У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаїв, громадянина України, раніше судимого, мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР за № 0005380,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 лютого 2018 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22:00 по 07:00 год. наступної доби в межах строку досудового розслідування.

Зобов`язати ОСОБА_5 виконувати наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду або іншого органу державної влади протягом дії запобіжного заходу;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

-утримуватись від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у кримінальному проваджені.

-зобов`язати ОСОБА_5 носити електронний засіб контролю.

Узагальнені доводи апелянта.
Вважає ухвалу суду незаконною, та такою що підлягає скасуванню.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржувана ухвала лише в описовій частині містить виклад доказів, які на думку слідчого судді підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України, однак не містить жодних висновків слідчого судді в зв`язку з цим.

Зазначає, що з протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 вбачається, що вона не бачила хто саме здійснив крадіжку її гаманця, що виключає кваліфікацію дій підозрюваного за ст.186 КК України. Також свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що не бачили що гаманець вилучено саме у ОСОБА_5 .

Захисник вказує, що були відсутні підстави для впізнання підозрюваного за фотознімками, оскільки як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання, який було складено 14 грудня 2017 року в період часу з 08:00 - 08:20 потерпіла впізнала особу, яка викрала її майно по фотографії. Однак станом на 14 грудня 2017 року підозрюваний вже був затриманий.

На переконання апелянта, прокурором не наведено переконливих доводів, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків та не дасть можливість запобігти встановленим ризикам.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 13.12.2017 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи в маршрутному таксі №2, що знаходилось біля зупинки громадського транспорту по проспекту Центральному вул. 3-тя Слобідська в м. Миколаєві, побачив раніше незнайому ОСОБА_7 , яка у лівій руці тримала рюкзак, після чого у нього виник умисел, направлений на таємне заволодіння чужого майна.
ОСОБА_5 діючи умисно з метою власного збагачення переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи повторно із корисних спонукань підійшов ззаду до ОСОБА_7 , відкрив її рюкзак, викрав гаманець з грошовими коштами в сумі 450 грн. та направився до виходу з маршрутного таксі. Дії ОСОБА_5 були помічені ОСОБА_7 , вона вголос вимагала ОСОБА_5 припинити неправомірні дії та зупинитися, однак її вимоги ОСОБА_5 ігнорувалися і він продовжував швидкою ходою рухатися по проспекту Центральному у напрямку вул. Садової.
Усвідомлюючи той факт, що його дії з викрадення гаманця стали явними для потерпілої, ОСОБА_5 утримуючи вказане майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд., чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 450 грн.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у відкритому заволодінні чужим майном (грабежі) вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Даний факт був внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005380 від 13.12.2017 р. за ч. 2 ст. 186 КК України.
14.12.2017 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризику переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків,

вчинення інших кримінальних правопорушень.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя послався на наявність ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме: можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу, свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Врахував данні про особу підозрюваного, який офіційно не працює, не має законних джерел доходу, раніше неодноразово судимий, остання судимість за злочин передбачений ч.2 ст.189 КК України не погашена, страждає на хворобу туберкульоз легенів, проходить лікування у Миколаївському міськтубдиспансері, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який кримінальним кодексом України встановлено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, злочин у вчиненні якого підозрюється є суспільно небезпечним, вчиненим повторно.
Слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може бути достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Захисник ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить справу розглядати за його відсутності. В письмовому клопотанні від 05.01.2018 року прокурор ОСОБА_10 просить справу розглядати в письмовому проваджені.

У відповідності до положень ч.1 ст.406 КПК України, зазначене є підставою для ухвалення судового рішення в порядку письмового апеляційного провадження.

Вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає її такою, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказані вимоги закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані.
Так, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, і з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри підтверджується:
протоколом огляду місця події від 13.12.2017р; протоколом огляду предмету, вилученого під час огляду місця події; показами потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, постановою про визнання речовим доказом.
Тому доводи захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України є безпідставними.

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Також, слідчий суддя правильно врахував дані, що характеризують особу ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, немає законного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий, остання судимість за злочин передбачений ч.2 ст.189 КК України не погашена.
Наведене свідчить про наявність обґрунтованих ризиків переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя вірно зазначив й про те, що вказаним ризикам не можуть запобігти інші, більш м`які запобіжні заходи.

Враховуючи наведене, слідчий суддя прийняв вірне рішення про застосування саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Апеляційна скарга захисника не містить аргументів, які б давали підстави застосувати до ОСОБА_5 більш м`який вид запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за обставин вказаних в апеляційній скарзі.
В той же час, є наявною інша підстава для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Як слідує із матеріалів судового провадження ОСОБА_5 фактично затриманий о 21 годині 30 хвилин 13 грудня 2017 року.

Згідно ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2017 року підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 лютого 2018 року.

З урахуванням ст. 115, 197 КПК України, та враховуючи зазначене вище, слідчий суддя мав право застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , і, відповідно, визначити дату закінчення дії ухвали про тримання під вартою до 21 години 30 хвилин 10 лютого 2018 року.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 412, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2017 року, якою у відношенні ОСОБА_5 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з часу фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 13 грудня 2017 року 21 години 30 хвилин.

Строк дії ухвали закінчується о 21 годині 30 хвилин 10 лютого 2018 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: