Єдиний унікальний номер 185/7538/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2017 року. Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника- ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0001569 від 02 червня 2017 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області,українця, громадянина України, з повною середньою освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , приблизно о 08.30 годині, 02.06.2017 року проходив неподалік від кладовища по вул. Дружби м. Павлоград, де біля одного з дерев знайшов целофановий пакунок в якому знаходились два шприци, один ємкістю 2 мл. наповнений повністю речовиною світло - коричневого кольору та один ємкістю 10 мл. заповнений на 3,5 мл. речовиною світло - коричневого кольору, в яких знаходилась речовина - опій ацетильований, котрий у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» включений до таблиці 1 списку 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено згідно положень ч.2 ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15.02.1995 року, та згідно положень ч. І ст.12 зазначеного Закону допускається лише в цілях, передбачених статтями 15, 19 та 20 цього Закону. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Реалізуючи свій вищевказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечнийхарактер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання одразу взяв вищезазначені шприци, які поклав до своєї сумки, тим самим незаконно придбавши особливо небезпечний наркотичний засіб, який в подальшому зберігав у своїй сумочці, котру носив при собі до 10.00 години 02.06.2017 року, тобто до того моменту, коли наркотичний засіб був виявлений співробітниками Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області в ході особистого огляду речей при провадженні у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_3 в порушення визначеної в ч.2 ст.25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВРвід 15.02.1995 року заборони на зберігання наркотичних засобів у будь - яких цілях, не передбачених цим Законом, зберігав при собі особливо - небезпечний наркотичний засіб - опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину згідно висновку експерта № 1/8.6/1818 від 28.07.2017 року становить 3,8912 г.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 22 вересня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001569, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 , з захисником ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, у приміщенні Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Ганни Світличної, буд. 64А, було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 309 КК України, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, а саме те, що підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді одного року обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік, та зобов`язати його відповідно до п. 1,2 ч. 1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноваженим органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації у уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити й призначити узгоджену в ній міру покарання, та інші, передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України в обсязі обвинувачення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому ОСОБА_3 повідомив про добровільність своєї позиції, просив затвердити угоду про визнання винуватості, та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить суд вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України віднесена до категорії середньої тяжкості. Суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні повністю визнав свою вину, підтвердив обставини вчинення інкримінованих йому дій, викладених в обвинувальному акті, за місцем реєстрації характеризується задовільно, на обліку у лікаря - нарколога не перебуває, раніше не судимий, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання не встановлено. Узгоджене покарання сторонами угоди відповідає положенням ст. 50, 65 КК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винною, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її не виконання. Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкцій ч.1 ст. 309 КК України, відповідає положенням КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом не встановлено жодних підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості.

На думку суду зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та вважає можливим її затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

З обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 1980,72 грн.
Речові докази слід розподілити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 370, 371, 373, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 вересня 2017 року між прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 , захисником ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001569 від 02.06.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробувальним терміном на один рік з виконанням обов`язків, передбачених п. 1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 1980 /одна тисяча дев`ятсот вісімдесят/ грн. 72 коп.

Речові докази: конверт з трьома слідами рук та дактелоскопичну карту з відбитками рук ОСОБА_3 зберігати в матеріалах кримінального провадження; наркотичний засіб опій ацетильований масою 3,8912г. знищити.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 .