АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0013042 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента 3-го курсу Приватного вищого навчального закладу Європейський університет, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

представника потерпілого ОСОБА_13 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального

Справа № 11кп/796/415/2018
Категорія: ч. 2 ст. 125 КК України

Суддя у першій інстанції ОСОБА_14
Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп.
Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 5520 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять) грн. 99 коп., моральну шкоду в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., а також витрати, пов`язані з допомогою адвоката в сумі 8100 (вісім тисяч сто) грн. 00 коп.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_9 06 грудня 2016 року, приблизно о 10 год. 10 хв., знаходився в аудиторії 315 «Європейського університету» за адресою: м. Київ, бул. Вернадського, 16-В, де у нього проходив залік з предмету «Комп`ютерні мережі». Цього ж дня, приблизно о 10 год. 15 хв. до цієї аудиторії зайшов ОСОБА_15 . ОСОБА_9 підійшов до викладача ОСОБА_16 та запитав, як можна здати залік, на що викладач відповів, що якщо немає конспектів - заліку не буде. ОСОБА_9 відреагував на це агресивно та почав сперечатися з викладачем. В даний конфлікт втрутився ОСОБА_15 , який зробив зауваження ОСОБА_9 стосовно його поведінки відносно викладача. Після чого між ОСОБА_9 та ОСОБА_17 виник словесний конфлікт.
Під час цього спору ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_9 вийти з аудиторії 315 на коридор та вирішити всі конфліктні моменти, для того щоб не заважати інших студентам. В коридорі вищевказаного університету між нимипродовжився словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_9 , відчувши до ОСОБА_18 раптово виниклу неприязнь, почав наносити останньому удари в область обличчя, а саме підборіддя та голови, заподіявши ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, повного вивиху 2 зуба, відламу коронки 1 зуба на верхній щелепі справа, вивиху 1 зуба на верхній щелепі зліва, які згідно висновку експерта № 83/Е від 20 лютого 2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я), в результаті чого ОСОБА_15 відчув різкий біль.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 щодо ОСОБА_9 скасувати та постановити ухвалу, якою кримінальне провадження щодо нього закрити за встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Захисник вказує, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки під час ухвалення вироку допущено істотне порушення вимог норм матеріального права та не дотримано вимог щодо кримінального провадження.
Зазначає, що суд у порушення вимог ст. 370 КПК України, у вироку посилається на докази, які не були об`єктивно з`ясовані у суді, та не підтверджують причетність ОСОБА_9 до інкримінованого йому кримінального правопорушення та помилково дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 мав умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_19 тілесних ушкоджень.
Зокрема, суд, як на доказ винуватості ОСОБА_9 , послався на показання потерпілого ОСОБА_18 однак, ці показання спростовуються показаннями свідка ОСОБА_20 , який у суді першої інстанції зазначив, що саме потерпілий ОСОБА_15 був ініціатором конфлікту, і саме він мав умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Надані стороною обвинувачення докази, як кожен окремо, так і у своїй сукупності, не містять будь-яких фактичних обставин, які дають підстави обвинувачувати та засуджувати ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, складаються з власних безпідставних припущень, та, у розумінні вимог ст.ст. 84-86 КПК України, є неналежними та недопустимими.
Отже, на думку апелянта, суд першої інстанції в основу вироку поклав неналежні і недопустимі докази, зокрема показання потерпілого ОСОБА_18 , який під час досудового розслідування та судового розгляду надавав непослідовні та нелогічні показання, які не узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, та перекручені на свою користь показання свідка ОСОБА_21 .
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, котрі підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, потерпілого та представника потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, повторно допитавши потерпілого та свідка ОСОБА_22 , провівши судові дебатита надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Визнаючи ОСОБА_9 винним в умисному заподіянні ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд першої інстанції, незважаючи на позицію обвинуваченого, який заперечував свою причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, вмотивував свої висновки наявністю сукупності доказів, досліджених ним в судовому засіданні, які є допустимими та достатніми для підтвердження вини обвинуваченого. При цьому суд першої інстанції послався на показання:
потерпілого ОСОБА_12 , який підтвердив обставини конфлікту з ОСОБА_9 через некоректне спілкування останнього з викладачем ОСОБА_23 та повідомив, що після того, як вони вийшли з аудиторії, ОСОБА_9 при ОСОБА_22 в коридорі провокував його, щоб він вдарив чи штовхнув того. Потім, зробивши крок назад, ОСОБА_9 наніс йому удар по обличчю. Він закривав обличчя руками, але ОСОБА_9 далі продовжував бити його як в область голови, так і в тулуб. При цьому він впав на підлогу та закрився руками і через деякий час удари по його тілу закінчились і ОСОБА_9 та особи, які були з ним, зникли. Він знайшов на підлозі два вибиті у нього зуби та побачив там плями крові. Після цього були викликані працівники міліції та швидка медична допомога;
свідка ОСОБА_22 , який підтвердив, що ОСОБА_12 зробив зауваження ОСОБА_9 з приводу спілкування останнього з викладачем ОСОБА_24 . На пропозицію ОСОБА_12 . ОСОБА_9 вийшов в коридор. Коли через деякий час ОСОБА_22 також вийшов у коридор, то побачив, що ОСОБА_12 штовхнув руками ОСОБА_9 , а той наніс один удар ОСОБА_12 у щелепу, продовження бійки ОСОБА_22 не бачив, так як розмовляв по телефону, відійшовши по коридору в сторону;
свідка ОСОБА_24 , який підтвердив обставини спілкування з Хотянівським з приводу здачі останнім заліку та щодо зробленого ОСОБА_12 зауваження ОСОБА_9 через нечемне відношення до викладача. Бійки між студентами він не бачив, але бачив плями крові на підлозі та в деканаті заочного відділення бачив ОСОБА_12 .
Крім цього, як послався суд, вина обвинуваченого також підтверджується:
висновком експерта № 83/Е від 20 лютого 2017 року, згідно якого у ОСОБА_12 при зверненні за медичною допомогою 07.12.2016 року мала місце закрита черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, повного вивиху 2 зуба, відламу коронки 1 зуба на верхній щелепі справа, вивиху 1 зуба на верхній щелепі зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Оцінюючи наведені вище докази суд першої інстанції виходив з того, що вони є допустимими та належними, а позиція сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_9 є надуманою та безпідставною.
Колегією суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 в умисному заподіянні ОСОБА_12 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки не вбачає жодних суперечностей в показаннях потерпілого ОСОБА_12 в суді, які повністю відповідають викладеним судом фактичним обставинам справи.
Будучи ретельно допитаним в апеляційному суді ОСОБА_12 підтвердив, що саме після двох ударів, нанесених йому ОСОБА_9 у щелепу, він втратив два зуби, а дій інших осіб, які були з ОСОБА_9 він чітко не бачив, так як закривав обличчя руками, захищаючись від ударів.
Показання в апеляційному суді свідка ОСОБА_22 в тій частині, що він не бачив, щоб ОСОБА_25 наносив удар ОСОБА_12 у щелепу колегія суддів оцінює критично, як бажання даного свідка допомогти обвинуваченому уникнути покарання за вчинене, оскільки під час відтворення в суді апеляційної інстанції технічного запису з показаннями цього свідка в суді першої інстанції було виявлено, що свідок давав саме ті показання, які викладені у вироку суду, а саме вказував, що ОСОБА_9 наніс один удар ОСОБА_12 у щелепу.
Отже, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання недопустимими доказами показань в суді потерпілого ОСОБА_12 та встановлення невідповідності висновків суду показанням свідка ОСОБА_22 , як того просить у апеляційній скарзі захисник.
Таким чином, колегія суддів, ретельно перевіривши всі доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, вважає, що судом першої інстанції повністю виконані вимоги ч. 1 ст. 94 КПК України і здійснена ним оцінка доказів ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, відповідно до вимог закону, при цьому кожен доказ оцінений з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку. Судом вірно встановлені фактичні обставини вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення та здійснена його правова кваліфікація за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а посилання в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду дослідженим під час судового розгляду доказам та допущені порушення вимог кримінального процесуального закону не відповідають дійсності.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, при цьому судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення,яке відноситься до невеликої тяжкості, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра, за місцем навчання характеризується позитивно, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, з належним вмотивуванням прийнятого рішення.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання дотримався вимог кримінального закону і обґрунтовано обрав останньому за ч. 2 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., в межах санкції відповідної статті кримінального закону, і таке покарання, на думку колегії суддів, не є занадто суворим чи м`яким, або несправедливим для обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376,404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , -залишити без задоволення.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 07 серпня 2017 року, яким ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп. залишити без змін.
Ухвала колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

________________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2