У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
Скаржник вважає вказану Постанову протиправною та передчасною, оскільки на думку скаржника, детективом не було здійснено всіх необхідних процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, а тому підстави для закриття кримінального провадження відсутні.
Скаржник в судовому засіданні подану скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі та просив слідчого суддю про задоволення скарги.
Детектив НАБУ в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на те, що Постанова про закриття кримінального провадження винесена ним у відповідності до вимог чинного КПК України та є обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає. В зв`язку із зазначеним детектив НАБУ просив відмовити в задоволенні скарги.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали скарги, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, як рішення про закриття кримінального провадження.
Скаржник вважає вказану Постанову про закриття кримінального провадження протиправною, оскільки на думку скаржника, детективом не було здійснено всіх необхідних слідчих та процесуальних дій в межах розслідування кримінального провадження, в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.
Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 16.03.2017 у справі № 760/4591/17-к. Вказаною ухвалою зобов`язано уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України вжити дії щодо внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей на підставі заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення, зареєстрованої під вх. № Ю-1802 від 27.02.2017.
Відповідно до змісту вказаної заяви ОСОБА_3 зазначав, що члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, проводячи конкурс на зайняття вакантних посад суддів касаційних судів у складі Верховного Суду, вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ст. 364 КК України.
Неправомірні дії членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, на думку заявника ОСОБА_3 , полягали у порушенні порядку проведення спеціальної перевірки стосовно кандидатів на посади суддів касаційних судів у складі Верховного Суду у частині направлення запиту до Національного агентства з питань запобігання корупції, а також початку етапу кваліфікаційного оцінювання кандидатів до закінчення спеціальної перевірки цих осіб. Згідно з п. 4 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом: 1) утворюється Верховний Суд у порядку та у складі, що визначені цим Законом; 2) призначаються судді Верховного Суду за результатами конкурсу, проведеного відповідно до цього Закону. Відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 02.11.2016 № 141/зп-16 затверджено Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді. Це Положення визначає порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді місцевого, апеляційного, вищого спеціалізованого судів та Верховного Суду, внесення до Вищої ради правосуддя рекомендації про призначення (переведення) кандидатів на посаду судді.
Спеціальна перевірка стосовно кандидата на відповідність вимогам, установленим Конституцією України та Законом, як стадія добору та призначення на посаду судді, здійснюється в порядку, встановленому законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про запобігання корупції» та цим Положенням.
Перевірка відомостей стосовно кандидата під час проведення спеціальної перевірки проводиться шляхом направлення письмових запитів, в тому числі до Національного агентства з питань запобігання корупції - щодо: наявності у Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, відомостей про кандидата; б) достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення, зазначених особою у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
На думку ОСОБА_3 у межах спеціальної перевірки щодо кандидата на посаду судді на запит Вищої кваліфікаційної комісії суддів України має бути проведена повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої кандидатом на посаду судді відповідно до ст. 75 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Проте повна перевірка декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої кандидатом на посаду судді, здійснюється відповідно до закону центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику, тобто Національним агентством з питань запобігання корупції, протягом тридцяти днів з дня її подання кандидатом на посаду судді.
Таким чином, запит Вищої кваліфікаційної комісії суддів України до Національного агентства з питань запобігання корупції, який направляється у межах спеціальної перевірки під час проведення конкурсу на посаду судді, не ініціює проведення повної перевірки декларації цього судді Національним агентством.
Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 11.01.2017 та 20.01.2017 року

вирішено, зокрема, провести 16.02.2017 анонімне письмове тестування як складову іспиту під час кваліфікаційного оцінювання у межах оголошеного Вищою кваліфікаційною комісією суддів України 07.11.2016 конкурсу до касаційних судів у складі Верховного Суду. Допуск кандидата до проходження кваліфікаційного оцінювання здійснюється за результатами спеціальної перевірки на підставі відповідного рішення Комісії.

Рішеннями Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № 9/вс-17 та № Ц/вс-17 від 07.02.2017, № 17/вс-17 від 08.02.2017, № 27/вс-17 від 09.02.2017, № 47/вс-17 від 10.02.2017 визначено перелік кандидатів щодо яких за результатами спеціальної перевірки не отримано інформації, що могла, б свідчити про невідповідність установленим вимогам до кандидатів на посаду судді Верховного Суду та допущено їх до проходження кваліфікаційного оцінювання для участі у конкурсі на посади суддів касаційних судів у складі Верховного Суду.

Таким-чином, 16.02.2017, на момент початку анонімного письмового тестування як складової іспиту під час кваліфікаційного оцінювання Комісією вже фактично було завершено спеціальну перевірку стосовно кандидатів, а тому жодних порушень допущено не було.

Так, згідно ч. 1 ст. 364 КК України зловживання владою або службовим становищем являє собою умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Таким чином, відповідно до змісту статті 364 КК України, зловживання владою або службовим становищем визнається злочином за наявності трьох спеціальних ознак в їх сукупності: використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби; вчинення такого діяння з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи; заподіяння такими діями істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб. Відсутність хоча б однієї із зазначених ознак свідчить про відсутність складу злочину, передбаченого ст. 364 КК України.

Пункт 3 примітки до ст. 364 КК України встановлює, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно встановленої практики застосування кримінального законодавства, словосполучення «всупереч інтересам служби» означає, що службова особа не бажає рахуватися з покладеними на неї законом чи іншим нормативно-правови актом обов`язками, діє всупереч їм, не звертає уваги на службові інтереси.

Таким чином вбачається, що чк у заяві про вчинення злочину, так і у ході досудового розслідуванн кримінального провадження не виявлено як жодної ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, так і будь-якого іншого злочину. Таким чином, об`єктивні відомості, які можуть свідчити про наявність події злочину в матеріалах кримінального провадження відсутні.

З огляду на зазначене, орган досудового розслідування дійшов до висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, в зв`язку з чим кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю подій кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2012 № 4651-VI (КПК України) є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Відповідно до матеріалів поданої скарги, а також зважаючи на пояснення детектива НАБУ, які були надані в судовому засіданні вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, а викладені у ньому висновки не є передчасними.

Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази тощо.

З огляду на зазначене вище, приходжу до висновку, що в діях детектива НАБУ ОСОБА_4 відсутні порушення вимог чинного законодавства при винесенні Постанови від 13. 06. 2017 року про закриття кримінального провадження №0000212 від 28.03.2017 року, оскільки оскаржувана Постанова є обґрунтованою та вмотивованою, окрім того винесена детективом у відповідності до вимог ст. 110 КПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.
З огляду на викладене вище відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 40, 110, 284, 303-307, 309, 369-372, 395 КПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1