ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
В обґрунтування скарги зазначав, що на підставі ухвали слідчого судді від 15.08.2017 було проведено обшук в комплексі будівель току Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)», що розташовані за адресою: Запорізька обл., Веселівський район, с. Озерне, вул. Зелена, 11-А. Ухвалою слідчого судді від 30.08.2017 на вилучене під час обшуку майно сільськогосподарську продукцію накладено арешт. За клопотанням представника заявника, ухвалою слідчого судді від 13.09.2017 арешт було скасовано.
14.09.2017 слідчим на підставі ухвали слідчого судді від 14.09.2017 було повторно проведено обшук в комплексі будівель току за вказаною вище адресою. За результатами обшуку було повторно вилучене майно сільськогосподарська продукція, та передана на відповідальне зберігання.
Зазначав, що ухвалою слідчого судді від 14.09.2017 було надано дозвіл на обшук з метою, у тому числі вилучення сільськогосподарської продукції, яка має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Проте, слідчим було вилучено всю сільськогосподарську продукцію, що містилася у критому току, мукомольному комплексі, зерновому складі № 1 шляхом їх опечатування. Тому, вважає, що зазначена сільськогосподарська продукція є тимчасово вилученим майном. Проте, слідчий із клопотанням про накладання арешту на неї не звертався. Майно до теперішнього часу не повернуто. Бездіяльність слідчого може призвести до заподіяння шкоди держави в особі Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)».
Просив визнати бездіяльність слідчого та інших слідчих слідчої групи, яка полягає у не поверненні тимчасово вилученого майна, незаконною, та зобов`язати слідчих повернути вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно відповідно до опису.
У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги скарги та просив скаргу задовольнити. Пояснив, що слідчим не доведено, яке вилучена сільськогосподарська продукція має значення для кримінального провадження, тим більш, що за наслідками проведеної ревізії не встановлено порушень з боку підприємства щодо сільськогосподарської продукції.
Прокурор у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, оскільки вилучена сільськогосподарська продукції має доказове значення у кримінальному провадженні. Ця продукція була вилучена на підставі ухвали слідчого судді, а тому не є тимчасово вилученим майном. Пояснив, що протокол огляду зазначеної сільськогосподарської продукції не складався.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
На підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.09.2017 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , внаслідок якого було виявлено та вилучено майно, яке зазначене у протоколі обшуку від 14.09.2017, а саме:
-вилучене з критого току зерно озимої пшениці 1 669 930 кг, ярого ячменю 215 160 кг, насіння соняшнику 266 630 кг, просо 52 670 кг;
-вилучений з мукомольного комплексу горіх 80 840 кг;
-вилучене з зернового складу зерно ярого ячменю 442 230 кг, озимої пшениці 1 429 490 кг;
-вилучене з цеху переробки 10 560 кг, у т.ч. зернові відходи 6 200 кг та озимої пшениці 4 360 кг для переробки на корм тваринам.
З клопотанням про арешт даного майна слідчий не звертався, вважаючи, що на вилучення цього майна надавався дозвіл ухвалою слідчого судді від 14.09.2017.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 234, ч. 5 ст. 237 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку. За рішенням слідчого чи прокурора може бути проведено обшук осіб, які перебувають в житлі чи іншому володінні, якщо є достатні підстави вважати, що вони переховують при собі предмети або документи, які мають значення для кримінального провадження. Обшук особи повинен бути здійснений особами тієї ж статі.
Вимогами ч. 7 ст. 236 КПК України передбачено, що при обшуку слідчий має право, у тому числі, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Аналізуючи зміст ухвали слідчого судді від 14.09.2017, доходжу висновку, що нею було надано дозвіл на проведення обшуку вищезазначених приміщень з метою вилучення, серед інших речей, сільськогосподарської продукції, яка має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Конкретних видів продукції та її кількості в ухвалі не зазначалось.
Оскільки ухвала слідчого судді від 14.09.2017, якою надавався дозвіл на проведення обшуку вищезазначеного будинку містила дозвіл на вилучення, зокрема, сільськогосподарської продукції, яка має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, тому у разі її вилучення це майно не вважалось би тимчасово вилученим.
Вилучивши таке майно, слідчий був зобов`язаний виконати вимоги статті 100 КПК України.
Разом із тим, під час розгляду скарги прокурором не було доведено, що вся вилучена сільськогосподарська продукція, яка була перелічена у протоколі обшуку від 14.09.2017, має значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.
На користь цього висновку також свідчить акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)» за період з 01.01.2016 по 23.08.2017, складений Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області 10.11.2017 за № 08.15-16/8, що проводилася на підставі ухвали слідчого судді у цьому кримінальному провадженні.
Більше того, у судовому засіданні було встановлено, що вимоги статті 100 КПК України слідчим не виконувалися, вилучена сільськогосподарська продукція не оглядалась. Тому, відсутні законні підстави вважати, що саме ця вилучена сільськогосподарська продукція мала значення для встановлення істини у кримінальному провадженні. Отже, слідчий суддя доходить висновку, що вона є тимчасово вилученим майном.
Положення ч. 5 ст. 171 КПК України зобов`язують прокурора або слідчого звернутися з клопотанням про арешт тимчасово вилученого в ході обшуку майна не пізніше 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Слідчим суддею встановлено, що слідчий не звертався до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
Крім того, слід зауважити, що під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що з цієї сільськогосподарської продукції раніше ухвалою слідчого судді від 30.08.2017 було накладено арешт в межах даного кримінального провадження. Проте, ухвалою слідчого судді від 13.09.2017 цей арешт було скасовано. З ухвали слідчого судді від 13.09.2017 випливає, що прокурор не довів, яке саме доказове значення для досудового розслідування має сільськогосподарська продукція, що належить державному підприємству «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)».
Згідно зі ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під часкримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Частиною 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержаннямпринципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, слідчий суддя доходить висновку, що сільськогосподарська продукція є тимчасово вилученим майном, оскільки не встановлено обставин, які б доводили протилежне, тому слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати слідчого ОСОБА_5 , який її вилучив, повернути вказане майно заявникові.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Своєю чергою, відповідно до вимог п. 18 ст. 3 КПК України слідчий суддя це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Тобто, за змістом вказаної норми однією з головних функцій слідчого судді є здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження під час досудового розслідування.
За правилом встановленим ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (КПК України).
Вирішення слідчим суддею вимог про визнання незаконною бездіяльності слідчих щодо неповернення тимчасово вилученого майна не охоплюється його повноваженнями, які мають реалізовуватися в спосіб, передбачений процесуальним законом.
Підсумовуюче викладене, скарга задовольняється частково.
Керуючись ст.ст. 98, 169, 171, 234, 236, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу представника Державного підприємства «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№ 8)» ОСОБА_3 задовольнити частково.
-вилучене з критого току зерно озимої пшениці 1 669 930 кг, ярого ячменю 215 160 кг, насіння соняшнику 266 630 кг, просо 52 670 кг;
-вилучений з мукомольного комплексу горіх 80 840 кг;
-вилучене з зернового складу зерно ярого ячменю 442 230 кг, озимої пшениці 1 429 490 кг;
-вилучене з цеху переробки 10 560 кг, у т.ч. зернові відходи 6 200 кг та озимої пшениці 4 360 кг для переробки на корм тваринам.
У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті та проголошено її вступну та резолютивну частини у судовому засіданні 7 грудня 2017 р.
Повний текст ухвали оголошений 8 грудня 2017 р. о 15:43 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1