справа №619/3297/17
провадження №1-кс/619/18/18
УХВАЛА
іменем України
05 січня 2018 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської областіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурораОСОБА_3
підозрюваноїОСОБА_4
захисникаОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001470 від 07.10.2017 у відношенні:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянки України, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

встановив
Органом досудового розслідування встановлено, що близько 12 год 00 хв 07 жовтня 2017 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 знаходячись у приміщенні літньої кухні домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , разом із чоловіком ОСОБА_6 , та другом чоловіка - ОСОБА_7 , вживали алкогольні напої та спілкувалися. У ході спілкування між ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, з мотивів раптово виниклого конфлікту, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи на меті протиправне заподіяння смерті іншій особі, схопила правою рукою зі столу кухонний ніж. з білою рукояткою, яким нанесла один удар своєму чоловікові ОСОБА_6 в грудну клітину зліва, в область серця, спричинивши при цьому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини з ліва з пошкодженням підключичної вени. В наслідок вищевказаних дій ОСОБА_4 її чоловік не помер, а був госпіталізований до Інституту загальної та невідкладної хірургії НАМН України, де останньому надано необхідну медичну допомогу. Таким чином, ОСОБА_4 хоча і виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
До суду надійшло клопотання слідчого СВ Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області про продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обґрунтовуючи його ризиками, які зазначені у пунктах 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий дійшов до висновку про наявність зазначених ризиків на підставі того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні та може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину. Також у даному кримінальному провадженні не проведено всі слідчі та процесуальні дії, в тому числі не закінчено шість експертиз, по об`єктах вилучених на місці злочину в ході огляду місця події, та під час затримання підозрюваної.

У зв`язку з вищевикладеним слідчий просить продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор обґрунтував клопотання тим, що існують ризики, які зазначені у клопотанні.

У судовому засіданні ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність і необґрунтованість, та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, в том у числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних мотивів.

Ухвалою слідчого судді від 09 жовтня 2017 року застосувано до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 грудня 2017 року.

Згідно ухвали слідчого судді від 30 листопада 2017 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 по 06 січня 2018 року включно.

Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Більш того, у п.48 рішення «Чеботарі проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У п.36 рішення «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.05.2010 року Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26 липня 2001 року).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 умисного тяжкого злочину, свідчать про її підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваної, дають слідчому судді підстави вважати про відсутність міцних соціальних зв`язків, що спростовує доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також про можливість застосування до підозрюваної менш суворого запобіжного заходу.

Слідчим суддею розглядалась можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам, проте, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, буде недостатнім для запобігання існуючим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 .

Згідно ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до постанови першого заступника прокурора Харківської області від 27 грудня 2017 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001470 від 07.10.2017 продовжений до чотирьох місяців, тобто до 07.02.2018.

Керуючись ст.ст. 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив
Клопотання про продовження строку тримання під вартою задовольнити повністю.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)».

Виконання ухвали покласти на начальника Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області та начальника ДУ «Харківська установа виконання покарань (№27)».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 06 лютого 2018 року включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1