Справа №585/2203/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/114/18 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року, якою ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:
До Роменського міськрайонного суду Сумської області звернувся засуджений ОСОБА_7 з клопотанням зарахувати строк його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання у виді довічного позбавлення волі у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10 січня 2006 року по 24 лютого 2009 року та звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено у задоволенні його клопотання.

Суд мотивував своє рішення тим, що заявлений в клопотанні строк, який засуджений просить зарахувати за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року не охоплюється вироком суду, за яким він відбуває покарання та призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає нормам Кримінального кодексу України, які діяли на момент вчинення ним злочину.

Не погоджуючись з рішення суду, засуджений ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою із змінами та доповненнями, в якій просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції; постановити нову ухвалу, якою звільнити його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі відповідно до ч.5 ст.72 КК України; замінити невідбуту частину покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 мотивував апеляційні вимоги тим, що суд розглянув його клопотання поверхнево та неповно, у зв`язку з чим безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання. На думку апелянта, у зв`язку із тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі ч.1 ст.72 КК України не передбачено, він підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі на підставі вимог ч.5 ст.72 КК України, оскільки при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч.1 ст.72 КК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини провадження, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2005 року за ч.3 ст.185, ст.15 - ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, п.п.6,9,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.187, ст.15 - п.п.9,13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263, ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна, крім житла. Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено відраховувати з 14 січня 2005 року (а.к.п.41)

Вказаний вирок набрав законної сили 10 січня 2006 року, що підтверджується розпорядженням про набрання вироком законної сили (а.к.п.40).

19 червня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Роменського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання за вироком Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2005 року у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 10 січня 2006 року по 24 лютого 2009 року та звільнення його від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, у задоволенні якого ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року було відмовлено.

Зі змісту апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він, обґрунтовуючи законність своїх вимог щодо звільнення від призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі, вважає, що у зв`язку із тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі не передбачено ч.1 ст.72 КК України, то відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки при призначенні основного покарання, не зазначеного в ч.1 ст.72 КК України, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

Колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 є неспроможними, оскільки вони не відповідають нормам Кримінального кодексу України.

Так, положеннями ст.51 КК України, встановлені відповідні види покарань, які можуть бути застосовані до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, до яких віднесено і довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.64 КК України встановлено, що довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Статтею 72 КК України встановлені відповідні правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення. Зокрема, при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.70 КК України при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Відповідно до ч.2 ст.71 КК України при складанні покарань у виді довічного позбавлення волі та будь-яких менш суворих покарань загальний строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків, визначається шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі.

Таким чином, вимоги ст.72 КК України в частині визначених правил складання покарань та встановленого співвідношення покарань при їх переводі з менш суворого виду покарання в більш суворий, не розповсюджуються на такий вид покарання як довічне позбавлення волі, який є найсуворішим видом покарання і поглинає менш суворі покарання при складанні покарань.

За таких обставин, доводи засудженого ОСОБА_7 стосовно того, що відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України в редакції від 26 листопада 2015 року він підлягає звільненню від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки таке покарання не зазначено в ч.1 ст.72 КК України, не відповідають вимогам закону.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обгрунтовано вказав на те, що вирок Апеляційного суду Сумської області від 22 вересня 2005 року набрав законної сили, може бути зміненим не інакше, як у випадках, передбачених вимогами закону про кримінальну відповідальність та КПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 вересня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання та про звільнення від покарання у виді довічного позбавлення волі залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 зі змінами та доповненнями без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.