Дата документу Справа № 332/276/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/276/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/55/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, який має неповну загальну середню освіту, одружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працевлаштований, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 26 березня 1998 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 229-6, ст. 229-8 КК України (в ред. 1960р.) до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 46-1 КК України відстрочка виконання вироку строком на 2 роки;

2) 8 лютого 1999 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ст. 140 КК України (в ред. 1960р.) до 3 років позбавлення волі, лікування від наркоманії; на підставі ст. 43-1 КК України частково приєднано покарання за вироком суду від 26.03.1998 р.; остаточне рішення 4 роки позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна;

3) 12 листопада 2002 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

4) 5 вересня 2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України, до 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

5) 21 грудня 2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

6) 23 вересня 2010 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

7) 21 червня 2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Хортицького суду м. Запоріжжя від 23.09.2010 року; остаточне рішення 2 роки 6 місяців позбавлення волі;

8) 29 травня 2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 301 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2015 року знятий з обліку у зв`язку із закінченням іспитового строку,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та засуджений до 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, а також періодично з`являтись на реєстрацію.

Запобіжний захід по справі не обирався.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 10 листопада 2015 року приблизно о 13 годині 26 хвилин, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, знаходячись у торговому залі магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Готвальда, 2, шляхом вільного доступу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався таємно викрасти з верхнього прилавку побутового відділу магазину один картридж марки «Gillette Mach 3», вартістю 199 гривень 20 копійок, який заховав у внутрішній карман куртки та направився до виходу, але пройшовши касу, був затриманий працівниками охорони магазину «Сільпо» при спробі виносу викраденого майна з приміщення магазину, чим міг спричинити ТОВ «Фоззі-Фуд» матеріальний збиток на вищевказану суму. Таким чином, ОСОБА_7 виконав всі дії, які вважав необхідним для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту. В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що з огляду на положення ст. 374 КПК України, відповідно до яких питання про призначення покарання та питання про звільнення від його відбування є окремими, суд, не розмежував питання призначення покарання та питання можливості звільнення від відбування покарання, тобто не дотримався зазначених вимог при обрані обвинуваченому покарання.
Крім того вважає, що судом недостатньо врахована особа обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим, до нього застосовувались як відстрочка, так і звільнення від вібрування покарання, які ним не дотримувалися, та судом безпідставно зроблений висновок про можливість його виправлення без відбування покарання.
Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, вирок суду просив скасувати та ухвалити новий, яким призначити обвинуваченому покарання у вигляді 3 місяців арешту, вислухавши обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і в апеляційній скарзі не оспорюються.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 65 КК України та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання, а також врахував рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання, послався на те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, неодноразово судимий та офіційно не працює.
Проте суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, до нього раніше застосовувалися як відстрочка виконання вироку відповідно до ст. 46-1 КК України в редакції 1960 року, так і звільнення з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, невдовзі після закінчення іспитового строку за попереднім вироком скоїв новий злочин, офіційно не працевлаштований, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині призначеного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд враховує обставини, які впливають на призначення покарання: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, стадію злочину, визнання вини обвинуваченим, як обставину, що пом`якшує покарання, та вважає за можливе призначити покарання у виді арешту, що є менш суровим покаранням, ніж обмеження волі, однак з його реальним відбуванням.
Таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2016 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) місяця арешту.
Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4