ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
№ 5-126км17 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 1 листопада2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року засуджено
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суворово Республіки Молдова та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не судимого,

- за ч. 2 ст. 240 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Кишин Олевського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого агрономом Олевської сортодослідної станції, не судимого,

- за ч. 2 ст. 240 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Кишин Олевського району Житомирської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого,

- за ч. 2 ст. 240 КК до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат та долю речових доказів у провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , визнані винуватими у тому, що вони 01 квітня 2016 року , в період з 05 години 30 хвилин по 07 годину ранку, діючи групою осіб, за попередньою змовою між собою, в лісовому масиві, який знаходиться на відстані 1,5 км. західніше с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, порушуючи вимоги статті 19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою заводської мотопомпи, призначеної для подачі води під тиском та обладнання до неї: забірного шлангу, двох пожежних рукавів, шляхом гідророзмиву ґрунту, незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними» від 18 листопада 1997 року та постанови Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення», відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення та є дорогоцінним камінням органогенного утворення.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок та ухвалу апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Своє прохання прокурор обґрунтовує тим, що згідно обвинувального акту ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінувалось обвинувачення, визначене ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 240 КК, тобто замах на вчинення злочину. Суд, не обґрунтувавши належним чином своє рішення, вийшов за межі обвинувачення, дії засуджених кваліфікував за ч. 2 ст. 240 КК, тобто як закінчений злочин, чим погіршив їх становище.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав скаргу, перевіривши матеріали провадження і обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Всупереч наведеним вимогам закону, суд, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , вийшов за межі пред`явленого обвинувачення та передчасно змінив правову кваліфікацію кримінального правопорушення на ч. 2 ст. 240 КК України, чим погіршив становище обвинувачених.
Згідно зі ст.ст. 404, 405, 419 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення місцевого суду в межах апеляційної скарги шляхом перевірки всіх доводів, викладених в апеляційній скарзі.
Разом з тим у порушення цих вимог, суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, у мотивувальній частині ухвали належним чином не дослідив твердження апеляційної скарги прокурора та не навів мотивів свого рішення про необґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 436 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів», колегія суддів

ухвалила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 06 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 28 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , скасувати, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ієк