Номер провадження: 11-кп/785/802/15
Номер справи місцевого суду: 522/2718/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8

обвинуваченого: ОСОБА_9 і ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , на вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.05.2014 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ближній Хутор, Слободзейського району Молдови, громадянин України, з середньо - технічною освітою, одружений, маючий на утриманні малолітнього сина 2011 р.н., працюючий за наймом штукатуром, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Вознесенськ Вознесенського району Миколаївської області, громадянин України, не одружений, маючий на утриманні неповнолітніх синів 2003 і 2006 р.н., працюючий вантажником у ТОВ "ДКД", зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.187 КК України на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 засуджені за те, що 16.09.2013 року близько 22.30 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння біля будинку № 65 по вулиці Академіка Вільямса в м. Одесі, діючи за попередньою змовою, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, напали на потерпілого ОСОБА_11 . ОСОБА_10 наніс останньому удар кулаком правої руки в обличчя, а ОСОБА_9 розбив об голову ОСОБА_11 порожню скляну пляшку від пива, ємкістю 0.5 л. Після цього ОСОБА_11 схопив правою рукою обвинуваченого ОСОБА_10 , а лівою - обвинуваченого ОСОБА_12 та попросив їх заспокоїтися. Незважаючи на прохання потерпілого, обвинувачений ОСОБА_10 розбив ще одну порожню скляну пляшку від пива ємкістю 0.5 л. об голову ОСОБА_11 та почав різати голову та руку останнього, щоб той його відпустив. Вирвавшись, обвинувачений ОСОБА_10 натягнув на голову ОСОБА_11 куртку, а ОСОБА_13 повалив ОСОБА_11 на землю та наніс йому декілька різаних ран в області спини шматком розбитої пляшки. Обвинувачений ОСОБА_10 в свою чергу зірвав з шиї ОСОБА_11 срібний ланцюжок вагою 110 грам, вартістю 3500 гривень, та почав різати шматком розбитої скляної пляшки останньому руки та спину. Застосувавши до ОСОБА_11 насильство небезпечне для його життя та здоров`я, від чого останній втратив свідомість, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 , витягнувши з задньої кишені його штанів грошові кошти в сумі 360 гривень, а також зняли з руки годинник "Renato Balestra", вартістю 3290 гривень.

Вказаними діями обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепної - мозкової травми у формі струсу головного мозку, забиті рани голови, різані рани тулубу, II пальця правої кисті з пошкодженням капсули п`ястно-фалангового суглоба, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та матеріальний збиток на загальну суму 7150 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_14 просить вирок суду скасувати, він не визнає себе винуватим та просить колегію виправдати його за ч.2 ст.187 КК України, в зв`язку з недоведеністю вчинення ним цього злочину та готовий нести відповідальність за ч.2 ст.125 КК України. Свою провину він визнав частково та не заперечував того факту, що ним могли бути потерпілому спричинені тілесні ушкодження і враховуючи їх ступінь тяжкості, його дії підлягають кваліфікації за вимогами ч.2 ст. 125 КК України. Що стосується інкримінування йому злочину за ч.2 ст. 187 КК України, то він його не визнав, оскільки у нього не було умислу на розбій, а тим більше за попередньою змовою. Потерпілий ОСОБА_15 , як було встановлено під час розгляду справи в суді та підтверджується тими документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, звернувся до правоохоронних органів у зв`язку з тим, що в ході раптово виниклого конфлікту ОСОБА_10 спричинив йому тільки тілесні ушкодження. При цьому потерпілий не згадував про те, що його пограбували коли надавав пояснення обставин бійки при першому допиті в лікарні, хоча відповідно до пояснень свідків які давали свідчення під присягою в ході судового слідства, що нібито в той вечір отямившись потерпілий дуже читко розповів свідкам про ланцюжок, годинники та гаманець із коштами у сумі 360 грн. Також суд не звернув уваги на покази у судовому засіданні співробітника міліції ОСОБА_16 , який проводив перший допит потерпілого, та який чітко зазначив, що ОСОБА_17 не повідомляв йому про обставин пограбування, хоча він йому про це неодноразово нагадував, на що потерпілий категорично відмовлявся повідомити. Що стосується показань свідків то, ні один із них не був очевидцем події ніби то заволодіння нами майном потерпілого.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_10 , просить вирок суду скасувати, поновити новий вирок яким ОСОБА_18 та ОСОБА_19 визнати винним за ч.2 ст. 125 або ч.2 ст. 296 КК України та призначити покарання в межах цієї статті не пов`язаного з позбавленням волі. Просить перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.2 ст.187 КК України на ч.2 ст.125 або на ч.2 ст.296 КК України в зв`язку з тим, що потерпілий ОСОБА_11 , будучи в нетверезому стані, сам став приставати до оточуючих та сам фактично спровокував бійку. На думку адвоката, суд порушив вимоги ст.370 КПК України, прийнявши за основу покази, які ОСОБА_9 та ОСОБА_10 давали на досудовому слідстві та які було добуто з порушенням закону. Також апелянт в своєї апеляційній скарзі звертає увагу на те, що потерпілий ОСОБА_11 при першому допиті в лікарні зазначив, що в ході раптово виниклого конфлікту обвинувачені спричинили йому тільки тілесні ушкодження, при цьому потерпілий не згадував, що його пограбували. Фактичні дані, на які посилається суд першої інстанції в своєму вироку і процесуальних джерелах яких є первинні докази, за способом їх отримання поділяються на дві категорії, ті які були отримані внаслідок проведення розшукових заходів та ті, які були надані ОСОБА_11 разом із заявою про злочин, та були залучені слідчим як докази. Судом під час постановлення вироку не було надано належної оцінки тим фактичним даним, які свідчать про грубе порушення прав його підзахисного, а саме: суддя ОСОБА_20 встановила, що 10.11.2013 року постановою слідчого СВ Київського РВ ОГУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_21 було залучено ОСОБА_18 та ОСОБА_22 захисника. При цьому суд не звернув належної оцінки уваги на такі вагомі обставини: зазначена постанова від 10.11.2013 року про доручення призначити адвоката адресована Одеському облцентру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, але вказана постанова до зазначеного Центру не надходила; одеський облцентр надання безоплатної вторинної правової допомоги не видавав будь-яких доручень про надання захисту ОСОБА_23 та ОСОБА_22 в матеріалах справи такі доручення відсутні; адвокат ОСОБА_24 не є адвокатом Одеського облцентру правової допомоги, також він не мав жодних договірних відносин з ОСОБА_25 та ОСОБА_26 . Оцінки наведеним вище взагалі надано не було під час постановлення вироку у справі, що свідчить відсутність в його описовій чи мотивувальній частині. В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про існування ланцюжка, годинника та гаманця, так як відсутні будь-які фотографії ОСОБА_27 з цими прикрасами, будь-яки чеки щодо їх покупок. Взагалі виникає сумнів щодо наявність грошей, бо потерпілий неодноразово повідомляв органи обвинувачення про те, що він вже довгий час ніде не працює.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який просив в задоволенні апеляційних скарг відмовити, адвоката ОСОБА_7 , і обвинуваченого ОСОБА_10 які просили про задоволення апеляційних скарг своєї та обвинуваченого ОСОБА_19 , обвинуваченого ОСОБА_19 , і адвоката ОСОБА_8 які просили про задоволення їх апеляційної скарги і скарги адвоката ОСОБА_7 , дослідивши матеріали кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Обвинувачений ОСОБА_10 , провину в судовому слідстві не визнав, та пояснив, що 16.09.2013 року він разом з ОСОБА_28 біля кіоску, розташованого поблизу будинку №65 по вул.. Ак.Вільямса в м. Одесі пили пиво та познайомились з потерпілим ОСОБА_15 , який також там пив пиво, Вони спілкувались, обмінялись номерами телефонів і в процесі розмови виник конфлікт, під час якого потерпілий розбив собі об голову скляну пляшку від пива і кинувся до нього, у бійку. Вони впали на землю, та наносили один одному тілесні ушкодження. Також він не брав майно потерпілого, після бійки потерпілий встав та пішов. ОСОБА_14 на той час розмовляв по телефону. Під час досудового розслідування давав зізнавальну заяву та свідчення щодо обставин інкримінованого правопорушення та детально розповів про те, як вони з ОСОБА_28 скоїли розбійний напад на потерпілого, і пояснив це тиском на нього працівників міліції. Однак він на їх дії не скаржився, а заявив про це у судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_14 провину в судовому слідстві не визнав, та пояснив, 16.09.2013 року він разом з ОСОБА_25 біля кіоску, розташованого поблизу будинку №65 по вул.. Ак.Вільямса в м. Одесі пили пиво та познайомились з потерпілим ОСОБА_15 , який також там пив пиво, Вони спілкувались, обмінялись номерами телефонів і в процесі розмови виник конфлікт, під час якого потерпілий розбив собі об голову скляну пляшку від пива і кинувся до ОСОБА_18 у бійку. Вони впали на землю, та наносили один одному тілесні ушкодження. Також він не брав майно потерпілого, після бійки потерпілий встав та пішов. Він на той час розмовляв по телефону, тілесних ушкоджень потерпілому не наносив. Під час досудового розслідування давав зізнавальну заяву та свідчення щодо обставин інкримінованого правопорушення та детально розповів про те, як вони з ОСОБА_25 скоїли розбійний напад на потерпілого, і пояснив це тиском на нього працівників міліції. Однак він на їх дії не скаржився, а заявив про це у судовому засіданні.

Крім невизнання своєї провини, вина обвинувачених підтверджується зібраними по справи доказами:

- покази потерпілого ОСОБА_11 , який показав суду, що ввечері 16.09.2013 року під`їхав до свого будинку і пішов до кіоску поряд з ним, де купив цигарки та пляшку пива. Біля кіоску він розмовляв з продавцем - свідком ОСОБА_29 та її друзями і почув розмову обвинувачених, які стояли поряд. Обвинувачені розмовляли про роботу та він поцікавився у них, чим вони займаються, зав`язалась розмова. Він, потерпілий ОСОБА_11 , обмінявся номером телефону з обвинуваченим ОСОБА_10 . Потім обвинувачені стали придивлятись до срібного ланцюжка на його шиї, після чого виникла між ними суперечка, в ході якої ОСОБА_10 вдарив його, потерпілого ОСОБА_11 , кулаком в обличчя. Потім обвинувачений ОСОБА_9 наніс йому, потерпілому ОСОБА_11 , удар скляною пляшкою по голові. На прохання заспокоїтись та залишити його у спокої, обвинувачені не реагували, продовжили бійку, та ОСОБА_10 вдарив його пляшкою в потилицю. Після цього обвинувачені порізали йому спину та руки розбитою пляшкою з-під пива і повалили на землю, продовжуючи бійку. В процесі бійки обвинувачені зірвали в нього годинник " Renato Balestra ", вартістю 3290 грн., срібний ланцюжок з шиї, вартістю 3500 грн. та витягли з його кишені грошові кошти в сумі 360 грн. В процесі нападу він на деякий час втратив свідомість. Однак наполягає на тому, що обвинувачені відкрито заволоділи його вищезазначеним майном, яке не повернули. Після цього він, потерпілий ОСОБА_11 , підвівся на ноги, зателефонував своїй сестрі і розповів про те, що з ним сталось. Продавець кіоску ОСОБА_30 вийшла з кіоску, пропонувала йому звернутись за допомогою на СТО, розташоване поблизу. Він пішов до СТО, де йому надали першу медичну допомогу, викликали "швидку". У лікарні він знаходився три тижні, де його лікували від нанесених обвинуваченими ушкоджень. Спростував свідчення обвинувачених відносно вказаних подій, наполягає на своїх свідченнях, підкреслює, що він нормальна людина і бити себе по голові пляшкою, спричиняючи тим самим пошкодження, це нісенітниця та вигадки обвинувачених;

-показаннями свідка ОСОБА_29 , яка пояснила, що працює продавцем у кіоску, розташованому на при домовій території будинку АДРЕСА_4 16 вересня обвинувачені підійшли до кіоску, купили у неї пиво та стояли поряд. Після цього підійшов потерпілий, купив собі пляшку пива та цигарки. Коли він сплачував за свої покупки та нахилився до прилавку вона бачила на його шиї срібний ланцюжок, а на руці годинник. Вона чула, що між потерпілим та обвинуваченими зав`язалась розмова, яка перейшла у спір, після чого вона, свідок ОСОБА_29 , попросила їх відійти в сторону, щоб не лякались відвідувачі. Через деякий час вона почула звук битого скла і шум бійки та крикнула, що викличе міліцію, після чого обвинувачені втекли, а потерпілий підійшов до неї, він був у крові, одяг на ньому був подертий, а також зникли ланцюжок і годинник, який вона бачила на ньому до інциденту. Він просив води, щоб вмитись, але вона, свідок ОСОБА_29 , направила його на СТО. На другий день біля кіоску вона бачила розбиті пляшки та багато крові, яку вона змила водою;

- показаннями експерта ОСОБА_31 , яка проводила судово-медичну експертизу ОСОБА_32 та робила відповідний висновок експерта № 3294 від 22.10.2013 року, з яких вбачається, що тілесні ушкодження потерпілого ОСОБА_11 у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, забиті рани голови могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, наприклад пляшкою, однак не її фрагментами. Вказані ушкодження не характерні для самостійного спричинення. Більш того, наполягає, що ушкодження в області спини у вигляді різаних ран були нанесені умисно іншою особою та не могли бути отримані під час перебування потерпілого на землі, де знаходилось бите скло;

-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що є сестрою потерпілого. У день події, 16.09.2013 року, близько 24 години вона по телефону дізналась, що її брата побили та пограбували, після чого пішла до СТО по вулиці Ак.Вільямса, де знаходився брат, працівники "швидкої" і працівники СТО. У потерпілого були порізи на спині, голові і руках, а також у нього забрали годинник, ланцюжок та гроші у сумі 360 гривень;

- показаннями свідка ОСОБА_33 , який пояснив суду, що у вересні 2013 року він працював на СТО, розташованому на вул. Ак. Вільямса. 16.09.2013 року приблизно о 23 годині він почув сварку деяких чоловіків за кіоском, який розташований біля гаражу його знайомого ОСОБА_34 . Вини разом вийшли на вулицю та побачили суперечку трьох невідомих чоловіків. Вони кричали, двоє чоловіків штовхали третього. Потім вони увійшли до гаражу та почули глухий звук розбиття скла. Вони знов вийшли на вулицю та почули звук розбиття скла, після чого все стихло. Через декілька хвилин до них підійшов потерпілий ОСОБА_11 , який перебував у шоковому стані та попросив води, щоб умитися, його обличчя було в крові, голова мала пошкодження, а спина порізана. Він, свідок ОСОБА_35 , посадив потерпілого на стілець та обробив йому рани. Потерпілий пояснював свої тілесні ушкодження тим, що його побили невідомі хлопці, які намагались його вбити шматком скла, а також пограбували його, а саме: відкрито заволоділи його срібним ланцюжком, годинником та грошима. Потім до гаражу прийшла його сестра, приїхала "швидка", яка його забрала до лікарні;

- показаннями свідка ОСОБА_36 , який пояснив суду, що приблизно о 23 годині 16 вересня 2013 року він знаходився на робочому місці на території СТО по вул. Ак.Вільямса разом з ОСОБА_37 та почув крики з кіоску навпроти і звук битого скла. Вини вийшли на вулицю та побачили як двоє чоловіків сперечались з третім чоловіком, кричали, штовхались. Потім вони увійшли до гаражу та почули глухий звук розбиття скла. Вони знов вийшли на вулицю та знов почули звук розбиття скла, після чого все стихло. Через декілька хвилин до них підійшов потерпілий ОСОБА_11 , який попросив води, щоб умитися, його обличчя було в крові, голова пошкоджена, спина порізана та він перебував у шоковому стані. Він пояснив, що його побили та пограбували двоє невідомих чоловіків, які намагались його вбити склом від розбитої пляшки. Йому надали допомогу, викликали "швидку", яка його увезла до лікарні. Також прийшла його сестра;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.10.2013 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.11.2013 року; - - висновком судово-медичної експертизи №3294 від 22 жовтня 2013 року;

- постанову про закриття кримінального провадження від 29.04.2014 року відносно співробітників Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Суд першої інстанції розглядаючи справу і перевіряючи версію захисту не прийняв до уваги доводи захисника ОСОБА_18 , адвоката ОСОБА_38 , про те, що на досудовому слідстві було грубо порушено право його підзахисного на захист, бо це спростовується матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що 10.11.2013 року постановою слідчого СВ Київського РВ ОМУ ГУМВД України в Одеській області ОСОБА_39 ОСОБА_23 було залучено захисника ОСОБА_40 , від якого обвинувачений в той же день відмовився та заявив клопотання про те, що захист своїх прав буде здійснювати самостійно і ця відмова не пов`язана з його матеріальним станом. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_41 не оспорював вказані обставини та підтвердив, що дійсно заявляв вищезазначене клопотання. Згідно зі ст.. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, у цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. Проте згідно зі ст.. 12 КК України інкримінований ОСОБА_23 злочин, передбачений ст.. 187 ч.2 КК України відноситься до тяжких злочинів, у зв`язку з чим участь у кримінальному провадженні захисника не є обов`язковою і тому його конституційні права на захист не були порушені.

Суд не прийняв доводи захисника ОСОБА_38 про те, що підзахисного на досудовому слідстві, зі слів останнього, примусили дати пізнавальні свідчення, бо це спростовується відповідною вищезазначеною перевіркою прокуратури Одеської області. Суд розцінює таку заяву ОСОБА_18 як його позицію у справі, яка спрямована на те, щоб уникнути кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин. Його свідчення на досудовому слідстві в повному обсязі погоджуються з обставинами інкримінованого йому розбійного нападу, доведеного у судовому засіданні. На тих же підставах суд не приймає доводи обвинуваченого ОСОБА_19 про те, що на досудовому слідстві його примушували давати пізнавальні свідчення, бо ці доводи також були спростовані вищезазначеною перевіркою його заяви.

Точно такі ж доводи адвокат ОСОБА_7 привів і в апеляції доповнив їх посиланням, що адвокат ОСОБА_42 який приймав участь коли обвинувачені визнавали свою вину на не мав права приймати участь по справі, так як слідчий сповістив про необхідність приймати участь по справі представників центру правової допомоги.

Колегія суддів не погодилась з такою постановкою питання так, як захист по справі може здійснювати адвокат який має свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю, а обвинувачений в разі з незгодою на його участь в захисті, може відмовитись від нього, що і зробили обвинувачені. Також не найшло свого підтвердження того, що на обвинувачених були оказані дії морального і фізичного тиску, з урахуванням того, що вони не звертались зі скаргами до прокуратури і ця версія виникла в ході судового слідства в зв`язку з виникненням захисної версії про тиск і порушення права на захист.

Перевіряючи доводи адвоката ОСОБА_7 і обвинуваченого ОСОБА_9 про те., що слідчий проводив слідчі дії до внесення відомостей в єдиний реєстр, колегія провіривши цю обставину знайшла її голослівною, так як заяву про скоєння злочину в реєстр було внесено 17.09.13 р. і всі слідчі дії починаються з цієї дати.

Обговорюючи законність і обґрунтованість доказів які свідчать про законність протягування обвинувачених до відповідальності, колегія суддів виходить з того, що покази потерпілого і свідків були перевірені в ході судового слідства в встановленому законі порядком і підстав не довіряти їм в колегії суддів не було.

Даний вирок вже був оскаржений і розглядався в апеляційній і касаційних інстанціях і всі обставини скоєного злочину розглядались з урахуванням доводів апеляцій і підстав сумніватись в правильності кваліфікації і доказаності дій обвинувачених в цих інстанціях не було.

Підставою для скасування ухвали апеляційного суду на думку Вищого спеціалізованого суду було тільки правильність призначеного покарання і колегія суддів в апеляційній інстанції зважає на цю обставину.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_14 , що їх дії підпадають під диспозицію ст.. 125 КК обо 296 КК України не знайшли свого підтвердження

Суд першої інстанції оцінивши докази в сукупності, прийшов до правильного висновку, що під час конфлікту між потерпілим ОСОБА_11 та обвинуваченими дії нападавших були умисними і цілеспрямованими.

Різність показів потерпілого на думку колегії суддів в перші дні пов`язані з тяжким станом потерпілого який в не притомленому стані поступив в лікарню і не міг адекватно усвідомлювати обставини справи.

Дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вірно кваліфіковані судом за ст. 187 ч.2 КК України.

При призначенні покарання винуватому ОСОБА_10 районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного,винним себе не визнав, у скоєному злочині не розкаювався, позитивну характеристику, на утриманні має дружину та малолітнього сина, раніше не судимий, скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного,винним себе не визнав, у скоєному злочині не розкаювався, позитивну характеристику, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше не судимий, скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе в ізоляції від суспільства.

Призначене судом першої інстанції ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України та зміні не підлягає.

Дослідивши доводи захисника та обвинуваченого ОСОБА_9 , і матеріали справи судова колегія з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, зваженості та справедливості обвинуваченим правильно призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, так як вони скоїли тяжкий злочин, в стані алкогольного сп`яніння.

Встановлені порушення норм УПК які спростовуються в апеляціях в ході досудового слідства є незначними і не можуть вплинути на обґрунтованість вироку і призначеного покарання.

При таких обставинах колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку і приходить до думки в необґрунтованості апеляції захисника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2014 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці., а обвинуваченими які знаходяться під вартою з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2