Справа № 640/7099/13-к
н/п 1-кп/640/1/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2018 р. Київський районний суд м. Харкова у складі :
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 тримання під вартою,-
ВСТАНОВИВ:
В ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України судом в порядку ст.331 КПК України на обговорення поставлено питання про продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу тримання під вартою на передбачений законом строк, оскільки строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 21.04.2018 року.
Прокурор просила продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою, посилаючись на те, що у обвинуваченого присутні ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки при зміні на більш м`який запобіжний захід, обвинувачений може зникнути від суду, що утруднить розгляд даної справи.
Потерпілий, посилаючись на вказані підстави прокурором, також просив продовжити обвинуваченому міру запобіжного заходу тримання під вартою.
Захисник та обвинувачений заперечували, просили змінити міру запобіжного заходу на іншу не пов`язану з триманням під вартою.
Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_5 строк утримання його під вартою на 60 днів.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тобто з метою запобігання спробам: переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_5 міру запобіжного заходу тримання під вартою, суд приймає до уваги, що обвинувачений підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, дані про його особу та вважає що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, мотиви, які вказані в обвинувальному акті. Крім того, є достатньо підстав вважати, що обвинувачений, з огляду на його моральні якості, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Виходячи з наведеного, суд не знаходить підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на іншу не пов`язану з триманням під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу тримання під вартою до 14 червня 2018 року.
У клопотанні захисту та обвинуваченому про зміну міри запобіжного заходу на іншу не пов`язану з триманням під вартою відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Суддя