АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/518/18 Справа № 191/2236/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2018 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, працюючого машиністом електровозу в Локомотивному депо НДУ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 301 КК України, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 , -
Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.ч. 1, 2, 3 ст. 301 КК України повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Своє рішення суд обґрунтував тим, що в обвинувальному акті виклад правової кваліфікації кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 , є неконкретним, незрозумілим і таким, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду.
Також судом зазначено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме як вбачається із обвинувального акту, органи досудового слідства кваліфікували дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізоду, який відбувся в період часу з 17 вересня 2015 року по 05 жовтня 2016 року за ст. 301 ч. 1 КК України як виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру; який вчинено в період часу з 07.09.2016 року по 22.09.2016 року за ст. 301 ч. 2 КК України як виготовлення та розповсюдження відеозаписів порнографічного характеру, та по епізоду від 06.04.2017 року за ст. 301 ч. 3 КК України як виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру, вчинене повторно, тим самим не в повній мірі встановили ознаки суб`єктивної та об`єктивної сторін вказаного кримінального правопорушення, які є невід`ємною частиною для утворення складу злочину.
Диспозиції ст. 301 КК України, визначає ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні. Ця стаття забороняє ввезення, виготовлення, зберігання, збут і розповсюдження продукції порнографічного характеру, що повністю відповідає основним положенням Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20 листопада 2003 р. № 1296-IV- ВР у редакції Закону України № 1520-VI від 11 червня 2009 р., № 1819-VI від 20 січня 2010 р. та статей 1 і 2 Міжнародної конвенції про запобігання обороту порнографічних видань та торгівлі ними, укладеної в Женеві 12 вересня 1923 р.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у разі невідповідності обвинувального акту вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні повертає обвинувальний акт прокурору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор ОСОБА_6 , який затвердив обвинувальний акт, подав апеляційну скаргу якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
В обґрунтування своїх вимог прокурор послався на те, що судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і безпідставно повернуто обвинувальний акт прокурору. Суд першої інстанції при проведенні підготовчого судового засідання, надав юридичну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого в інкримінованих кримінальних правопорушеннях. Крім того, висновок суду першої інстанції, щодо відсутності в обвинувальному акті конкретного формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи, є необґрунтованим та незаконним, оскільки не відповідає змісту обвинувального акта у кримінальному провадженні. Так, посилається на те, що в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінальних правопорушень, обвинувачення сформульовано достатньо детально, щоб можна було чітко зрозуміти, які саме діяння ставляться ОСОБА_7 у вину. Цілком зрозумілою є інформація щодо кваліфікації діянь обвинуваченого. Слідчим правильно викладено обставини вчинення злочинів у відповідності до відомостей отриманих в ході досудового слідства і викладено відповідно до вимог КК і КПК України та правильно кваліфіковано дії обвинуваченого.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді, прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Обвинувачений ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу прокурора на ухвалу суду на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведенні в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
Судове рішення, згідно зі ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.
Законодавець чітко встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.
Повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Вимогами ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на закон і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тощо.
Як вбачається з обвинувального акта, вказані вимоги закону органом досудового розслідування були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність повернення обвинувального акта прокурору для усунення недоліків, через допущені досудовим слідством порушення, а саме не відповідність правової кваліфікації викладу встановлених слідчим та прокурором обставинам кримінального правопорушення та суперечність формулюванню висунутого обвинувачення.
Відповідно до ст. 291 КПК України, о бвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Колегія суддів, погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції в даній частині при проведенні підготовчого судового засідання вийшов за межи питань, що розглядаються в підготовчому судовому засіданні, при тому, що суд першої інстанції не вправі надавати юридичну оцінку зібраним по кримінальному провадженню доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого, у інкримінованих кримінальних правопорушеннях, таку оцінку доказам та сім обставинам по кримінальному провадженню суд надає під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі об`єктивного, всебічного та повного дослідження у сукупності.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 339 КПК України з метою висунення додаткового обвинувачення правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право доповнити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачення особі не висувалось.
Правова кваліфікація дій обвинувачених та наявність чи відсутність кваліфікуючих ознак підлягають встановленню лише у ході судового розгляду кримінального провадження по суті, і в разі відсутності їх зазначення в обвинувальному акті, суд першої інстанції проводить судовий розгляд та приймає рішення в обсязі, зазначеному у обвинувальному акті, в а разі наявності розбіжностей в пред`явленому обвинуваченні приймає рішення відповідно до ст. 62 Конституції України.
Підстави, на які послався суд першої інстанції при постановленні ухвали про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків, колегія суддів вважає такими, що не перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду та розгляду по суті, а посилання суду першої інстанціїї на відсутність в обвинувальному акті даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, - не відповідють дійсності..
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду про повернення прокурору обвинувального акта не ґрунтується на даних, які в ньому містяться. Тому ухвала підлягає безумовному скасуванню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який затвердив обвинувальний акт задовольнити.
Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 січня 2018 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4