Справа № 171/2077/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2017 року м.Апостолове
Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0001203 від 18 вересня 2017 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Михайло-Заводське, Апостолівського району, Дніпропетровської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжня, маюча на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працююча, зареєстрована та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
Обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 18.09.2017 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_4 , знаходилась за місцем свого проживання, у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , де вона в цей час розпивала спиртні напої разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_5 . Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 виникла сварка на побутовому ґрунті. Під час вказаної сварки, ОСОБА_5 вивів свою матір ОСОБА_4 з будинку на подвір`я, з метою припинити сварку між батьками. Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, поблизу входу до будинку, ОСОБА_4 стала сваритися зі своїм сином ОСОБА_5 , який з метою заспокоїти матір, став штовхати її руками в область грудної клітини, внаслідок чого ОСОБА_4 впала на землю. Після цього, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу входу до вищевказаного будинку, знайшла на землі кухонний ніж. Тримаючи кухонний ніж у правій руці, ОСОБА_4 підвелась з землі. Далі, ОСОБА_4 , тримаючи ніж у правій руці, нанесла один удар ножем в лівій бік грудної клітини потерпілого ОСОБА_5 .

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були спричиненні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості, як небезпечні для життя.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, визнала повністю, підтвердила, що визнає обставини вчинення кримінального правопорушення, викладеного в обвинувальному акті та показала суду, 18.09.2017 року, о 16.00 годині, за місцем свого проживання, у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , розпивала спиртні напої разом з чоловіком та сином ОСОБА_5 . В цей час між нею та сином виникла сварка в ході якої вона нанесла удар ОСОБА_5 кухонним ножем, чим заподіяла сину тілесні ушкодження в лівий бік грудної клітини. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що між ним та ОСОБА_4 , яка є його матір`ю, 18.09.2017 року о 16.00 годині, за місцем їх проживання, у приміщенні будинку за адресою АДРЕСА_1 , виникла сварка, в ході якої він штовхнув обвинувачену, а ОСОБА_4 , взявши кухонний ніж, нанесла йому один удар ножем, заподіявши тілесні ушкодження. ОСОБА_4 він пробачив, просить не позбавляти її волі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників процесу, та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України.
Суд вважає вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.
Умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні ОСОБА_4 виду і міри покарання суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує тяжкість скоєного обвинуваченою злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також характеристику особи обвинуваченої, яка вину визнала повністю, характеризується за місцем проживання на даний час посередньо (а.с.18), на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває (а.с.94-95 - матеріали КП), те, що вона раніше не судима (а.с.93- матеріали КП), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей (а.с.19-21), враховує, думку потерпілого, який пробачив обвинувачену та просив призначити їй покарання, не позбавляючи її волі.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження інших правопорушень з її боку, є призначення покарання в межах санкції ч.1 ст.121 КК України у вигляді позбавлення волі. Разом з тим, враховуючи вищенаведене, а також ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає за можливе застосувати при призначенні покарання ОСОБА_4 положення ст.75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку, одночасно поклавши на неї обов`язки передбачені ст.76 КК України, які сприятимуть її виправленню.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_4 - особисте зобов`язання до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.
Речові докази, що знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Апостолівського ВП Нікопольського ВП ГУ НП Дніпропетровської області: зразки крові та зрізи нігтьових пластин, вилучені у ОСОБА_4 , зразки крові, вилучені у ОСОБА_5 , блузку, сліди речовини червоного кольору на фрагменті штукатурки, ніж та лосини - знищити.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору.
Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копію судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1