Справа № 128/2602/17
ВИРОК
Іменем України
13 березня 2018 року Вінницький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
за участю обвинуваченого: ОСОБА_4
за ч. 1 ст. 122 КК України, -
04.06.2017 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 , знаходячись на території свого домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_5 , маючи на меті спричинити тілесні ушкодження останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, які можуть настати від нанесених тілесних ушкоджень, наніс один удар дерев`яною палицею по голові ОСОБА_5 в область лобної ділянки. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які являлись небезпечними для життя в момент спричинення і не супроводжувалися загрозливим для життя явищами, але за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що 04.06.2017 року до нього додому прийшов його знайомий, з яким він раніше працював в будівельній бригаді, ОСОБА_5 ; вони разом вживали спиртні напої, а саме: випили 7 пляшок пива, ємкістю 2 літра та домашнього вина. Після того, у них почалася сварка. ОСОБА_5 вів себе неадекватно: обзивав його та його сусідів, відірвав ринву та почав нею грати хокей. На всі його прохання заспокоїтися та йти додому, потерпілий не реагував, натомість кидався на нього та бився. Тоді він, будучи обуреним такою поведінкою ОСОБА_5 , взяв держак від лопати і вдарив ним один раз по голові ОСОБА_6 , в область лобної ділянки. Лише тоді потерпілий пішов з його двору, а згодом він дізнався, що його знайшли біля ставка та забрали в лікарню. Він дуже жалкує про скоєне, так як це сталося внаслідок вживання великої кількості спиртного. Розуміє, що вчинив злочин, просить вибачення у потерпілого, а перед цим він особисто передавав гроші через родичів та знайомих потерпілого на його лікування, а саме: близько 4500 грн. На даний час потерпілий претензій матеріального та морального характеру до нього не має. Також просить суд його суворо не карати, запевнивши у неповторенні подібного.
Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_4 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, те що він раніше несудимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, згідно якої він покладається на розсуд суду.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: повне визнання вини, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, суд встановив: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Сукупність даних про обставини вчинення кримінального правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, і він може бути звільнений від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до положень ст. ст. 75, 76 КК України.
При цьому також суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 .
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: