Справа №489/1447/16-к 27.02.2018
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/320/18 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч.1 ст.121 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2018 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0005174 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29.11.2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого в силу ст. 89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_7
захисник : ОСОБА_6
потерпіла: ОСОБА_9
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_7 на користь держави в особі Миколаївської міської лікарні швидкої медичної допомоги 19161 грн 45 коп. коштів, затрачених на лікування потерпілого від злочину, та на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 16925 грн 34 коп., а також моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів та судових витрат.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та застосувати ст. 75 КК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що покарання призначене обвинуваченому ОСОБА_7 не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом та розміром є явно несправедливим та суворим.

Так, судом не прийнято до уваги думку прокурора, який просив призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та із застосуванням ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, думку потерпілої ОСОБА_9 , яка підтримала прокурора та просила не позбавляти ОСОБА_7 волі, думки самого Багацького та захисника, які просили суд призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Також судом не враховано, що ОСОБА_7 добровільно відшкодував потерпілій частину матеріальної шкоди в сумі 4000 грн на лікування ОСОБА_10 , що також є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 31 жовтня 2015 року приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку № 5 по вул. Шкільній в м. Миколаєві на ґрунті виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_10 , між якими виникла сварка, на автомобілі «Daewoo Nexia», державний номер НОМЕР_1 , вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми з забиттям головного мозку тяжкого ступеню, субарахноїдальними крововиливом з крововиливом в бічні шлуночки мозку, закритого перелому кісток носу з носовим крововиливом, множинних саден на обличчі, забитої рани мочки лівого вуха, саден на грудній клітині по задній поверхні та на нижніх кінцівках, які відносяться до категорії тяжких за ознаками небезпеки для життя.
Після вчиненого вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця пригоди зник.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_9 , думку прокурора про залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цього правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України КК України є вірною і апелянтом не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, особи обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, часткового відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2,3 ст. 50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника, в якій він посилається на суворість покарання та просить пом`якшити призначене покарання, та застосувати ст. 75 КК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Згідно ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції цих вимог закону не порушив і призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з додержанням вимог Кримінального кодексу України.

З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на такі обставини, як визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування збитків потерпілому ступінь тяжкості вчиненого істотно не знижує.
Крім того, апеляційний суд враховує фактичні обставини скоєного, оскільки в результаті отриманої травми потерпілий ОСОБА_10 став інвалідом 1 групи, самостійного пересуватись не може. До того ж апелянт не навів переконливих доводів про доцільність звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а лише послався на обставину, що пом`якшує його покарання.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтом мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання та застосування ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 424,532 КПК України апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2017 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: