н/п 1-кс/640/3156/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
Старший слідчий СУ ГУ НП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_3 05.04.2018 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 1 класу ОСОБА_4 , у якому просила задовольнити клопотання і винести ухвалу про арешт нерухомого майна, яке належить на праві приватної часткової власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на 1/3 частку житлової квартири загальною площею 55,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення судового рішення в частині можливої конфіскації майна. Також просила з метою забезпечення арешту майна, а саме недопущення його можливого відчуження підозрюваним ОСОБА_5 , розглядати дане клопотання без повідомлення підозрюваного, його захисника, інших власників майна.
Так, ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливою метою, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відповідно до розробленого плану щодо заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, 15 жовтня 2016 року пізно увечері, точний час досудовим розслідуванням не встановлені, на службовому загальному вантажному бортовому тентованому автомобілі «Renault Master» д.р.н. НОМЕР_1 вирушив з м. Харкова у бік м. Києва фактично без вантажу. Під час руху, знаходячись на дорозі поблизу селища Шарівка Валківського району Харківської області, під виглядом поламки автомобіля ліг спати до ранку, а вранці, нібито, встановив, що вантаж з автомобіля викрадений. За відповідною заявою ОСОБА_5 органами Національної поліції України задокументовано крадіжку вантажу ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС» з внесенням відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи від 12 вересня 2017 року №351 підписи від імені ОСОБА_8 в договорі перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10 травня 2016 року №10/05, укладеного між ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС» в особі директора ОСОБА_6 та ТОВ «АВРОРА АВТОТРАНС» в особі директора ОСОБА_8 , а також у заявці на перевезення №17 до договору перевезення вантажів від 10 травня 2016 року №10/05, виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою.
Підписи від імені ОСОБА_8 у договорі перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10 травня 2016 року №10/05, укладеного між ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС» в особі директора ОСОБА_6 та ТОВ «АВРОРА АВТОТРАНС» в особі директора ОСОБА_8 , у заявці на перевезення №17 до договору перевезення вантажів від 10 травня 2016 року №10/05, договорі поставки від 19 липня 2016 року №2107, укладеного між ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС» в особі директора ОСОБА_6 та ПП «ВЕСНА» в особі директора ОСОБА_8 , виконані різними особами.
За фактом настання страхового випадку, підтвердженого страхувальником ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС» в особі директора ОСОБА_6 відповідними до договору страхування документами, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не здійснило страхової виплати на суму спричиненої матеріальної шкоди 1 мільйон 496 тисяч 686 гривень у зв`язку з обґрунтованими підозрами стосовно надання страхувальником недостовірних відомостей.
ОСОБА_6 , як директор ТОВ «ФІРМА «ГЛОБУС», за попередньою змовою та у групі з ОСОБА_5 виконали усі злочинні дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, а саме заволодіння шляхом обману грошовими коштами ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на суму 1 мільйон 496 тисяч 686 гривень, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
30 березня 2018 року о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Харкова, громадянину України, одруженого, неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.190 КК України, тобто у закінченому замаху на шахрайство, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Санкцією ч.4 ст.190 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачена конфіскація майна.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/3 частка житлової квартири загальною площею 55,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Про дату та час розгляду справи слідчий повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте в судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву про розгляду клопотання за його відсутності та підтримання клопотання.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно, яке не було тимчасово вилучене, власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше..
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
30.03.2018 року о 12 год. 30 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, тобто у шахрайстві, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Санкцією ч.4 ст.190 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 , передбачена конфіскація майна.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта ОСОБА_5 на праві приватної власності належить 1/3 частка житлової квартири загальною площею 55,3 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання, оскільки слідчий довів наявність підстав вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, накладання арешту на вказане у клопотанні майно підозрюваного забезпечить можливу конфіскацію майна у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчуження вказаної частини квартири, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 107, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на майно, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/3 частину квартиру АДРЕСА_3 , шляхом заборони її відчуження, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1