У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007581, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області, жительки АДРЕСА_1 , такої, що не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

За цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 витрати на залучення експертів у розмірі 61,50 грн на користь держави.
Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона 03 жовтня 2015 року приблизно об 11.55 год. перебуваючи в магазині «Єва» по проспекту Перемоги, 13 у м. Чернігові шляхом вільного доступу з полиці вітрини таємно викрала туалетну воду «Арманд Безі ін Ред», яка належить ТОВ «РУШ», ємністю 30 мл та вартістю 638 грн, чим спричинила ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на вказану суму.
У касаційній скарзі захисник порушує питання про скасування судових рішень та призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Захисник зазначає, що висновок місцевого суду ґрунтується на недопустимих доказах, не допитано свідків, не перевірено усіх доказів та усупереч вимогам ст. 94 КПК не дано їм оцінки. Стверджує, що вина її підзахисної не доведена в суді, а тому місцевий суд мав винести виправдувальний вирок. Суд апеляційної інстанції усупереч ст. 419 КПК не надав вичерпної відповіді на усі доводи, викладені в апеляційній скарзі, а ухвала цього суду є невмотивованою.
Засуджена ОСОБА_7 подала до суду касаційної інстанції заяву, в якій стверджує про незаконність рішень місцевого й апеляційного судів та заперечує свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення.
На касаційну скаргу захисника прокурором подано заперечення, в якому він стверджує про належність та допустимість наданих до суду доказів і просить залишити судові рішення без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку своєї касаційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав скаргу захисника (вважав, що ухвалу апеляційного суду постановлено з порушенням вимог ст. 419 КПК, вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції), перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ст. 419 КПК в ухвалі суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема: короткий зміст вимог апеляційної скарги; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, та положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Цих вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, в апеляційній скарзі на вирок місцевого суду захисник ОСОБА_6 наводила доводи про недопустимість окремих доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , оскільки вони зібрані з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, і такими доказами суд обґрунтував свій висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення. На думку захисника, поза увагою місцевого суду залишились показання представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 про те, що 03 жовтня 2015 року з приводу крадіжки в магазині «Єва» ніхто до правоохоронних органів не звертався, в цей день магазин працівниками міліції не оглядався, а звернулася вона в міліцію наступного дня, тобто 04 жовтня 2015 року, що ставить під сумнів допустимість, зокрема такого доказу як протокол огляду місця події від 03 жовтня 2015 року, який до того ж не підписаний зазначеними в ньому спеціалістом-криміналістом ОСОБА_9 та оперуповноваженим ОСОБА_10 .

Спростовуючи зазначені доводи апеляційний суд послався на те, що між подіями злочину і допитом в суді представника потерпілого та свідків пройшов значний проміжок часу, у зв`язку зі чим є певні розбіжності у деталях їхніх показань.

При цьому, поза увагою апеляційного суду залишились доводи сторони захисту про затримання ОСОБА_7 в тому ж магазині саме 04 жовтня 2015 року, тобто наступного дня після вчинення злочину, коли й було встановлено її особу, про що свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження висновки службових перевірок та рапорти працівників міліції.

Разом із тим, відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань були внесені 03 жовтня 2015 року за фактом вчинення крадіжки ОСОБА_7 , того ж дня складено протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_8 , протокол огляду місця події й винесено постанову про визнання речових доказів та приєднання до справи, що суперечить вищезазначеним показанням ОСОБА_8 щодо повідомлення про злочин в правоохоронні органи 04 жовтня 2015 року, одразу після затримання особи, яка, згідно відеозапису камер спостереження магазину, за версією сторони обвинувачення, викрала парфуми, та лише потім була встановлена як ОСОБА_7 .

На ці доводи скарги про визнання наявних у кримінальному провадженні доказів недопустимими суд апеляційної інстанції відповіді в ухвалі не дав, обмежився загальними фразами щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного захисником рішення місцевого суду, належним чином не перевірив ці обставини та доводи апеляційної скарги, не навів переконливих мотивів для їх спростування, не зазначив обґрунтованих підстав, через які апеляційну скаргу залишено без задоволення, а також в порушення ч. 3 ст. 404 КПК належним чином не розглянув клопотання захисника про повторне дослідження доказів.

Наведене свідчить про те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 433 436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали буде оголошено учасникам судового провадження о 14.00 год. 12 жовтня 2017 року.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3