Провадження № 11-кп/792/507/17 Головуючий в 1-й інстанції
Справа № 678/54/16-к ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000286, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Летичівського районного суду від 31 травня 2017 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Летичівського районного суду від 31 травня 2017 року,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Розтоки

Кременецького району Тернопільської області, житель АДРЕСА_1 громадянин України, з середньою спеціальною освітою, одружений, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працює, раніше судимий:

-03 лютого 1999 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.141, ст.44 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

-08 листопада 2000 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч.1 ст.215-3, ст. 43 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі;

-20 січня 2006 року Летичівським районним судом за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 4 роки 9 місяців 27 днів позбавлення волі;

-05 лютого 2013 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч.2 ст.307, ст.69, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:

- ч.2 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- ст.395 КК України з призначенням покарання у виді 3 місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Згідно з ч.5 ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано покарання за вироком Летичівського районного суду від 05 лютого 2013 року у виді 4 місяців 10 днів позбавлення волі та остаточно визначено покарання у виді 4 років 10 місяців 10 днів позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту проголошення вироку з 31 травня 2017 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з 12 липня 2016 року по 31 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.

За вироком суду близько 15-ї години 30 хвилин 13 березня 2016 року ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майн, відкрив замкнену на клямку хвіртку, проник у двір господарства ОСОБА_9 по АДРЕСА_2 ,яке є сховищем, звідки таємно, повторно викрав належний подрузі господині ОСОБА_10 бувший у використанні велосипед марки «Україна» вартістю 975 грн., чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Близько 08-ї години 30 хвилин 22 березня 2016 року ОСОБА_7 з метою викрадення чужого майна зайшов у двір загального користування багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав залишений там без нагляду, належний ОСОБА_11 бувший у використанні велосипед марки «Ардіс Либідь» вартістю 750 грн., чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, близько 21-ї години 10 червня 2016 року ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення майна із будинку ОСОБА_12 по АДРЕСА_4 , знайшовши на підвіконні ключ від замка вхідних дверей, проник всередину будинку, звідки таємно повторно викрав належний ОСОБА_13 велосипед марки «HERCULES», що знаходився при вході в кухню, вартість якого відповідно до висновку експерта №706т становить 2 850 грн.; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «E1080W», вартість якого відповідно до висновку експерта №707т становить 152 грн., в якому була наявна сім карта стільникового зв`язку мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. із зарядним пристроєм до нього вартістю 85 грн., що знаходилися на дивані в одній зі спальних кімнат будинку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 шкоду в розмірі 3 112 грн.

Близько 20-ї години 18 червня 2016 року на узбіччі перетину вул.Лікарська та провулку Лікарського в смт Летичеві Хмельницької області, ОСОБА_7 розпивав спиртні напої разом із знайомими ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Близько 23-ї години 30 хвилин, скориставшись їх відсутністю, ОСОБА_7 таємно, повторно, викрав із кишені куртки ОСОБА_14 , мобільний телефон марки «Nokia Х2-02». вартість якого відповідно до висновку експерта № 672т становить 323 грн. в якому знаходилась сім карта стільникового зв`язку мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., чим спричинив потерпілому матеріальний збиток в сумі 348 грн.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 грудня 2015 року (справа №686/23 874/15-к) відносно ОСОБА_7 встановлено адміністративний нагляд строком на 1 (один) рік і визначено ОСОБА_7 наступні обмеження: заборонити вихід з будинку за місцем проживання з 22 год. вечора до 06 год. ранку (п.1); заборонити виїзд в особистих справах за межі району проживання без дозволу органів поліції (п.2); заборонити відвідувати торгівельні заклади, де продаються спиртні напої на розлив (п. 3); зобов`язати з`являтися для реєстрації в органи поліції за місцем проживання в першу та останню суботи кожного місяця з 09 год. до 18 год. (п.4).

23 лютого 2016 року ОСОБА_7 поставлений на облік в Летичівському ВП ГУНП в Хмельницькій області та стосовно нього заведено справу адміністративного нагляду №7/16 з метою здійснення контролю за його поведінкою в побуті.

Однак, 29 червня 2016 року ОСОБА_7 з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно, без отримання відповідного дозволу органу, який його здійснює, залишив місце свого постійного проживання по АДРЕСА_1 і переховувався від органів досудового розслідування до 11 липня 2016 року, поки не був виявленим на автовокзалі №1 в м. Хмельницькому працівниками поліції.

У період з 08 години по 10 годину 03 липня 2016 року ОСОБА_7 , перебуваючи в с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, через відкрите вікно проник у будинок по АДРЕСА_5 свого знайомого ОСОБА_16 , звідки із шухляди буфету однієї із житлових кімнат будинку таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Samsung duos», моделі «SM- G350E» вартістю 1 500 грн., в якому знаходилась сім карта стільникового зв`язку мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн. і флеш-карта пам`яті ємкістю 2 Gb, вартістю 80 грн., а також рюкзак, вартість якого відповідно до висновку експерта №729т становить 26 грн. та пару кросівок вартістю 120 грн., що знаходилися в іншій житловій кімнаті будинку, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 матеріальний збиток в сумі 1 751 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , просив вирок суду змінити: за епізодами крадіжки майна ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 і порушення правил адміністративного нагляду виправдати за недоведеністю його вини у вчиненні цих злочинів, а його дії за епізодом крадіжки велосипеда ОСОБА_10 та майна ОСОБА_13 в будинку ОСОБА_17 перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.185 КК України і пом`якшити покарання.

Посилався на невідповідність фактичним обставинам висновків суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Уважав, що суд неправильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за епізодом викрадення велосипеда ОСОБА_18 як таємне викрадення майна, поєднане з проникненням у сховище, оскільки подвір`я будинку відповідно до роз`яснень Постанови ПВСУ від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» не є сховищем у зв`язку з відсутністю засобів охорони від доступу сторонніх осіб.

Стверджував, що докази, якими суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_11 , не підтверджують його причетності до крадіжки та не є доказами в розумінні глав 4, 20, 21 КПК України.

Зазначав, що велосипед та телефон, що належали ОСОБА_13 , ОСОБА_7 взяв з дозволу ОСОБА_17 та мав йому повернути і такі його показання потерпілим та свідком ОСОБА_17 спростовані не були.

Зауважував, що телефон ОСОБА_14 обвинувачений знайшов на місці, де вони розпивали спиртні напої та повідомив про знахідку родичам потерпілого, у будинок ОСОБА_16 не проникав, взуття та рюкзак взяв з його дозволу.

На переконання захисника, докази, якими суд обґрунтував вину обвинуваченого, зокрема заяви потерпілих про викрадення у них майна, довідки про вартість викраденого не є доказами в розумінні ст.87 КПК України, а протоколи огляду місця події не відповідають вимогам ст.ст.223, 237 КПК України і мають значення допиту на місці.

Також зазначав, що правила адміністративного нагляду ОСОБА_7 не порушував, повідомляв про своє місце перебування, а рапорти про відсутність його за місцем проживання не є доказом у вказаному провадженні. Уважав, що органом досудового розслідування порушено права обвинуваченого на захист, оскільки в обвинувальному акті не зазначено, які саме правила адміністративного нагляду ним порушено.

Ураховуючи викладене, просив закрити провадження за цими епізодами на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги про зміну вироку суду з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених чч. 2, 3 ст.185, ст.395 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованими та підтверджені сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав частково. Підтвердив викрадення ним велосипеда ОСОБА_19 , категорично заперечував свою причетність до викрадення велосипеда ОСОБА_11 . Стверджував, що велосипед ОСОБА_13 узяв з його дозволу та мав повернути власнику. Телефон ОСОБА_14 знайшов на місці їх спільного вживання алкогольних напоїв та повідомив про знахідку родичів ОСОБА_14 . У будинок ОСОБА_16 не проникав, телефон не викрадав, взуття та рюкзак також взяв з дозволу власника. Повідомляв працівників поліції про своє місцезнаходження, у разі відсутності за місцем проживання та неможливості з`явитись на реєстрацію завжди повідомляв про причини та день його явки.

Такі показання обвинуваченого ОСОБА_7 спростовані сукупністю таких доказів.

Потерпіла ОСОБА_20 в суді показала, що виявила зникнення велосипеда, який залишила у дворі будинку своєї подруги ОСОБА_9 , територія якого огороджена, а хвіртка зачинена.

Аналогічні показання дала свідок ОСОБА_9 .

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 засвідчили факт придбання останнім деталей велосипеда у ОСОБА_7 .

Оскільки потерпілою та свідками підтверджено наявність огорожі в домогосподарстві ОСОБА_9 , судом обґрунтовано визнано вчинення крадіжки велосипеда за цим епізодом з проникненням у сховище, що повністю відповідає положенням п.22 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

За епізодом викрадення велосипеда ОСОБА_11 вина обвинуваченого підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , протоколом огляду місця події, які іншими доказами не спростовані, а тому доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вини ОСОБА_7 позбавлені підстав.

Місцевий суд також надав правильну оцінка поясненням обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що велосипед та телефон, що належали ОСОБА_13 він взяв з дозволу власника, та спростував їх показаннями потерпілого і свідка ОСОБА_17 . Вони стверджували в суді, що виявили зникнення телефону «Самсунг» та велосипеда, які залишили у зачиненому будинку ОСОБА_23 , до якого перед цим приходив ОСОБА_7 .

Обставини збуту обвинуваченим викраденого у ОСОБА_13 телефона «Самсунг» підтвердила в суді свідок ОСОБА_24 .

З огляду на викладене, доводи ОСОБА_7 з цього приводу на увагу не заслуговують.

Надуманими, на переконання колегії суддів, є посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_7 знайшов телефон «Nokia Х2-02» на місці, де вони разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 розпивали алкогольні напої і мав намір повернути його власнику, повідомив про знахідку його родичів.

Потерпілий ОСОБА_14 показав у суді, що зниклий телефон він шукав разом з обвинуваченим і той стверджував, що телефона не брав.

Спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_16 і твердження обвинуваченого про надання йому телефона, рюкзака та кросівок самим потерпілим.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 визнали наявність у ОСОБА_7 викрадених речей.

Вартість викрадених речей підтверджена відповідними довідками та висновками експертів, які на досудовому розслідуванні та в ході судового розгляду ні потерпілими, ні обвинуваченим і його захисником не оспорювались, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання їх недопустимими доказами.

Обґрунтованим, на переконання колегії суддів, є висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Це підтверджено постановою Хмельницького міськрайонного суду від 23 грудня 2015 року про встановлення адміністративного нагляду, постановою про оголошення ОСОБА_7 в розшук від 01 липня 2016 року, повідомленням Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 04 липня 2016 року про заведення ОРС категорії «Розшук», матеріалами адміністративного нагляду, рапортом працівника Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій від 18 липня 2017 року згідно яких ОСОБА_7 29 червня, 02, 05, 07 09 та 10 липня 2016 року був відсутній за місцем проживання та місцеперебування якого невідоме.

Не ґрунтуються на вимогах закону і твердження захисника про порушення органом досудового слідства права ОСОБА_7 на захист у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті конкретизації правил адміністративного нагляду, які були і ним порушені.

Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну правову оцінку і дійшов переконливих висновків про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та з проникненням у житло та інше сховище, самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду та правильно кваліфікував його дії за чч.2, 3 ст.185, ст.395 КК України.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про недоведеність вини ОСОБА_7 , оскільки спростовуються наведеними вище доказами.

Покарання обвинуваченому призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав свою вину, сприяв розкриттю злочинів, що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання, визнано вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив.

Ураховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_7 неодружений, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов переконливого висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.ч.2, 3 ст.185, ст.395 КК України без застосування положень ст.ст.69 і 75 КК України.

Правильно призначене судом покарання і за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги захисника щодо зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.

п о с т а н о в и л а :
Вирок Летичівського районного суду від 31 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в його інтересах без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року) у строк відбуття покарання ОСОБА_7 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 12 липня 2016 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_2