печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.02.2018 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000349, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.12.2016, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лісовичі Таращанського району Київської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , маючого середньо-спеціальну освіту, розлученого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14.03.2016 ОСОБА_5 уклав контракт строком на 3 (три) роки про проходження військової служби у Збройних Силах України, яку став проходити у військовому званні солдата, на посаді курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону НОМЕР_2 об`єднаного навчального центру Харківського національного університету Повітряних Сил Збройних Сил України.

Згідно наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.04.2016 №47-рс солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги стартового взводу стартової батареї НОМЕР_3 підрозділу військової частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.05.2016 № 104).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.06.2016 № 16-рс солдата ОСОБА_5 призначено на посаду номера обслуги стартового взводу стартової батареї НОМЕР_4 підрозділу військової частини НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.06.2016 № 124).

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 із 14.03.2016 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за контрактом, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст.ст.6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указом Президента України №15/2015 від 14.01.2015 «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №113-VIІI від 15.01.2015, відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 оголошено проведення часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України.

Згідно ст.1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 та ст.1 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у разі настання особливого періоду, для військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, дія контракту продовжується понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, крім випадків, визначених абзацом другим частини третьої цієї статті та частиною восьмою ст. 26 цього Закону.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2016 № 259 солдат ОСОБА_5 із 10.11.2016 вибув на лікування до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» (направлення медичної служби військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2016 № 3270 на стаціонарне лікування у травматологічне відділення НВМКЦ «ГВКГ»).

10.11.2016 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст.216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, вирішив не з`являтися вчасно без поважних причин до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь»

Реалізуючи свій злочинний умисел солдат ОСОБА_5 , маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до лікувального закладу, 10.11.2016 о 14:00, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно без поважних причин для лікування до НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» (м. Київ, Печерський район, вул. Госпітальна, 18), до військової частини НОМЕР_1 не повернувся та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

05.07.2017 о 18:00 солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до органу поліції за місцем проживання і заявив про себе.

15.02.2018 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 , якому надані права процесуального керівника у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, яку сторони подали суду в судовому засіданні та просили затвердити.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлння вчасно на службу без поважних причин, вчинене військовослужбовцем в умовах особливого періоду (крім воєнного стану).

Вищевказаною угодою сторонами кримінального провадження узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виглідя позбавлення волі на строк 4 роки, із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Судом роз`яснені обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також положення ст. 474 КПК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши угоду про визнання винуватості, надходить до наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, що йому інкримінується, за викладених в обвинувальному акті обставин.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального кодексу України.

Покарання сторонами угоди, з урахуванням конкретних обставин справи, наявності обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, відсутності спричиненої злочином майнової шкоди, про що зазначено безпосередньо в обвинувальному акті, визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання у виді 4 років позбавлення волі, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.02.2018 між прокурором військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовичм строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його оголошення, у разі неподання на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст. 473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1