осіб. На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо, суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язки згідно ст. 76 КК України.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття, повне визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення по епізоду від 04.01.2017 року, щодо малолітньої особи - ОСОБА_5 , а також по епізоду від 16.06.2017 року, щодо особи похилого віку - ОСОБА_11 .

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, матеріальний стан обвинуваченої, суд вважає за можливе призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, обравши при призначенні покарання за сукупністю злочинів принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. Крім того, суд в даному конкретному випадку не вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 в умовах без ізоляції від суспільства, а відтак відсутні підстави для застосування до неї правил ст. 75 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нового кримінального правопорушення, при цьому правових підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_6 заявила клопотання про застосування до неї положень Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році" та звільнення від відбування призначеного покарання на підставі п."в" ст.1 Закону.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченої від покарання за цим вироком та застосування до неї амністії, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань. Стаття 86 КК України передбачає, що підставою для такого звільнення є відповідний закон України щодо певної категорії осіб.
За п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, зокрема, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних кримінальних правопорушень, які не є тяжкими або особливо тяжкими, має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідною довідкою, стосовно якої батьківських прав не позбавлена, і якій на час набрання чинності вказаним законом не виповнилося 18 років.
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченою ОСОБА_6 , вчинені нею до набрання чинності Законом України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році", не входять до переліку злочинів, на які амністія не поширюється, зазначених в ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також ст. 9 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
Прокурор не заперечував проти застосування акту амністії до обвинуваченої.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_6 підпадає під дію п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році".
Законним представником потерпілої ОСОБА_4 заявлено цивільний позов в якому останній просить стягнути з ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн. Обвинувачена позов ОСОБА_4 визнала у повному обсязі. За таких обставин суд приходить до висновку, що цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_4 слід задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Потерпілою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у кримінальному провадженні цивільні позови не заявлено.

Суд вважає за необхідне роз`яснити потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 340 грн. 00 коп., підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Долю речових доказів, вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 /один/ рік;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.
Відповідно до положень п. "в" ст. 1 Закону України від 22 грудня 2016 року "Про амністію у 2016 році", звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від призначеного покарання.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Цивільний позов законного представника потерпілої ОСОБА_4 задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь законного представника потерпілої ОСОБА_4 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 суму вартості проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 340 (триста сорок) гривень 00 копійок на користь держави.

Речовий доказ у справі: банківську карту "Ощадбанк" № НОМЕР_1 , яка зберігається у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження № 0001097.
Роз`яснити потерпілим ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , що у відповідності до ч. 7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1