Провадження № 11-кп/780/223/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 21.02.2018

УХВАЛА
Іменем України

21 лютого 2018 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

засудженого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відео конференції з Білоцерківською ВК №35 провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

В С Т А Н О В И Л А:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання згідно ч. 5 ст. 72 КК України за вироком Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.05.2017 року, яким він засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року ОСОБА_7 зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03.2016 року по 21.03.2016 року, з 29.03.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ст. 72 ч. 5 КК України.
Не погоджуючись з ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2017 року, постановити нову ухвалу, якою зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк покарання до фактично відбутого покарання.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всі матеріали справи та не в повній мірі врахував весь строк перебування під вартою до набрання вироком законної сили з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого ОСОБА_7 , який подану апеляційну скаргу підтримав, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених Законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 Закону. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Частиною 1 статті 412 КПК України визначено, що під істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.
Як вбачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_7 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням, в якому просив зарахувати строк перебування в установах попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, а саме, з 19.03.2016р. по 26.09.2017р.
Згідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року, постановленої за результатами розгляду вказаного клопотання, суд першої інстанції зарахував ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03.2016 року по 21.03.2016 року, з 29.03.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, згідно ст. 72 ч. 5 КК України.
Разом з тим, із зазначеної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 370 КПК України вимоги клопотання в повному обсязі не розглянув, рішення за заявленими в клопотанні вимогами в повному обсязі не прийняв.
Так, з вироку Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.05.2017р. вбачається, що ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, а саме, з 19.03.2016р. До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишено без змін.
Як вбачається з розпорядження про виконання вироку від 18.10.2017р., вирок Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.05.2017р. щодо засудженого ОСОБА_7 набрав законної сили 14.09.2017р.
Судом першої інстанції в ухвалі не прийнято рішення за вимогами щодо здійснення ОСОБА_7 перерахунку строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України з 20.06.2017р. по день набрання вироком щодо ОСОБА_7 законної сили. Крім того, з ухвали та матеріалів справи не можливо встановити, з яких міркувань виходив суд першої інстанції, зараховуючи ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 19.03.2016 року саме по 21.03.2016 року, та з 29.03.2017 року по 20.06.2017 року включно, оскільки будь яких даних, що ОСОБА_7 не утримувався під вартою в період з 21.03.2016р. по 29.03.2017р. матеріали провадження не містять.
Також ухвала містить істотні суперечності, а саме те, що ОСОБА_7 25.05.2017р. був затриманий згідно вироку та утримувався під вартою до вступу вироку в законну силу, разом з тим, у строк покарання йому зараховано строк попереднього ув`язнення з 29.03.2017р., а зі змісту вироку Чуднівського районного суду Житомирської області від 25.05.2017р. вбачається, що ОСОБА_7 на час проголошення вироку перебував під вартою і строк відбування покарання за вироком йому слід рахувати з дня затримання, а саме, з 19.03.2016р.
Враховуючи те, що судом першої інстанції рішення по суті заявлених у клопотанні вимог в повному обсязі не прийнято, судом при розгляді клопотання допущена неповнота судового розгляду, висновки суду містять істотні суперечності, що є істотним порушенням вимог КПК України, ухвала суду не може визнаватись законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню. При цьому, допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог КПК України позбавляють суд апеляційної інстанції можливості прийняти рішення по суті заявлених вимог, а тому колегія суддів вважає за необхідне призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2017 року щодо ОСОБА_7 , про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання - скасувати.
Призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4