АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 639/3895/15 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/15/18 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 січня 2018 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 та ОСОБА_8
та підозрюваного в
режимі відеоконференції - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2017 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №0000110 від 08.01.2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Харківської установи виконання покарань № 27 в межах строку досудового розслідування, тобто до 30 січня 2018 року до 12 год. 00 хв.
Строк затримання ОСОБА_9 обчислювати з моменту фактичноо затримання згідно протоколу від 14.12.2017 року, тобто з 14 грудня 2017 року з 12 год. 00 хв., без визначення застави. (а.с. 212-215)
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 14 вересня 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_10 , яке погоджено із заступником керівника Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_11 про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (а.с. 2-4).
В обґрунтування клопотання, слідчий вказував, що старшим слідчим Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_10 проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000110 від 08.01.2014 за підозрою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
15 лютого 2014 року ОСОБА_9 був повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
15 лютого 2014 року досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України зупинено та підозрюваного ОСОБА_9 оголошено у розшук.
З ухвали слідчого судді вбачається, що задовольняючи клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_9 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, та вважав встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисники ОСОБА_9 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять прийняти скаргу, скасувати ухвалу слідчого судді судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2017 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення ОСОБА_9 та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
України.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, останній з яких є особливо тяжким злочином; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.03.2012 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 26.03.2012 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 09.09.2013 року; протоколом пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками від 29.03.2012 року; висновком судово-медичної експертизи № 1032200-Дм/11 від 23.05.2012 року; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, які свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою (а.с. 2-4).
Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
З ухвали слідчого судді вбачається, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України;
2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України;
3.недостатність застосування до ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с. 212-215).
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.
За викладених обставин у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_9 є недостатнім.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
Керуючись положеннями ст.182 КПК України, при постановленні ухвали про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст.ст.177 та 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що підозрюваний ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, матір пенсійного віку, міцні соціальні зв`язки, захворювання, не спростовують вірність висновків слідчого судді.

Посилання захисників на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ «Нечипорчук, Йонкало проти України», «Таран проти України», «Бекчєв проти Молдови», «Тимошенко проти України», «Белчев проти України», «Кастравет проти Молдови», «І.А. проти Франції», «Лабіта проти Італії», «Іловецький проти Полщі», «Бенем проти Сполученого Королівства», «Джулія Манцоні проти Італії» заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Окрім того, слід зазначити, що доводи апеляційних скарг захисників є взаємовиключними, оскільки, стверджуючи про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення та недоведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тобто відсутність взагалі підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу, вони просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід, що не пов*язаний з утриманням підозрюваного під вартою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 грудня 2017 року обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисників не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2017 року щодо застосування у відношенні підозрюваного за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді