АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
справа №631/269/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
провадження № 11кп/790/832/14 Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю прокурора - ОСОБА_5
при секретарі - ОСОБА_6
розглянувши апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 травня 2014 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченої за ч.1 ст. 389 КК України,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Китаївське Ставропольського краю Російської Федерації, громадянка України, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заміжня, маюча на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працююча, раніше судима: 09.11.2011 року Нововодолазьким районим судом Харківської області за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 680 грн.
Засуджена за ч. 1 ст. 389 КК України до одного року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з покладення на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
На підставі п. «в» Закону України «Про амністію в 2014 році» звільнена від відбуття покарання.
Як встановив суд, ОСОБА_7 була засуджена 09.11.2011 року Нововодолазьким районим судом Харківської області за ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 357 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 680 грн.
Вирок набрав чинності 24.11.2012 року.

ОСОБА_7 була попереджена про обов`язковість виконання вироку, але штраф не сплатила, чим порушила нормальну діяльність суду як органу правосуддя, щодо забезпечення виконання вироку до зазначених мір покарання.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області зазначає, що суд при винесенні вироку щодо ОСОБА_7 необґрунтовано призначив покарання обмеження волі. У зв`язку з чим просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною за ч. 1 ст. 389 Кк України та звільнити її від покарання.

Апелянт посилається на те, що санкцією ч.1 ст.389 КК України передбачені покарання у вигляді обмеження волі та арешту. Однак, відповідно до вимог п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані.

З наведених підстав, апелянт просить вирок районного суду скасувати в частині призначення покарання, ухвалити свій вирок та звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч.1 ст.389 КК України на підставі ст. 57, 61 КК України.

Заслухав доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, а також думку обвинуваченої, що просила звільнити її від призначеного покарання, обговоривши доводи апеляції та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.389 КК України та інші фактичні обставини кримінального провадження визнавались самою обвинуваченою, у зв`язку з чим судове засідання в суді першої інстанції було проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а також враховуючи, що в апеляційній скарзі ці висновки суду не оскаржуються, то вказані обставини апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується неправильного призначення ОСОБА_7 покарання у вигляді обмеження волі, то колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу. Це спеціально зазначив законодавець у статті 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з частиною першою цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

З огляду на ці вимоги закону, суд, при призначенні покарання, повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на обрання судом певних його виду і міри, в тому числі й тих положень, що передбачені ч.3 ст.61 КК України.

Відповідно до цього Закону, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Суд першої інстанції, в порушення вимог ст.61 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.389 КК України, застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що у обвинуваченої на утриманні перебувають неповнолітнія діти: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому їй не може бути призначено даний вид покарання.

Водночас, інші види покарання, передбачені санкцією ч.1 ст.389 КК України, призначити ОСОБА_7 , в силу ст.57 КК України, також не можна.

Окрім того, відповідно до вимог п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках, суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок та звільнити засуджену від покарання.

Згідно з п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Що стосується доводів прокурора про необхідність ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку, то ця вимога не підлягає задоволенню, оскільки під час апеляційного розгляду не було встановлено обставин, передбачених ст. 420 КПК України.

З огляду на те, що вирок районного суду щодо ОСОБА_7 не набрав законної сили та обвинувачена ще не почала відбувати покарання, враховуючи практику Верховного Суду України, що міститься у відповідних правових висновках, а також відсутність визначених ст.286 КПК України підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.389 КК України, колегія суддів вважає, що її слід звільнити від призначеного покарання за цей злочин відповідно до ч.2 ст.373 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, ст.405, ст.407, ст.408 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.

Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 15 травня 2014 року стосовно ОСОБА_7 - змінити, звільнивши її від покарання, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.389 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий -

Судді: