АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/168/18 Справа № 198/542/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши 11 січня 2018 року у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000211 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджені с. Водяне Юр`ївського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше судимого:

- 31.03.2017 Юр`ївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до громадських робіт на строк 240 год.(невідбута частина складає 40 год. громадських робіт);
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В апеляції:
- захисник ОСОБА_8 , не оспорюючи правильності кваліфікації, обставин справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду скасувати та призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст..ст. 75,76 КК України.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що суд не врахував стан здоров`я ОСОБА_7 , яка перенесла операцію пов`язану з видаленням селезінки в зв`язку з отриманою тупою травмою живота, а також відсутністю тяжких наслідків від злочину з огляду на те, що викрадене майно повернуто потерпілій в натурі.
Згідно досудової доповіді з інформацією про соціально-психологіну характеристику ОСОБА_7 , остання небезпеки для суспільства не становить.
Прокурор в апеляції, просить вирок скасувати та постановити свій, яким призначити ОСОБА_7 покарання, за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2017 року строком на 5 днів позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 5 днів.
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що даний вирок підлягає скасуванню, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Зазначає , що викрадене майно потерпілій було повернуто працівниками поліції, ОСОБА_7 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання згідно характеристики наданої сільською радою - характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, ніде не працює, неодноразово на її поведінку надходили скарги від мешканців села. Згідно досудової доповіді органу пробації ризик небезпеки ОСОБА_7 , як для суспільства так і для окремих осіб низький, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.
Цим вироком дії ОСОБА_7 кваліфіковані в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в житло та визнано винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст.ст.71, 72 ч.1 п.1«г» КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком, не відбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 31.03.2017 року, що складає сорок годин громадських робіт, у виді позбавлення волі на строк три роки один день.

Цим вироком, ОСОБА_7 , визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
3 серпня 2017 року о 19:30 годин ОСОБА_7 маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшла до будинку АДРЕСА_1 , де усвідомлюючи те, що на прибудинковій території відсутні господарі будинку та інші особи, реалізуючи свій злочинний умисел, через незачинені двері самовільно, без згоди мешкаючих у будинку осіб проникла у середину житла та викрала звідти таємно, повторно, з корисливих мотивів тонометр марки «AND UA 705», вартістю 563,04 гривень, який належав ОСОБА_10 , покинувши місце вчинення кримінального правопорушення та викраденим майном розпорядилася на власний розсуд продала ОСОБА_11 .

Заслухавши обвинувачену ОСОБА_12 та її захисника, які підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги останнього, та в свою чергу заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляції свого колеги, та вважав, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляції і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів, вважає, що принесені апеляції задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_13 ,у вчиненні нею кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій за ч. 3 ст. 185 КК України, в апеляційних скаргах не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_7 для пом`якшення їй покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України, з посиланням на суворість визначеного судом першої інстанції виду і розміру покарання з зазначенням того, що стан здоров`я обвинуваченої, відсутність тяжких наслідків з огляду на те, що викрадене майно повернуто потерпілій, і обвинувачена небезпеки для суспільства не становить, а тому на думку захисника, є усі підстави для застосування до його підзахисної положень ст. 75 КК України, колегія суддів не приймає до уваги, вважає їх такими, які не дають достатньо підстав для пом`якшення покарання обвинуваченій та для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком.

При цьому, колегія суддів, дійшла також висновку, що і доводи прокурора є необґрунтованими і безпідставними для застосування до обвинуваченої більш суворого покарання, ніж те яке визначено судом першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Матеріалами справи підтверджено, що призначений судом вид і розмір покарання обвинуваченій ОСОБА_7 наближений до мінімального, і в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні такої міри і розміру покарання суд, як вбачається з вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину проти власності, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченої, яка ніде не працює, характеризується за місцем проживання негативно, скоїла новий злочин проти власності через незначний період часу після ухвалення попереднього вироку у час відбування покарання у вигляді громадських робіт, і знову скоїла злочин, за інформацією соціально-психологічної характеристики обвинуваченої, ризики її небезпеки для суспільства і для окремих осіб низький, однак ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий.

При цьому судом враховано як обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття обвинуваченої, на яке посилається як захисник так і прокурор в апеляційних скаргах.

Підстав для призначення покарання обвинуваченій із застосуванням ст. ст. ст. 69, 75 КК України, суд першої інстанції не вбачав, з чим погоджується і колегія суддів, так як такий висновок об`єктивно відповідає матеріалам справи.

Посилання захисника та обвинуваченої на її добровільне повернення викраденого нею майна, так як саме вона вказала працівникам поліції де воно знаходиться та її стан здоров`я і щире її каяття, сам по собі розглядаються у сукупності з іншими, і у даному випадку і при даних обставинах, не є підставою для застосування положень ст. 69 та 75 КК України і пом`якшення покарання, а інших обставин, які б давали такі підстави не виявлено.

В свою чергу і доводи прокурора щодо застосування більш суворого покарання з посиланням на ті ж самі обставини, які судом дослідженні і яким надана відповідна оцінка, зводяться більш до їх переоцінки, а ствердження прокурора, що суд закріпив у свідомості обвинуваченої можливість уникнути справедливого покарання за вчинений нею злочин та посіяв впевненість у тому, що навіть при наявності невідбутого покарання та непогашеної судимості все одно буде мінімальним, що не сприяє охороні прав і свобод людини і громадянина є більш голослівним і не має під собою ніякого обґрунтування.

На переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 т в нижніх межах санкції інкримінованого їй злочину, та при зазначених вище обставинах є справедливим, необхідним та достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав як для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання, так і для застосування до неї більш суворого, з тих мотивів, які наведені відповідно в апеляційних скаргах захисника та прокурора, оскільки судом призначено покарання в найнижчих межах з дотриманням вимог кримінального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційні скарги захисника та прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора Павлоградської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 09 жовтня 2017 року, щодо ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3