Дата документу Справа № 337/4299/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 337/4299/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1 Провадження № 11-кп/778/616/18 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
5 березня 2018 року м. Запоріжжя
Судова колегія з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника-адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, неповнолітніх дітей не маючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 1) 07.09.1995 р. Приморським райсудом Запорізької області за ст.229-6 ч.1 КК України до 6 місяців позбавлення волі, звільнився 03.02.1996р. по відбуттю покарання;

2) 07.10.1997р. Ленінським райсудом м. Запоріжжя за ст. 229-6 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 18.06.1999р. по відбуттю покарання;

3) 06.09.2000р. Хортицьким райсудом м. Запоріжжя за ст.17,140 ч.2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнився 15.09.2001р. по відбуттю покарання;

4) 19.02.2003р. Орджонікідзевським райсудом м. Запоріжжя за ст.185 ч.3, 185 ч.2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 17.08.2006р. по відбуттю покарання;

5) 04.04.2007р. Орджонікідзевським райсудом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2,75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном 2 роки;

6) 30.07.2007р. Ленінським райсудом м. Запоріжжя, за ст.309 ч.2,395,70,71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнився 12.11.2010р. по відбуттю покарання;

7) 22.03.2011р. Хортицьким райсудом м. Запоріжжя за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнився 01.02.2013р. по відбуттю покарання;

8) 07.06.2013р. Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ст.307 ч.2,69 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився 23.06.2015р. умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 19 днів;

9) 02.11.2016р. Запорізьким райсудом Запорізької області за ст.185 ч.3,75 КК України до 5 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном 3 роки;

10) 25.10.2017р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст.15 ч.2, ст.185 ч.3, ст.71 КК України до 5 років 1 міс. позбавлення волі,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

на підставі ч. 4 ст. 40 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку покарання постановлено рахувати з 23 вересня 2017 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.

Вироком вирішено долю речових доказів у відповідності до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.
23 вересня 2017р. приблизно о 11.00 год. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, викрав у ОСОБА_9 ключі від квартири АДРЕСА_2 .
Після цього, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадання чужого майна, ОСОБА_7 направився до вказаної квартири, куди незаконно проник шляхом відкриття замку вхідних дверей за допомогою викрадених ключів.
Далі, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, скориставшись відсутністю в квартирі її мешканців, таємно викрав телевізор фірми «Samsung», модель «UE32H4500AK», вартістю 4500,00грн., нетбук «Acer», модель «Aspire One D270-26Сkk», вартістю 2500,00грн., мобільний телефон «Samsung», модель «Е1081І», вартістю 170,00грн., срібний ланцюг 925 проби, вагою 20,6г., вартістю 257,50грн., срібний хрестик 925 проби, вагою 6,46г., вартістю 80,75грн., золотий ланцюг 585 проби, вагою 2,83г., вартістю 1782,90грн., золотий кулон 585 проби, вагою 1,35г., вартістю 850,50грн., золоту каблучку 585 проби, вагою 2,84г., вартістю 1789,20грн., срібну каблучку 925 проби, вагою 3,70г., вартістю 44,40грн., срібну каблучку 925 проби, вагою 8,11г., вартістю 97,32грн., срібну каблучку 925 проби, вагою 3,14г., вартістю 37,68грн., грошові кошти у сумі 513,00грн., які належать ОСОБА_10 .
Заволодівши викраденим та отримавши його в своє повне розпорядження, ОСОБА_7 зник з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 12 623,25грн.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оскаржуючи вирок в частини доведення вини та кваліфікації дій, вирок суду просить змінити в частині призначеного покарання обмежившись покаранням у вигляді 3 років позбавлення волі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та щиро покаявся, допомагав слідству у встановленні істини по справі. Суд розглянув кримінальну справу у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Потерпілий отримав викрадене майно, претензій не має. ОСОБА_7 виріс у неповній родині, проживає з мамою, раніше судимий, вважає, що призначене покарання є суворим.
15 січня 2018 року від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 надійшла заява про відмову від поданої ним апеляційної скарги, аналогічна заява на адресу апеляційного суду надійшла і від самого обвинуваченого, який зазначив, що з вироком суду першої інстанції він згодний в повному обсязі, в тому числі і в частині призначеного йому покарання.
Разом з тим до початку судового розгляду на стадії вирішення клопотань захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 відмовились від вказаних заяв, наполягали на розгляді апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали та вирок суду просили змінити в частині призначеного покарання, прокурора, яка вирок суду вважала законним та обґрунтованим в тому числі і в частині виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, просила залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме врахував дані про особу обвинуваченого, які свідчать про те, що він раніше був багаторазово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності та інших умисних злочинів, знову вчинив умисний тяжкий злочин проти власності, законних джерел доходу та неповнолітніх осіб на утриманні не має, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіатів, має синдром залежності.
З урахуванням наведеного суд прийшов до обґрунтованого висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання з позбавленням волі в умовах ізоляції від суспільства.
Разом з тим, суд першої інстанції в достатній мірі врахував і обставину, яка пом`якшує покарання, та полягає у щирому каятті.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Судова колегія вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, даним про його особу, які свідчать про те, що він раніше був багаторазово судимим за вчинення злочинів проти власності, раніше неодноразово звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково, однак на шлях виправлення не став та будучи засудженим 2 листопада 2016 року вироком Запорізького районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, від відбування якого був звільнений на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, в період вказаного іспитового строку вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин, а тому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років відповідає вимогам ст. 65 КК України, критерію справедливого покарання та його меті.
Призначаючи остаточне покарання із застосуванням ст. 70 ч. 4 КК України, суд першої інстанції застосував принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком у вигляді 5 років позбавлення волі, більш суворим, призначеним йому за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 жовтня 2017 року, яким йому вже було призначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.
Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом були повинні враховані.
Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 28 листопада 2017 року у відношенні ОСОБА_7 аз обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4