Справа №162/690/17
Номер провадження 1-кп/162/61/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2017 року смт. Любешів
Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любешів кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, розлученого, непрацюючого, із загальною середньою освітою, раніше судимого вироком Любешівського районного суду від 24.01.2011 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду від 10.09.2014 року умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання на невідбутий строк 4 місяці 14 днів

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи засудженим вироком Любешівського районного суду від 24.01.2011 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду від 10.09.2014 року умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання на невідбутий строк 4 місяці 14 днів, маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, вчинив новий злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_6 07 червня 2017 року близько 13 год 00 хв, перебуваючи на огородженій території домогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , шляхом відчинення вхідних дверей, проник до господарського приміщення, звідки повторно, таємно викрав велосипед марки „АИСТ, вартістю 1374,68 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_6 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 07 червня 2017 року близько 13 год 00 хв, перебуваючи на огородженій території домогосподарства ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , проник до господарського приміщення, звідки викрав велосипед марки „АИСТ. Щиро розкаюється у скоєному, прохає суворо не карати. Заявлений цивільний позов про відшкодування немайнової шкоди визнав повністю.

Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, винуватість його у вчиненні злочину доводиться також зібраними по справі і дослідженими в судовому засіданні доказами, які є допустимими, обєктивними і не оспорюються в суді, які одержані законним шляхом без порушення прав людини і громадянина у відповідності до ст. 62 Конституції України та Кримінального процесуального кодексу України.

Так, винуватість ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному із проникненням в приміщення підтверджується дослідженими в суді доказами: витягом з ЄРДР; протоколом прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_4 ; протоколами огляду місця події з фототаблицями до них; протоколом проведення слідчого експерименту з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ; висновком товарознавчої експертизи; постановою про перекваліфікацію діяння; вимогою про судимість, відповідно до якої ОСОБА_6 має незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, за вчинення тяжкого умисного злочину проти власності.

Таким чином суд, повно, всесторонньо і об`єктивно проаналізувавши подані стороною обвинувачення по справі та досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження докази, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаного із проникненням у приміщення, тому його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України та розяснення п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, що відноситься до тяжких злочинів, мотиви вчинення ним протиправних дій, дані про його особу та ступінь небезпечності його для суспільства, думку захисника потерпілого, який не наполягає на суворості покарання та позицію прокурора, яка вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на певний строк.

Обставиною, що помякшує покарання ОСОБА_6 , є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину стосовно особи похилого віку.

По справі встановлено, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого умисного злочину проти власності, винуватість свою визнав повністю, негативно характеризується за місцем проживання, частково відшкодував потерпілому завдану ним шкоду, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 неможливе без ізоляції його від суспільства і обирає покарання в межах санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на мінімальний строк.

В суді представник потерпілого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 подав цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 завдану йому немайнову шкоду в сумі 500 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 позов визнав повністю.

На підставі ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 слід задовольнити повністю.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує ступінь тяжкості заподіяних наслідків, характер та глибину психологічних страждань потерпілого, який є особою похилого віку, оскільки потерпілий має 80 років, а також з врахуванням відсутності у обвинуваченого ОСОБА_6 постійного заробітку, та, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості та обсягу і характеру спричинених страждань потерпілому, суд вважає обґрунтованим визначення розміру моральної шкоди в сумі 500 грн. Саме такий розмір відшкодування моральної шкоди, на думку суду, є реальним для виконання обвинуваченим ухваленого рішення суду, враховуючи його матеріальний стан та ту обставину, що матеріальна шкода ним відшкодована.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішення питання речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України з обвинуваченого слід стягнути витрати, повязані з проведенням експертизи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Термін відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази: велосипед марки „АИСТ повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за залучення експерта в сумі 790 (сімсот девяносто) гривень 96 копійок.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 500 (пятсот) гривень на відшкодування завданої немайнової шкоди.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: