Справа № 152/1784/17
Провадження1-кп/152/124/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 05.09.2017 року за № 0000247 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, раніше судимого: 24.11.2011 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки місяців; 03.03.2016 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки; 12.04.2016 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки і 6 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим, а саме: 24.11.2011 року вироком Шаргородського районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185, ч,3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки місяців; 03.03.2016 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на два роки; 12.04.2016 року вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки 6 місяців, на підставі ст.ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки і 6 місяців, повторно скоїв умисний злочин, пов`язаний з незаконним заволодінням транспортним засобом.

Так, ОСОБА_3 05.09.2017 року приблизно о 2 годині, перебуваючи в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом мотоциклом МТ-10 свого знайомого ОСОБА_5 , зайшов через незачинені ворота на подвір`я домогосподарства останнього, яке розташоване по АДРЕСА_2 . Скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_3 не маючи законного дозволу на керування вказаним мотоциклом, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно виштовхав мотоцикл на вулицю та запустивши двигун поїхав у напрямку с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту незаконного заволодіння транспортним засобом при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 05.09.2017 року приблизно о 2 годині ночі, знаючи, що на подвір`ї його сусіда ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 знаходиться мотоцикл МТ-10, та маючи намір заволодіти мотоциклом, щоб поїхати в с. Рахни Лісові, зайшов через незачинені ворота на подвір`я де, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, не маючи дозволу на керування вказаним мотоциклом, виштовхав його на вулицю та запустивши двигун поїхав в с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області.

Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не прибув, хоча відповідно до вимог ст. ст. 135, 136, 325 КПК України та положень п.12 Постанови Пленуму ВС України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" № 13 від 02.07.2004 року належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання в строки, визначені ч.8 ст.135 КПК України, про що свідчать повідомлення про вручення йому судової повістки. Від потерпілого ОСОБА_5 до суду надійшла заява про розгляд кримінального провадження у його відсутності (а.п.18).

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого ОСОБА_5 , з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку та з урахуванням думки потерпілого щодо покарання обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_3 у суду немає. Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому разі він позбавляється права оскаржувати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в тому, що він 05.09.2017 року приблизно о 2 годині, перебуваючи в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області з метою незаконного заволодіння транспортним засобом мотоциклом МТ-10 свого знайомого ОСОБА_5 , прийшов через незачинені ворота на подвір`я останнього, яке розташоване по АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_3 не маючи законного дозволу на керування вказаним мотоциклом, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно виштовхав мотоцикл на вулицю та запустивши двигун поїхав у напрямку с. Рахни Лісові Шаргородського району Вінницької області.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у незаконному заволодінні транспортним засобом вчиненому повторно, оскільки ОСОБА_3 раніше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 185 КК України, органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 289 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 року, суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість "будь - якого кримінального обвинувачення".

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004.

Обвинувачений ОСОБА_3 розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Шаргородської ЦРЛ ОСОБА_3 не перебуває (а.п.48).
Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 - Шаргородським районним відділом з питань пробації Центрально-Західного управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України від 04.12.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 раніше судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, проживає без реєстрації в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області, ніде не працює, під час іспитового строку неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не з`являвся на реєстрацю до кримінально-виконавчої інспекції. Працюючи неофіційно на СТО м. Жмеринка грубо порушував дисципліну на робочому місці, вчиняв мілкі крадіжки, безпідставно викрадав речі та зникав з місця роботи. ОСОБА_3 підтримує зв`язки з особами з антисоціальною поведінкою, схильний до вчинення крадіжок, наміру у законний спосіб покращити своє матеріальне становище не виявив. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як дуже високий. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе з ізоляцією від суспільства (а.с. 22 - 25).
Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, особи винного, який будучи раніше тричі засудженим за умисні корисливі кримінальні правопорушення, знову вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується, як тяжке, не працює, порушує громадський порядок, думки потерпілого ОСОБА_5 , який у своїй заяві при призначенні покарання покладається на розсуд суду, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе з ізоляцією від суспільства в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 статей 69, 69 -1 КК України суд не вбачає.
Дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 05.09.2017 року, тобто в період іспитового строку.
На підставі ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або чатково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 постанови Пленуму ВС України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", за сукупністю вироків (ст.71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Згідно із ст. 100 КПК України речовий доказ - мотоцикл МТ-10, реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає залишенню у власності потерпілого ОСОБА_5 .
Цивільний позов не заявлявся.

За правилами ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 297 грн. (а.п.43).

Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.11.2017 року щодо ОСОБА_3 у виді домашнього арешту підлягає залишенню без змін до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і засудити до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

За правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 12 квітня 2016 року шість місяців позбавлення волі і остаточно до відбування ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років і шість місяців.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній домашній арешт, який здійснювати цілодобово у період доби з 21 години до 06 години за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 297 (двісті дев`яносто сім) гривень.

Речовий доказ: мотоцикл марки "МТ-10" залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1