Справа № 188/1613/17
Провадження № 1-кп/188/15/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2018 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка обвинувальний акт з угодою про примирення від 14.11.2017 року, укладеною між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 і підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000714 від 14.10.2017 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, не одруженого, освіта середня, раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , не працює, одруженого, освіта середня спеціальна, раніше судимого

25.12.2009 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією майна; ухвалою Микитівського районного суду м. Горлівка Донецької області від 14.01.2014 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк становив 2 роки 1 місяць 23 дні;

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , приблизно о 21.30 годин за попередньою змовою з метою таємного, а ОСОБА_4 також і повторного, викрадення чужого майна, а саме вугілля, прийшли до станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці, яка розташована за адресою: вулиця Польова, 3-г, с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Прийшовши до залізничної станції Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 13.10.2017 приблизно о 21.30 годині, залізли на наповнені вугіллям вагони № 53533816 та № 60460656, які знаходились на 6-ій колії залізничної станції Миколаївка - Донецька Придніпровської залізниці, яка розташована за адресою вулиця Польова, 3-г, с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Після цього, впевнившись у тому, що їх ніхто не бачить і за їх діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 руками набрали в 90 поліпропіленових мішків, які принесли із собою, вугілля марки Г(Г2)Р в кількості 2640 кг, яке належить ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». За висновком експерта № 381/17 від 07.11.2017 року вартість вугілля марки Г(Г2)Р вагою 2640 кг складає 3616,80 грн.

Після чого почали руками спускати та переносити вказані мішки на колії з метою подальшого перевезення підготовленого викраденого вугілля, однак ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, бо були затримані працівниками спеціалізованої групи воєнізованої охорони ПАТ «Укрзалізниця» на місці вчинення злочину.

Під час досудового слідства 14.11.2017 року між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено угоду про примирення, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду та отримана судом 21.11.2017 року.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. Сторони погодили, що злочином могла бути завдана матеріальна шкода потерпілому в розмірі 3616,80 грн. Сторони погодили покарання ОСОБА_5 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді обмеження волі на строк один рік, з застосуванням ст. 75 КК України на підставі якої звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, згідно з цією угодою визначаються судом.

Згідно з угодою про примирення підозрюваний ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у пред`явленій йому підозрі. Сторони погодили, що злочином могла бути завдана матеріальна шкода потерпілому в розмірі 3616,80 грн. Сторони погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк один рік, з застосуванням ст. 75 КК України на підставі якої звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, згідно з цією угодою визначаються судом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджену міру покарання. Пояснив, що наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, йому зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь - яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Представник потерпілого ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник потерпілого умови угоди про примирення, укладеної між ним та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 від 14.11.2017 року підтримав у повному обсязі.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винним - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений за попередньою змовою групою осіб, який органом досудового розслідування був правильно кваліфікований за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним - незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, який органом досудового розслідування був правильно кваліфікований за ч. 3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Оцінюючи зміст угоди та наявність підстав для її затвердження, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Національний суд, який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом з`ясовано, що обвинувачені цілком розуміють права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинувачених у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченими, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 14 листопада 2017 року та призначити обвинуваченим узгоджену сторонами міру покарання.

Суд звертає увагу, що незакінченим замахом на вчинення крадіжки чужого майна матеріальної шкоди обвинуваченими не завдано, оскільки майно, на викрадення якого був спрямований їхній умисел, було вилучене у обвинувачених працівниками воєнізованої охорони до того, як вони ним заволоділи і отримали можливість розпорядитися. В той же час, визначення розміру і вартості цього майна було потрібно для правильної кваліфікації дій обвинувачених, тому під час проведення досудового розслідування проведено товарознавчу експертизу, вартість якої згідно з актом здачі-приймання висновку експерта №381/17 від 07.11.2017 року складає 300 грн. (а.с.28), і ці процесуальні витрати на підставі ч.2 ст.124 КПК слід стягнути на користь держави з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Речові докази у справі 90 мішків з вугіллям необхідно залишити потерпілому ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», у представника якого ОСОБА_3 вони зберігаються (а.с.46).

Запобіжній захід обвинуваченим не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 376, 395, 468-470, 473-475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 14 листопада 2017 року, укладену між представником потерпілого ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1 і 2 ч.1 та 2 і 3 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1 і 2 ч.1 та 2 і 3 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази у справі 90 мішків з вугіллям залишити потерпілому ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в особі представника ОСОБА_3 , у якого вони зберігаються.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 150 (сто п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1