1-кп/357/229/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.10.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Київ; громадянина України; із неповною середньою світою; не одруженого; до засудження не працюючого; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , відбуваючого покарання в Державній установі Білоцерківська ВК №35, раніше судимий :
1) 22.07.2003 - вироком Оболонського райсуду м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України на 1 рік позбавлення волі. Звільнений 06.06.2004 по відбуттю строку;
2) 06.09.2005 - вироком Деснянського райсуду м. Києва за ст. ст. 187 ч. 2, 185 ч.2, 70 КК України на 7 років позбавлення волі. Не звільнявся;
3) 15.02.2007 - вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ст.ст.391, 71 КК України на 5 років 6 місяців. Звільнений 22.05.2012 року по відбуттю покарання;
4) 15.10.2015 - вироком Оболонського райсуду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 року вирок Оболонського райсуду м. Києва скасовано та ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На даний час відбуває покарання у Білоцерківській виправній колонії(№ 35),-
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 391 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 будучи засудженим 15.10.2015 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України та за вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 року до 2 років позбавлення волі та відбуваючи покарання згідно з даним вироком в Білоцерківській виправній колонії (№35), належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин, передбачений ст. 391 КК України.
Так, 02.06.2016 ОСОБА_4 прибув для відбування покарання до Білоцерківської виправної колонії (№35) (далі Білоцерківська ВК - 35), яка розташована у м. Біла Церква Київської області по вул. Василя Симоненка, 16, де систематично порушував встановлений режим відбування покарання, не підкорявся законним вимогам представників адміністрації установи з виконання покарань, на виховні та профілактичні заходи адміністрації Білоцерківської ВК - 35 не реагував. За час відбування покарання засуджений за різні порушення режиму відбування покарання був підданий 21 (двадцять одному) стягненню, з яких 5 (п`ять) разів у виді поміщення до дисциплінарного ізолятору, 1 (один) раз 20.07.2016 у виді переведення до приміщення камерного типу. Крім того, у зв`язку із систематичним злісним порушенням установленого порядку відбування покарання ОСОБА_4 29.06.2016 переведений до дільниці посиленого контролю. Незважаючи на застосовані дисциплінарні стягнення, засуджений на шлях виправлення не став, черговий раз допустив порушення режиму утримання в установі виконання покарань, виявив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації установи Білоцерківської ВК 35.
Так, 19.10.2016 о 13 годині 40 хвилин засудженому ОСОБА_4 , на підставі ч.5 ст.118 КВК України, були оголошені законні вимоги начальником відділення соціально-психологічної служби ДПК Білоцерківської ВК 35 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 , пред`явлені йому в присутності начальника відділення №4 соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної роботи та психологічної роботи Білоцерківської ВК 35 лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_7 та чергового помічника начальника установи капітана внутрішньої служби ОСОБА_8 , а саме: приступити до виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі згідно графіку робіт засуджених ДПК СПС Білоцерківської ВК - 35 на жовтень 2016 року - підмести підлогу в кімнаті зберігання речей засуджених дільниці посиленого контролю. При цьому, ОСОБА_4 був забезпечений усім необхідним господарчим інвентарем. Однак, засуджений, в порушення законних вимог адміністрації установи, приступити до прибирання території, визначеної адміністрацією установи, відкрито, в категоричній формі відмовився, хоча за станом здоров`я був здатний до їх виконання, звільнення не мав, про що свідчить медична довідка від 19.10.2016 року №4854, чим висловив злісну непокору законним вимогам адміністрації Білоцерківської ВК- 35.
Після цього, 19.10.2016 о 15 годині 05 хвилин начальник відділення соціально-психологічної служби ДПК Білоцерківської ВК-35 ОСОБА_6 , провів із засудженим ОСОБА_4 профілактичну бесіду, в ході якої роз`яснив йому положення та вимоги ст. 118 КВК України, ст. 391 КК України, і попередив його про кримінальну відповідальність за невиконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань. Ігноруючи дані роз`яснення, засуджений ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, відкрито, умисно в присутності начальника відділення №4 Білоцерківської ВК 35 ОСОБА_7 та чергового помічника начальника установи ОСОБА_8 , знову відмовився виконати законні вимоги адміністрації Білоцерківської ВК - 35 щодо виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі, згідно графіку чергування засуджених.

Між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 13 жовтня 2017 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ст. 391 КК України як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, так як ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери), переводилась на більш суворий режим відбування покарання.
Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст.391 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 - 1 рік 1 місяць позбавлення волі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до злочинів середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що обвинувачений цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину вчинення злочину відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 13 жовтня 2017 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, та призначити йому покарання:
- за ст.391 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.03.2016 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_4 - 1 рік 1 місяць позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року зарахувати до покарання строк перебування ОСОБА_4 в СІЗО у зв`язку з розглядом даної справи з 15.12.2016 року (день прибуття до СІЗО) по 20.06.2017 року включно, що складає 188 днів, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України з 21.06.2017 року по 13.10.2017 року зарахувати до покарання строк перебування ОСОБА_4 в СІЗО з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, що складає 115 днів.

Звільнити ОСОБА_4 з під варти із залу суду у зв`язку з відбуттям покарання.
Судові витрати та речові докази у справі відсутні
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до апеляційного суду К иївської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1