Дата документу Справа № 317/1140/15-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №11-кп/778/34/18 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/1140/15-к Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2018 року м.Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новосибірськ, росія, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.

11.07.2014 року у період часу приблизно з 23-00 години по 23-15 годину, на ґрунтовій дорозі навпроти дачної ділянки АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 під час конфлікту з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень наведеним особам, схопив палицю та став наносити нею удари потерпілим.

Так, ОСОБА_7 наніс декілька ударів по тілу та голові ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю.

Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_9 спричинено: струс головного мозку; рану в лівій тім`яній ділянці голови лінійної форми 2 x 0,5 см.; рану у вилично-щічній ділянці невизначеної форми розмірами 4 х 2 см.; садно в ділянці кута нижньої щелепи ліворуч, невизначеної форми 2 x 1,5 см.; крововилив на білочній оболонці лівого ока з скроневого боку 2 x 1 см.; скол (крайове ушкодження) коронки третього зуба верхньої щелепи ліворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна в ділянці лівого надпліччя розмірами 4 х 1 см. та 5 x 1 см.; садна в проекції обох лопаток розмірами 6 х 0,5 см. та 7 х 0,5 см., що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Крім того, ОСОБА_7 , без розриву часу після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , наніс удар палицею по голові ОСОБА_10 , спричинивши останньому садна на нижньому повіці лівого ока та на лівому скаті носа садна розмірами 1,5 х 1 см.; 2,5 x 1 см.; 1 х 0,5 см., які кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Крім того, відразу після цього, тією ж палицею наніс удар ОСОБА_12 по руці.

Після цього удару ОСОБА_11 схопився руками за палицю і намагався її вирвати з рук ОСОБА_7 . Останній, палицю не відпустив і потягнув її на себе. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 спричинено: в правій завушній ділянці голови та в проекції правої виличної кістки садна невизначеної форми розмірами 3х1 см., 1х0,5 см., 1,5х1 см., 1,5х1 см.; на передній поверхні в середній третині правого передпліччя синець розмірами 4 х 2 см.; на тлі якого наявне садно переривчастого характеру розмірами 2 x 1 см.; на тильній поверхні обох кистей рук, у основи першого пальця правої руки, в проекції дистальної фаланги першого пальця правої руки садна невизначеної форми розмірами 1 х 0,5 см.; 5 х 1 см.; 1,5 х 1 см.; 1,5 x 1 см., які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК, як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень. Йому призначено покарання у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Вирішено питання про цивільний позов, речові докази.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке спричинило непоправне знівечення обличчя. Проте суд виправдав ОСОБА_7 за цим обвинуваченням, оскільки тілесне ушкодження, спричинене потерпілому на обличчі, хоча і є непоправним, проте не знівечує його обличчя.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК скасувати як незаконний. Ухвалити новий вирок, яким визнати обвинуваченого ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК.

При цьому прокурор також просить повторно дослідити судово-медичні експертизи №3050 від 08.08.2014 (т.1 а.с.89-90), 3740-д від 28.08.2014 (т.1 а.с.93-94) та допитати потерпілого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК закрити, оскільки винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК, не підтверджена наявними та допустимими доказами.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та заперечили проти скарги прокурора; з`ясувавши думку прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора, що її подав, та заперечила проти скарги захисника; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Проте, на переконання судової колегії, оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам процесуального закону не відповідає.

Так, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК (заподіяння потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_12 умисного легкого тілесного ушкодження) та у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК (заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 , що заподіяло непоправне знівечення обличчя).

За результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що тілесне ушкодження, спричинене потерпілому на обличчі, хоча і є непоправним, проте не знівечує його обличчя, а тому виправдав обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК.

Проте, приймаючи рішення про виправдання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК, суд не прийняв до уваги положення ч.3 ст.337 КПК, відповідно до якої з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, в мотивувальній частині вироку у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено, що ОСОБА_7 наніс декілька ударів по тілу та голові ОСОБА_9 , від чого останній впав на землю. Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_9 спричинено: струс головного мозку; рану в лівій тім`яній ділянці голови лінійної форми 2 x 0,5 см.; рану у вилично-щічній ділянці невизначеної форми розмірами 4 х 2 см.; садно в ділянці кута нижньої щелепи ліворуч, невизначеної форми 2 x 1,5 см.; крововилив на білочній оболонці лівого ока з скроневого боку 2 x 1 см.; скол (крайове ушкодження) коронки третього зуба верхньої щелепи ліворуч, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також садна в ділянці лівого надпліччя розмірами 4 х 1 см. та 5 x 1 см.; садна в проекції обох лопаток розмірами 6 х 0,5 см. та 7 х 0,5 см., що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Проте викладаючи таким чином формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд мав не виправдовувати обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК, а перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.125 КК та визнати його винуватим у вчиненні даного злочину.

Між тим суд за даним епізодом не визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК, хоча зазначив у мотивувальній частині про винуватість ОСОБА_7 в заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Зважаючи на зазначене судова колегія позбавлена можливості прийняти за таких обставин законне і обґрунтоване рішення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що суд першої інстанції не визначив передбачений ст.51 КК вид покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК, а лише зазначив «у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян».

Отже за наведених обставин вирок суду не можна визнати законним і обґрунтованим, а тому він підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в іншому складі суду. Під час нового розгляду суду першої інстанції слід здійснити судове провадження з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, перевірити доводи, наведені в апеляційних скаргах, та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4