У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2018 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно,-

встановив:
Старший СВ Пустомитівського відділення поліції Франківського відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 звернувся з клопотанням, погодженим прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 про арешт майна.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 16.08.2017 року накладено арешт на майно ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а саме: на земельну ділянку, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Гончарі, площею 0,2341 га, кадастровий номер - :02:001:0103.

ОСОБА_3 звернувся в порядку ч.1 ст.174 КПК України щодо скасування арешту майна повністю. Своє клопотання мотивував тим, що слідчий у поданому клопотанні про накладення арешту не надав слідчому судді повну та вичерпну інформацію про підстави набуття права власності гр. ОСОБА_8 на земельну ділянку. Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що 08.08.2017 року під час допиту ОСОБА_8 повідомила слідчому, що набула право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Із цих же відомостей слідчий у клопотанні дійшов до висновку, що земельна ділянка, належна на праві власності ОСОБА_3 і ОСОБА_9 , може бути об`єктом кримінально протиправних дій, а отже речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Однак, слідчий у клопотанні не надав суду важливої інформації, яка могла вплинути на прийняття судом рішення щодо арешту земельної ділянки. Зокрема, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2015р. у справі №450/1323/13-ц визнано недійсним заповіт ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 ; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.08.2002р. №2023; визнано недійсним державний акт серії ЛВ №063442, виданий 03.09.2002р. ОСОБА_8 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,2341 га в с.Гончари Пустомитівського району Львівської області для ведення особистого селянського господарства.

Крім цього, що у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно міститься інформація, що право власності зареєстровано за гр. ОСОБА_8 нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 12.10.2015р. на підставі свідоцтва про право на спадщину серії І-909, виданого 12.10.2015 тією ж таки Пустомитівською державною нотаріальною конторою. При цьому, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно станом на 27.04.2016 містились відомості, що право власності гр. ОСОБА_8 на вказану земельну ділянку припинено 24.07.2015р. Вказане, на його думку ОСОБА_3 , свідчить, що станом на 12.10.2015р. у гр. ОСОБА_8 не було жодних правових підстав на оформлення права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, оскільки було чинним вищезгадане рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.02.2015р., яким скасовано усі правовстановлюючі документи на право власності гр. ОСОБА_8 на земельну ділянку за адресою с. Гончари в т.ч. державний акт на право власності та свідоцтво про право на спадщину.

Усі зазначені факти, на його думку безпосередньо свідчать про протиправність дій гр. ОСОБА_8 , нотаріуса, який проводив державну реєстрацію права власності.

При цьому, земельна ділянка, надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Гончарі, площею 0,2341 га, кадастровий номер - :02:001:0103, набута ОСОБА_3 та ОСОБА_7 у власність на підставі чинного, дійсного та неоспореного договору дарування земельної ділянки від 10.10.2016 року.

Оскільки вказана ділянка набута у приватну власність правомірно, не є об`єктом кримінально протиправних дій, а отже відсутні підстави застосовувати щодо неї арешт в порядку ст. 170 КПК України. Просить клопотання задоволити.

В судовому засіданні заявник та представник заявника клопотання підтримали з підстав вказаних у клопотанні та просили його задовольнити.

Прокурор та слідчий в судового засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку, а вважаю за можливе клопотання у розглядати у їх відсутності.

Розглянувши клопотання ОСОБА_3 , заслухавши пояснення заявника та його представника, які підтримали клопотання, вважаю, що клопотання слід задоволити.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається у передбачених частиною другою ст. 170 КПК України випадках, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи заявник ОСОБА_3 не є підозрюваним, обвинуваченим або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Поряд з цим, як вбачається з поданого ОСОБА_3 клопотання та доданих доказів, земельна ділянка, надана для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Гончарі, площею 0,2341 га, кадастровий номер - :02:001:0103, не відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а відтак відсутні правові підстави для накладення на неї арешту.

Зокрема, вказана земельна ділянка не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегла на собі його сліди, не є набутою кримінально протиправним шляхом або отриманою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За таких обставин, вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що на даний час потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йшлось у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно.

Крім цього, слідчим не надано доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованих ризиків того факту, що незастосування арешту майна може призвести до настання наслідків, які перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, беручи до уваги принципи розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутність об`єктивної необхідності, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-174, 369-372 КПК України, -

ухвалив:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно задоволити.

Скасувати арешт на майно, а саме: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Гончарі, площею 0,2341 га, кадастровий номер - :02:001:0103.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1