Справа № 539/1208/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді -

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Лубни кримінальне провадження №0000228 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України надійшло до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області та було передано до провадження судді 11 травня 2017 року.

16.03.2017 року слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.05.2017 року.

Ухвалами суду від 30.06.2017 року та від 29.08.2017 року обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою до 27 жовтня 2017 року.

Таким чином, 27.10.2017 року закінчується строк запобіжного заходу і виникає необхідність вирішення питання щодо подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Водночас, розглянути кримінальне провадження в строк до закінчення дії обраного запобіжного заходу не видається можливим.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що наявна обґрунтована підозра вчинення ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень. На думку прокурора обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити речові докази, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів в кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечили проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому, вказали на наявність у ОСОБА_6 хронічної хвороби, гепатиту С, і як наслідок виявлено хворобу цироз печінки, яка входить до переліку хвороб, які є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання (наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я 18.01.2000 № 3/6). Також послалися на те, що мати обвинуваченого є інвалідом ІІ групи, потребує стороннього догляду. Прохають замінити тримання під вартою на інший запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, суд вважає за необхідне продовжити застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

До суду надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.307, ч.2 ст.311 КК України, наявні обґрунтовані підозри у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, має слабкі соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий, обвинувачується у вчиненні нових злочинів протягом іспитового строку.

Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого хвороб суд оцінює критично. Самі по собі вказані обставини не є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Наказ Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я 18.01.2000 № 3/6, на який посилається захисник втратив чинність. Крім того, відповідно до Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Мін`юсту від 18.03.2013 № 460/5 передбачено медичне обслуговування хворих ув`язнених, створений стаціонар медичної частини. Таким чином, обвинувачений не залишиться без медичної допомоги в умовах тримання під вартою. При цьому суду не надано жодного доказу того, що обвинувачений або його захисник зверталися щодо надання обвинуваченому медичної допомоги та їм було відмовлено в цьому.

Зважаючи на підвищену суспільну небезпечність інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, за тяжчий з яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від шести до десяти років, враховуючи наявність ризику продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, особи яких стали відомі обвинуваченому після ознайомлення з матеріалами НСРД, протоколами допитів та реєстром матеріалів досудового розслідування, у цьому ж кримінальному провадженні та схильність до девіантної поведінки, застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не є доцільним, оскільки не зможе відвернути зазначені ризики.

Враховуючи викладене та те, що судове провадження до спливу строку тримання під вартою не може бути завершено, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.183, 315, 371, 372, 395 КПК України, суд, -
УХ В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2017 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, начальнику Полтавського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Полтавській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1