гСправа № 358/1328/16-к Провадження № 1-кп/358/10/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2017 року

Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі кримінальне провадження №0000329 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яцюки Богуславського району Київської області, громадянина України, з повною вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:
28 червня 2016 приблизно о 11.00 годині ОСОБА_5 , зайшовши до робочого кабінету медичної сестри ОСОБА_4 , що розташований в Богуславській центральній районній лікарні по вул. Франка, 27, в м. Богуславі Київської області, де на ґрунті неприязних відносин між ними відбулася сварка, у ході якої ОСОБА_5 схопив ОСОБА_4 обома своїми руками за її руки, після чого лівою рукою потягнув донизу. Надалі ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_4 , наніс їй удар ребром своєї правої руки в область потилиці, завдавши фізичного болю і заподіявши тілесні ушкодження у вигляді синців потиличної ділянки, лівого плеча та лівого передпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 39 від 10.08.2016 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково та показав, що з 1973 року по липень 2016 року він перебував на посаді лікаря фтизіара Богуславської ЦРЛ. На даний час він на пенсії.

28.06.2016 року він прийшов у лікарню до свого робочого кабінету, щоб взяти ліки. Проходячи по коридору до виходу лікарні, помітив що двері в кабінет, де знаходяться медсестри, відкриті. Він зайшов у кабінет, привітався з двома медсестрами, а саме: з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , та здивувався, оскільки це був вихідний день. В цей час ОСОБА_4 , йому заявила, що не збирається їхати до лікарні у м. Боярка та відвозити щомісячний звіт, оскільки вона зайнята, у відповідь на таку заяву він їй повідомив, що на даний час перебуває на лікуванні і тому також не може їхати. Вихватенко стояла на своєму та наполягала, щоб він їхав здавати звіти, так як його хвороба не тяжка. В цей час ОСОБА_8 підбігла до нього, стала навпроти, перегородивши шлях та намагалась продовжити розмову. В правій руці в його був пакет з медикаментами. Лівою рукою він її відсторонив та продовжив рух до виходу з приміщення та сказав «я не поїду, робіть що хочете». На цьому все закінчилось він вийшов з приміщення та направився в кардіологічне відділення для проходження подальшого лікування.

Через деякий час, до нього у відділення підійшов працівник поліції та запропонував пройти на приймальне відділення Богуславської ЦРЛ, на що він погодився. Прийшовши до вказаного відділення він пройшов тест на алкогольне сп`яніння, який в його організмі алкоголю не виявив. В цей час він помітив, що на прийомі в даному відділенні знаходилася ОСОБА_4 , яку оглядав черговий хірург ОСОБА_9 . В його присутності, після огляду ОСОБА_10 заявив, що тілесних ушкоджень у потерпілої він не бачить. Йому також відомо, що наступного дня ОСОБА_8 зверталась до рентгенолога ОСОБА_11 , яка також тілесних ушкоджень не виявила. Третього дня ОСОБА_8 звернулась до травматолога ОСОБА_12 , який і по ренген-знімках і по огляду патології не підтвердив. Четвертого дня Вихватено було доставлено швидкою допомогою на кардіологічне відділення Богуславської ЦРЛ.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, винуватість обвинуваченого повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні належними та достовірними доказами, що узгоджуються між собою у їх сукупності, а саме:

- показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні повідомила, що працює в Богуславській ЦРЛ медичною сестрою фтизіатричного кабінету, завідуючим якого являвся лікар-фтизіатр ОСОБА_5 .

28.06.2016 року в неї був вихідний день, однак вона домовилась із ОСОБА_13 , щоб доробити роботу, яку не встигла зробити. Прийшовши в лікарню до свого кабінету вони стали працювати. Близько 11.00 години до їхнього кабінету зайшов ОСОБА_14 , який став безпричинно висловлюватись грубими словами в їхню адресу та розпочав сварку, на що вона вийшла із-за свого робочого столу та сказала, що складення звіту це не її робота, а робота лікаря і тому вона відмовляється роботи звіт. В цей час ОСОБА_14 підійшов до неї та схопив обома руками за її руки та лівою рукою почав тягнути донизу. Після чого своєю правою рукою, ребром долоні він вдарив її по голові, а саме: в область потилиці, від нанесеного удару вона відчула різкий біль та вирвалась від ОСОБА_15 , однак він намагався схопити руками за її шию, на що вона злякалась та гучно закричала. Від її крику ОСОБА_14 відійшов від неї, а вона вибігла з приміщення на двір. При нанесенні тілесних ушкоджень була присутня ОСОБА_16 . Після вказаних подій вона повідомила правоохоронні органи та звернулась за медичною допомогою до приймального відділення Богуславської ЦРЛ;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , які є аналогічні показам потерпілої ОСОБА_4 .

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується протоколами слідчих дій та іншими документами долученими до матеріалів кримінального провадження, які були досліджені та перевірені судом, зокрема:

- висновком експерта № 39 від 10.08.2016 року (т.1 а.с.45-49);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2016 року та фототаблиці до протоколу (т.1 а.с. 56-61) видно, що потерпіла ОСОБА_4 розповіла про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень та показала яким чином ОСОБА_5 наносив їй удари;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 10 серпня 2016 року та фототаблиці до протоколу (т.1 а.с. 64-67) видно як свідок ОСОБА_7 розповіла про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та показала яким чином ОСОБА_5 наносив удари останній;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19 вересня 2016 року та фототаблиці до протоколу (т.1 а.с. 73-81) видно, що потерпіла ОСОБА_4 розповіла про обставини розвитку конфлікту між нею та ОСОБА_5 в робочому кабінеті 28.06.2016 року близько 11 години 00 хвилин та про механізм населення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ;

- висновком додаткової судової медичної експертизи № 16/39 від 27 вересня 2016 року (т.1 а.с.87-92);

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 74/К від 10 жовтня 2017 року (т. 2 а.с.38-42).

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного, і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжуються покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд не вбачає.

Виходячи з вимог закону про достатність покарання для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 , та запобігання вчинення ним інших злочинів, суд враховує відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно (том 1 а.с. 139), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 1 а.с. 141, 142), та думку потерпілої ОСОБА_4 , зважаючи на вищевикладене у сукупності приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого, буде достатнім призначення покарання в межах санкцій ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про застосування до нього амністії, звільнивши його від відбування покарання, оскільки він являється потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.05.2001 року Київською облдержадміністрацією.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти застосування амністії та звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Як встановлено ст. 85 КК України, на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст.86 КК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

07.09.2016 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 р. №1810-VII. Дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про амністію у 2016 році», питання про застосування амністії суд вирішує за ініціативою особи, яка підтримує публічне обвинувачення в суді чи здійснює нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, органу або установи виконання покарань, а також за ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, їх захисників чи законних представників.

Відповідно до п. «е» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» від 22.12.2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, особи, визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також особи, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі внаслідок Чорнобильської катастрофи - особи, які підпадають під дію Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та аналогічних законів інших держав - колишніх республік СРСР.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент вчинення злочину був та є потерпілим від наслідків аварії на ЧАЕС 4 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.05.2001 року Київською облдержадміністрацією, він вчинив кримінальне правопорушення 28 червня 2016 року, тобто до дня набрання чинності (07 вересня 2017р.) Закону України «Про амністію у 2016 році», яке у відповідності до ст. 12 КК України не є тяжким або особливо тяжким.

Обмежень щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 амністії, передбачених ст. 9 Законом України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, амністія до нього не застосовувалась.

За таких обставин суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Суд роз`яснює обвинуваченому ОСОБА_5 наслідки застосування амністії, а саме: застосування амністії в подальшому протягом останніх десяти років амністія до нього не може бути застосована.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов залишити без розгляду на підставі заяви потерпілої. Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання за даним вироком на підставі ст. 1 п. «е» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченому в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано або змінено, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні під час оголошення вироку.
Головуючий суддя ОСОБА_1