Справа №№ 148/1352/17
В И Р О К
Іменем України

29 березня 2018 року Тульчинський районний суд

Вінницької області
В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тульчина матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Оратів, Оратівського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, освіта середня, неодруженого, студента 3 курсу Тульчинського училища культури, несудимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12.06.2017, біля 20:30 год. ОСОБА_6 , знаходячись на прибережній зоні ставу «Бровар», що знаходиться по вул. Садова, м. Тульчин, помітив на лавці біля вищевказаного ставу мобільний телефон марки «Lenovo - А2010-а», який перед цим залишив власник вказаного телефону ОСОБА_4 , та в ОСОБА_6 виник умисел на крадіжку чужого майна.

З цією метою, ОСОБА_6 , діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, з метою незаконного заволодіння чужим майном, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та скориставшись цим, шляхом вільного доступу скоїв крадіжку мобільного телефону марки «Lenovo - А2010-а», ринкова вартість якого, згідно висновку товарознавчої експертизи № 683 від 16.06.2017 становить 2101,00 грн., в якому знаходились стартовий пакет «Київстар» вартістю 15 грн., згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_8 від 27.06.2017, стартовий пакет «Лайфселл» вартістю 20 грн., згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_8 від 27.06.2017, чехол типу «Бампер» вартістю 70 грн., згідно довідки виданої ФОП ОСОБА_8 від 27.06.2017 та флеш карта MicroSD на 32 GB вартістю 200 грн., згідно довідки виданої ПП ФОП ОСОБА_8 від 27.06.2017. Даними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 2406 грн.

Заволодівши викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник. Після чого ОСОБА_6 повернувся на територію свого домогосподарства АДРЕСА_2 , вийняв сім-карти з вищевказаного мобільного телефону та викинув.

26.06.2016 працівниками поліції мобільний телефон марки «Lenovo - А2010-а» був вилучений у ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України не визнав і суду показав, що 12.06.2017, знаходячись біля ставу «Бровар», помітив на лавці мобільний телефон, який вирішив забрати, щоб згодом повернути власнику. Взявши телефон з лавки, він з ним пішов додому, де вийняв з нього сім-карти, які в послідуючому десь загубились в будинку. Про те, що в цей час на телефон надходили вхідні дзвінки, він не чув. Даний телефон, він хотів повернути, але не зміг в нього зайти, так як там знаходився код. Після того, як він вийняв сім-карти, телефон розблокувався, і він вставив туди свою сім-карту та використовував в подальшому телефон. Власника телефону він не шукав. Пізніше працівники поліції вилучили в нього даний телефон. Вину свою не визнає, так як умислу на крадіжку майна в нього не було, він даний телефон знайшов, і мав на меті лише певний час його використовувати.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, показами потерпілого, свідків, письмовими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 12.06.2017, він разом з ОСОБА_9 перебував поблизу ставу «Бровар», де відпочивали. Вони сиділи на лавці і він включив музику на телефоні, який поставив на лавку. Потім вони відійшли з того місця, а телефон залишився на лавочці. Коли повернувся за телефоном, то його вже не було на місці. З телефону ОСОБА_9 вони телефонували на його телефон, і йшов виклик, але ніхто не відповідав. Через деякий час, при черговому дзвінку, телефон був вже вимкнений. Про те, що крадіжку його телефону вчинив ОСОБА_6 , він дізнався від працівників поліції. Претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , підтвердив покази потерпілого ОСОБА_4 , зазначивши, що дійсно після того, як той виявив пропажу телефону, вони телефонували, але ніхто не відповідав. Згодом телефон був вимкнений.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суду пояснили, що вони були присутні в якості понятих, при добровільній видачі ОСОБА_6 мобільного телефону працівниками поліції та засвідчили факт добровільної видачі. При цьому ОСОБА_6 вказав, що вказаний телефон, він знайшов поблизу ставу на лавочці.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

- протоколом огляду предмета від 14.06.2017, відповідно до якого встановлено ІМЕІ;

- висновком експерта № 683 від 16.06.2017, згідно якого встановлена вартість викраденого телефону;

- протоколом огляду телефону від 26.06.2017;

- накладною про вартість флеш-карти, стартових пакетів.

Судом враховано, що при дослідженні письмових доказів, в сторін не виникло сумнівів щодо їх належності та допустимості.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що вони в повній мірі спростовують позицію обвинуваченого щодо не визнання своєї вини.

Зокрема, в своїх показах, обвинувачений вказує на те, що в нього не було умислу на крадіжку чужого майна. Однак, останній усвідомлював той факт, що річ, яку він взяв йому не належить. Крім того, послідуючі дії обвинуваченого, а саме, що останній не відповідав на вхідні дзвінки, а після цього вимкнув телефон та викинув сім-карти, свідчать про його бажання незаконно заволодіти майном, яке йому не належить. Крім того, останній з часу заволодіння майном, а саме з 12.06.2017 по 26.06.2017, незаконно використовував майно, при цьому не вживав жодних заходів, щодо відшукання його власника.

В зв`язку з цим, суд критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 та вважає їх способом захисту з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Так, як останній знав, що майно належить іншій особі, і що, вказана особа може вживати заходів щодо повернення майна. Послідуючі дії обвинуваченого свідчать про його ставлення до обставин щодо обернення майна на свою користь та подальше володіння ним. Крім того, останній будучи освідомленим із технічними можливостями мобільних телефонів, міг вжити заходів щодо відшукання власника майна та його повернення.

Таким чином, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в судовому засіданні доведена в повному обсязі, тому його дії необхідно кваліфікувати за ст. 185 ч.1 КК України.

Встановленні в судовому засіданні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого повністю узгоджуються із правовим висновком викладеним в Постанові судової палати у кримінальних справах ВСУ від 06.03.2014, в справі 5-2 кс14.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також обсяг і характер вчиненого кримінального правопорушення.

До обставин, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого суд відносить щире каяття в скоєному злочині, відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих вину обвинуваченого обставин в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи фактичні обставини справи, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що з метою виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів, у відповідності до ст. ст. 50, 56, 65 КК України, достатньою та необхідною мірою покарання для нього буде призначення покарання у виді громадських робіт, в межах санкції встановленої ст. 185 ч. 1 КК України, яке останній повинен відбувати, що в свою чергу сприятиме виправленню останнього та запобіганню вчинення нових злочинів.

Вирішуючи питання про судові витрати в сумі 494,35 грн. за проведення товарознавчої експертизи, суд вважає, що вони підлягають стягненню із засудженого в повному обсязі.

Стосовно запобіжного заходу, враховуючи позицію державного обвинувача, суд вважає, що до вступу вироку в законну силу підстав для обрання запобіжного заходу не має.

Питання щодо речових доказів, суд вирішив відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 50, 56, 65, 185 ч.1 КК України, ст. ст. 369-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді 160 годин (ста шестидесяти годин) громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в сумі 494,35 грн. за проведення товарознавчої експертизи.

Речові докази: мобільний телефон марки «Lenovo - А2010-а» та чехол до нього типу «Бампер» повернути потерпілому ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити сторонам.

Суддя: