Справа № 488/898/18
Провадження № 1-кс/488/143/18
29.03.2018 року
Слідчий суддя Корабельного районного суду м.Миколаєва ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
представника заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївський глиноземний завод» на постанову про закриття кримінального провадження,
Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, що 16 серпня 2012 року між ТОВ «МГЗ» та ПП «НСК» був укладений договір, за яким ТОВ «МГЗ» передало ПП «НСК» в тимчасове користування залізничні вагони. З 01 січня 2016 року договір припинив чинність, проте ПП «НСК» не повернуло 171 вагон ТОВ «МГЗ», і, продовжуючи використовувати їх тривалий час, заподіяло Товариству матеріальну шкоду в розмірі 7 852 320, 00 грн. як неотриману плату за користування рухомим складом та неустойку в сумі 18 441 734, 40 грн. Заявник зазначає, що слідчим не в повному обсязі були виконані слідчі дії, спрямовані на всебічне з?ясування обставин справи, і, зокрема, не отриманий доступ та не вивчена господарська справа № 915/1316/16, у межах якої розглядався спір між ТОВ «МГЗ» та ПП «НСК» щодо повернення майна ТОВ «МГЗ» та стягнення неустойки. Так, на момент закриття кримінального провадження слідчим, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 07 червня 2017 року набрала законної сили, проте, не зважаючи на це, службові особи ПП «НСК» продовжують свої протиправні дії щодо незаконного використання вагонів та ухилення від сплати неустойки на користь ТОВ «МГЗ».
Представник заявника в судовому засіданні підтримала доводи скарги з викладених в ній мотивів, наполягала на її задоволенні.
Слідчий, чиє рішення оскаржене, був повідомлений про час і місце судового розгляду, проте в судове засідання не з?явився. В порядку ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарги проводився у його відсутність.
Заслухавши пояснення представника заявника, яка брала участь у судовому розгляді, дослідивши відповідне кримінальне провадження, слідчий суддя доходить висновку, що доводи скарги є непереконливими.
Так, ч.4 ст.38 КПК України вимагає від органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Разом із тим, відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування проводиться щодо кримінальних правопорушень, тобто таких діянь, ознаки яких хоча б ймовірно містять склад злочину.
Ст.192 ч.2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заподіяння майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства .
На думку слідчого судді, наявність укладеної між суб?єктами господарювання угоди № 260-У від 16 серпня 2012 року, яка, до речі, була погоджена юридичним відділом ТОВ «МГЗ», свідчить про відсутність таких ознак як обман та/або зловживання довірою.
Так, угода тривалий час добросовісно виконувалася сторонами, про що прямо зазначено у скарзі, а, відтак, це дає підстави стверджувати, що укладаючи угоду, сторони діяли за власною усвідомленою волею, а договір був направлений на встановлення реальних прав та обов?язків.
Розглядаючи таку ознаку складу вказаного кримінального правопорушення як заподіяння шкоди, слід звернути увагу, що розділ 4 вказаного договору взагалі не передбачає грошових розрахунків між контрагентами; за договором розрахунки відбуваються шляхом взаємозаліку витрати, які здійснює ПП «НСК» на ремонт вагонів, належних ТОВ «МГЗ», підприємство компенсує за рахунок надання в оренду цього ж рухомого складу іншим господарюючим суб?єктам. Більше того, у разі перевищення затрат на ремонт рухомого складу над орендною платою, такі затрати не могли бути стягнуті з ТОВ «МГЗ» (розділ 6). За наявності такої умови можна припускати, що ТОВ «МГЗ» опинялося у більш сприятливому становищі, ніж його контрагент.
Відтак, стає очевидним, що відносини, які склалися між ТОВ «МГЗ» та ПП «НСК», є виключно господарсько-правовими, а тому вирішувати їх у кримінально-процесуальному порядку неприпустимо, особливо з огляду на те, що на даний час їхній спір вже вирішений у порядку господарського судочинства на користь ТОВ «МГЗ».
Та обставина, що слідчий не ознайомився з матеріалами господарської справи, в межах якої вирішувався спір між ТОВ «МГЗ» та ПП «НСК», не може свідчити про неповноту досудового розслідування, оскільки, по-перше, матеріали кримінального провадження містять рішення всіх судових інстанції по суті спору, а, по-друге, як зазначила представник заявника, справа наразі пересилається між різними судовими інстанціями, оскільки ПП «НСК» намагається ініціювати перегляд прийнятих рішень за нововиявленими обставинами.
В будь-якому випадку, навіть оцінюючи ті докази, що містяться у кримінальному провадженні, слідчий суддя погоджується із висновком слідчого про відсутність в діях службових осіб ПП «НСК» складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.192 ч.2 КК України, та закриттям провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.
Лише обставина, що форма постанови слідчого та її мотивування не є процесуально досконалими, не може бути підставою для скасування рішення, яке є правильним по суті.
Керуючись ст.ст.303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Миколаївської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1