АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2637/18Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/62/18 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт на майно
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2018 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю -

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року про накладення арешту на грошові кошти , -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2018 року задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Тернопільської області Левчуком, та накладено арешт на речі і документи вилучені під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , у квартирі АДРЕСА_1 , а саме:

1. Грошові кошти:

-купюра номіналом 500 євро Х7;

-купюра номіналом 500 євро Х9;

-купюра номіналом 500 євро Х7;

-купюра номіналом 100 євро S3;

-купюра номіналом 100 євро S8;

-купюра номіналом 100 євро N2;

-купюра номіналом 100 євро X9;

-купюра номіналом 100 євро X7;

-купюра номіналом 100 євро X4;

-купюра номіналом 100 євро V6;

-купюра номіналом 50 євро RA;

-купюра номіналом 50 євро RB;

-купюра номіналом 50 євро PB;

-купюра номіналом 50 євро EB;

-купюра номіналом 50 євро WA;

-купюра номіналом 50 євро EB;

-купюра номіналом 50 євро EB;

-купюра номіналом 50 євро EB;

-купюра номіналом 50 євро EB;

-купюра номіналом 50 євро RB;

-купюра номіналом 50 євро WA;

-купюра номіналом 50 євро EB;

2.Письмова заява ОСОБА_7 ;

3.Копія письмової заяви ОСОБА_7 ;

4.Картка банку Аваль №640219;

5.Картка А-банку №802469.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з урахуванням зібраних органом досудового розслідування відомостей на даний час є достатні підстави вважати, що вищевказані об`єкти були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або внаслідок вчинення кримінального правопорушення, які відповідно до ст.98 КПК України є речовими доказами.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , просить скасувати вищевказану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 2800 євро та повернути їх ОСОБА_10 , яка є їх власником.

За змістом апеляційної скарги, захисник стверджує, що вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 грошові кошти належать її матері ОСОБА_10 , що було заявлено під час обшуку.

На підтвердження даного факту вказує на наявність договору купівлі-продажу автомобіля Опель Мовано, який був проданий під час поділу майна подружжя, а кошти від його продажу були розділені між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; адвоката ОСОБА_8 та підозрювану ОСОБА_7 , які повністю підтримали подану апеляційну скаргу і просять скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 лютого 2018 року; прокурора, який рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим і тому просить залишити його без зміни; дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про арешт майна, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;

4) наслідки арешту майна для інших осіб;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно дотримався вказаних вимог закону в повній мірі .

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах є достатні підстави вважати, що вилучені грошові кошти відповідають критеріям ст.98 КПК України.

Також, відповідно до змісту ч.3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебуває у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Окрім того, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.149 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна як виду покарання, а також застосування, в силу вимог ст.ст.96-1, 96-2 КК України, такого заходу кримінально-правового характеру як спеціальна конфіскація. А тому з метою забезпечення виконання вимог законодавства у випадку застосування конфіскації майна як виду покарання та спеціальної конфіскації, як заходу кримінально-правового характеру, виникає необхідність у накладенні арешту на вищевказані об`єкти, насамперед грошові кошти, з чим і погоджується колегія суддів.

Це питання було предметом дослідження суду першої інстанції та отримало належну правову оцінку.

Доводи апелянта щодо належності вилучених коштів не підозрюваній ОСОБА_7 , а її матері ОСОБА_10 , колегія суддів вважає надуманими, оскільки вилучені кошти відповідають критеріям ст.ст.98, 173 КПК України, були вилучені за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_12 , а долучений до матеріалів провадження договір купівлі-продажу транспортного засобу вказує лише на продаж ОСОБА_11 22.12.2015 року йому транспортного засобу.

Будь-яких належних доказів щодо розподілу коштів від продажу автомобіля між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а також подальше їх зберігання за місцем проживання ОСОБА_7 , апелянтом не представлено.

Колегія суддів вважає, що доводи наведені судом першої інстанції щодо задоволення клопотання слідчого про арешт майна є належним чином мотивовані та обґрунтовані з урахуванням вимог кримінального процесуального закону, що регламентує підстави для арешту майна.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що місцевим вірно, у відповідності до вимог ст.ст.170-173 КПК України вирішено клопотання слідчого про арешт майна, а тому підстав для скасування вищевказаної ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 20 лютого 2018 року, якою накладено арешт на грошові кошти в сумі 2 800 євро, вилучені за місцем проживання ОСОБА_7 , у квартирі АДРЕСА_1 без змін.

Ухвала Апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2