Єдиний унікальний номер 722/1096/17
Номер провадження 1-м/722/1/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2017 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка Сокирянського району Чернівецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, непрацюючого,

засудженого вироком Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ на сім років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю і без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму,-
ВСТАНОВИВ:
Міністерство юстиції України 28.08.2017 року звернулося до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним клопотанням про приведення вироку Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, яке спочатку помилково було направлено до Бобринецького районного суду Кіровоградській області, і тільки 04.09.2017 року надійшло до Сокирянського районного суду Чернівецької області.
Клопотання мотивовано тим, що 25.07.2017 року наказом Міністерства юстиції України №2375/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.606 КПК України, ст.3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 22.05.2017 року за №06-60128/17.
ОСОБА_4 засуджено вироком Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року до покарання у виді 7 років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю і без штрафу, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних засобів в особливо великому розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
ОСОБА_4 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія №2» УФСВП Росії по Ярославській області, кінець строку відбування покарання 22.10.2022 року.
Останнє відоме місце проживання засудженого ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_1 .
Міністерство юстиції України відповідно до вимог ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року та ст.ст.606-610 КПК України просить:
1) визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року;
2) визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Фрунзенського районного суду м.Ярославля Російської Федерації від 12.07.2016 року.
Крім цього, просило розглянути дане клопотання у судовому засіданні без присутності представника Міністерства юстиції України.
Засуджений ОСОБА_4 висловив бажання бути переведеним в Україну, що стверджується його письмовим клопотанням.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України. Вважала за вірне кваліфікувати дії засудженого відповідно до ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, із застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, відповідно до ч.3 ст.603 КПК України, не перевіряючи фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави та не вирішуючи питання щодо винуватості особи, суд вважає за можливе привести вирок суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний та території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 9 Конвенції про передачу засуджених осіб (Страсбург, 21 березня 1983 року) (далі Конвенції), до якої Україна була приєднана на підставі Закону України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 рік» встановлено, що компетентні власті держави виконання вироку: а) продовжують виконання вироку одразу або на основі судової чи адміністративної постанови згідно із положеннями статті 10; b) визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі винесення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст.11 Конвенції.
Відповідно до ч.3 ст.609 КПК України Міністерство юстиції України, в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, звертається до суду з клопотанням про приведення вироку іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Згідно ч.3 ст.610 КПК України під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
Пунктом 2 ч.4 ст.610 КПК України передбачено, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, який підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.
Відповідно до ст.11 Конвенції при застосуванні процедури зміни вироку, суд змінює кваліфікацію дій засудженого відповідно до Кримінального кодексу України та визначає покарання. За своїм характером покарання не повинне посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинні вважатися обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину.
Як вбачається із вироку Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року, ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ на сім років позбавлення волі без позбавлення права займати певні посади або займатися певною діяльністю і без штрафу з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, обчислюючи строк відбування покарання з 23.10.2015 року, запобіжний захід ОСОБА_4 залишено без змін тримання під вартою.
Перевіряючи наявність кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за аналогічне діяння відповідно до законодавства України, суд приходить до висновку, що діяння, за яке він засуджений вироком іноземного суду, відповідно до КК України слід кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, а строк покарання за вищевказаними статтями засудженому слід призначити із застосуванням ст.69 КК України, виходячи з наступного:
?ч.3 ст.30 КК РФ відповідає ст.15 КК України;
?із змісту обвинувачення ОСОБА_4 вбачається, що замах на злочин, передбачений ч.5 ст.228.1 КК РФ є незакінченим, що відповідає вимогам ч.3 ст.15 КК України;
?ч.5 ст.228.1 КК РФ відповідає ч.3 ст.307 КК України незаконний збут наркотичних засобів у особливо великому розмірі;
?зі змісту вироку Фрунзенського районного суду м.Ярославль РФ вбачається, що ОСОБА_4 із застосуванням ст.66 та ч.1 ст.62 КК РФ призначено покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.5 ст.228.1 КК РФ, що відповідає вимогам ст.69 КК України;
?ч.3 ст.307 КК України передбачено обов`язкове призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна, однак вироком суду Російської Федерації щодо ОСОБА_4 дане додаткове покарання не застосовано, крім того в своєму клопотання Міністерство юстиції України не просило суд вирішити питання щодо визначення додаткового покарання засудженому, тому із застосуванням ст.69 КК України, суд дотримується виду та тривалості покарання призначеного засудженому вироком;
?згідно вироку ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, ч.5 ст.228.1 КК РФ призначено основне покарання у виді 7 років позбавлення волі без призначення додаткових покарань у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю і без штрафу з відбуванням в колонії суворого режиму. Однак, ч.3 ст.307 КК України не передбачено призначення вищеперерахованих додаткових покарань, тому суд не вважає за доцільне вказувати на них під час визначення виду та строку покарання, яке засуджений повинен відбувати на території України за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України. Також, визначення виду виправної установи, в якій засуджений повинен відбувати покарання виходить за межі повноважень суду, тому суд не зазначає його в даній ухвалі.
На підставі вищевикладеного, дотримуючись визначених статтею 3 Конвенції умов передачі ОСОБА_4 для відбування покарання в Україну, судом встановлено, що відбування ним покарання в Україні відповідає вимогам статті 10 Конвенції, оскільки за своїм характером та тривалістю покарання не буде більш суворим, ніж міра покарання, призначена в державі винесення вироку, і не перевищуватиме максимальних строків позбавлення волі, передбачених законодавством України.
Керуючись ст.ст.3, 9, 10, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.603, 609, 610 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України задовольнити.
Привести вирок Фрунзенського районного суду м.Ярославль Російської Федерації від 12.07.2016 року у відповідність із законодавством України.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, вважати засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 12.07.2016 року із зарахуванням в строк відбутого покарання часу утримання його під вартою з 23.10.2015 року по 11.07.2016 року.
Копію ухвали суду надіслати Міністерству юстиції України та Державній кримінально-виконавчій службі України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором.
Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Чернівецької області через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Якщо ухвала суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1 .