ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2401/18
провадження № 1-кп/753/1025/18
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" березня 2018 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радехів, Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В: ОСОБА_6 , 27.11.2017, близько 16 год. 30 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Kadett», д.н.з. НОМЕР_1 , допустив порушення вимог п. 10.1, 16.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), а саме:

п. 10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.9 ПДР України - під час руху в напрямку стрілки, ввімкнутої в додатковій секції одночасно з жовтим або червоним сигналом світлофора, водій має дати дорогу транспортним засобам, що рухаються з інших напрямків. Під час руху в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора із вертикальним розташуванням сигналів, водій повинен зайняти крайню праву (ліву) смугу руху та дати дорогу транспортним засобам і пішоходам, що рухаються з інших напрямків. Порушення вищевказаних вимог ПДР з боку ОСОБА_6 виразилось в тому, що він, керуючи вищевказаним транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, шляхом виконання вимог вищевказаних пунктів Правил, рухаючись від вулиці Ново-Дарницька, проїзною частиною вулиці Вереснева, в напрямку до вулиці Бориспільська, в місті Києві, виконуючи поворот направо на вулицю Бориспільська, керуючись дорожнім знаком - табличкою із зеленою стрілкою, що дозволяє поворот праворуч при ввімкненому червоному забороняючому рух сигналі світлофора, здійснив наїзд на пішохода. Так, ОСОБА_6 , керуючи зазначеним транспортним засобом, за вказаних обставин, перед початком руху та зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод іншим учасникам руху та розпочав рух, а повертаючи в напрямку стрілки зеленого кольору на табличці, встановленій на рівні червоного сигналу світлофора, праворуч, не дав дорогу пішоходу, що рухався з права на ліво відносно траєкторії руху його транспортного засобу, в межах дорожньої розмітки регульованого світлофором пішохідного переходу, який розташований безпосередньо перед перехрестям з вулицею Бориспільська, та який також був позначений на дорожньому покритті дорожньою розміткою та відповідними дорожніми знаками ПДР - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та допустив наїзд на неї, в результаті чого останній спричинені середньої тяжкості тілесне ушкодження. В даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля марки «Opel Kadett», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , з технічної точки зору, вбачаються невідповідності вимогам вищевказаного пункту ПДР, а порушення цих вимог з боку ОСОБА_6 , відповідно, знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, які настали, а саме із заподіянням пішоходу, ОСОБА_7 , тілесного ушкодження середньої тяжкості, яке виразилися у вигляді: закритої травми лівої гомілки: перелому епіфізу латерального мищелку лівої великогомілкової кістки (з незначним зміщенням); перелому голівки лівої малогомілкової кістки (з незначним зміщенням уламків); крововиливів у оточуючі тканини. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, та зазначив, що вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 286 КК України при обставинах зазначених у обвинувальному акті. Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів дізнання та проведення розслідування не застосовувалося, у вчиненому щиро кається. Обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено. Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, форму вини вчиненого діяння, щире каяття обвинуваченого, дані, що характеризують особу обвинуваченого, ставлення до скоєного, позицію прокурора, потерпілої, представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 те, що він давав правдиві та послідовні покази як під час досудового розслідування кримінального провадження, так і під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується, тому виправлення його на думку суду можливе без ізоляції від суспільства, і покарання йому слід призначити у виді обмеження волі з позбавленням керування транспортним засобом у межах санкції ч.1 ст. 286 КК України з подальшим звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України з покладенням на обвинуваченого певних обов"язків на підставі ст. 76 КК України і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому. Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України, ЗАСУДИВ: ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком у 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк у 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4 834 ( чотири тисячі вісімсот тридцять чотири) гривні 70 копійок за проведення експертиз - 1824/е від 29.12.2017 року, 12-1/3003 від 22.01.2018 року та 12-1/110 від 18.01.2018 року. Речові докази - автомобіль марки " Opel Kadett " д.н.з. НОМЕР_1 , залишити у власності ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_8