Справа № 125/2023/15-к
Провадження №11-кп/772/1128/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 листопада 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
судді-доповідача: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000481 від 01.10.2014р., за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченої ОСОБА_6 та в її інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 26.06.2017р., яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Конищів, Муровано-Куриловецького району, Вінницької області, жительку АДРЕСА_1 , українку, громадянку Росії, не працюючу, раніше не судиму,
визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень.
Відповідно до ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від призначеного за ч. 1 ст. 125 КК покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 4000 грн. завданої злочином моральної шкоди та 1000 грн. понесених судових витрат при оплаті правової допомоги, а загалом 5000 грн.
За участю прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Згідно вироку суду, 10.10.2012 року, приблизно в 10.30 год., в АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 , діючи протиправно, з особистих неприязних відносин, передбачаючи і свідомо допускаючи настання різних шкідливих наслідків, в тому числі і тілесних ушкоджень, під час сварки, яка виникла на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_8 з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно застосовуючи фізичну силу кинула ОСОБА_8 на бетонне покриття подвір`я спиною до покриття, а потім сівши на неї зверху колінами на груди, таким чином утримуючи останню, нанесла кулаком руки близько трьох ударів в область голови і лиця, схопила обома рухами за шию та почала стискати її, після чого схопила обома руками за обличчя та насильно стискуючи їх, внаслідок чого спричинила їй тілесні ушкодження.
Відповідно до висновку експерта № 137 від 05 серпня 2015 року у ОСОБА_8 виявлено: садна в ділянці лівої надбрівної дуги зліва, на спинці носа (3), обличчі зліва, синець на носі зліва. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від трьох дій тупого твердого предмету (предметів), можливо і 10.10.2012 року та за ступенем лежкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 680 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України та п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку з закінченням строків давності.
В решті вирок залишити без змін.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок та закрити провадження по справі щодо ОСОБА_6 , оскільки суд першої інстанції не взяв до уваги, що існує і інше кримінальне провадження по тій самій події, де обвинувачується ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 125 КК України в нанесенні ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в той самий день та час, що й по даному кримінальному провадженні, але в іншому місці, що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також не взято до уваги покази ОСОБА_6 та її сина про протиправні дії ОСОБА_8 , так як вони були єдиними свідками події, а саме, завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_6 на вулиці.
Обвинувачена ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо неї, а кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю у її діях складу злочину, оскільки досудове та судове слідство було проведено однобоко, висновки суду ґрунтуються на доказах, які є недопустимими, мають суб`єктивний та упереджений зміст, а також не спростовує тих доводів та обставин на які обвинувачена посилалась під час розгляду справи, оскільки взяті до уваги покази свідків не були очевидцями події, а її покази та її сина, який бачив факт побиття, не взяті до уваги.
Також ОСОБА_6 зазначає щодо обставин події, що коли вона проходила по вулиці біля домоволодіння ОСОБА_8 , то відчула сильний удар по голові і коли повернулась, то побачила ОСОБА_8 із дерев`яною шваброю у руках, яка нанесла їй ще 10 ударів, після чого вона стала захищатись, внаслідок чого вони разом впали та продовжували сутичку, від якої були отриманні інші ушкодження, а після побиття ОСОБА_8 взяла частину буряну, який несла ОСОБА_6 , її калош та хустинку і сказала, що зробить наклеп на неї, що це вона прийшла до неї та побила її.
Заслухавши доповідача, обвинувачену ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу та пояснили, що судом взято безпідставно до уваги покази потерпілої ОСОБА_8 , яка першою почала наносити тілесні ушкодження, а обвинувачена лише захищалася так як за станом здоров`я не могла начинатись і визнає лише пошкодження на носі, інші тілесні ушкодження заперечує, вказують, що ОСОБА_6 діяла в межах необхідної оборони.
Також зазначали, що невірно встановлено де саме відбулись події, для з`ясування всіх обставин і просили про об`єднання кримінальних проваджень, але в цьому було відмовлено.
Вважають недопустимим доказом висновок експерта, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 не була ознайомлена з постановою про призначення експертизи і не скористалась всіма правами, які мала як підозрювана особа, також не з`ясовано чи повноважний був експерт проводити експертизу.
Прокурор підтримав апеляційні вимоги щодо необхідності посилання при звільненні від призначеного покарання ще й на ч. 5 ст. 74 КК України та заперечив проти апеляційних скарг обвинуваченої, оскільки немає підстав не брати до уваги покази потерпілої, обвинувачена не заперечує, що мав місце конфлікт і вона спричинила тілесні ушкодження на носі, права ОСОБА_6 при призначенні і проведенні експертизи не порушувались, оскільки на час призначення експертизи вона перебувала в статусі свідка, а висновок експерта про виявлені тілесні ушкодження у потерпілої стали підставою для оголошення підозри обвинуваченій.
Ознайомившись з апеляційними скаргами та доводами апеляційних скарг, матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку про скасування вироку щодо ОСОБА_6 і призначення судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки судом допущені процесуальні порушення, які призвели до порушення права на захист обвинуваченої.
Зокрема в матеріалах кримінального провадження є заява захисника ОСОБА_7 про об`єднання кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в одне провадження (а.с. 7 т. 2), однак вона не вирішена по суті.
Проте вирішення даного клопотання має суттєве значення, оскільки конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , в ході якого були спричинені тілесні ушкодження, мав місце в одному місці, в один і той же час, і лише з`ясування всього механізму послідовності нанесення тілесних ушкоджень може дати відповідь щодо позиції обвинуваченої ОСОБА_6 , що вона лише захищалась, діяла в межах необхідної оборони, від нападу ОСОБА_8 .
Ні з обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , ні з показів потерпілої ОСОБА_8 , які наведені у вироку не можливо зробити висновок щодо умислу на спричинення тілесних ушкоджень, зважаючи на те, що ОСОБА_6 були також заподіяні легкі тілесні ушкодження, в яких обвинувачується ОСОБА_8 , та спростувати чи погодитись з аргументами, наведеними в апеляційній скарзі обвинуваченої.
Залишення пояснень ОСОБА_6 без відповіді у вироку суду першої інстанції, з посиланням на невизнання ОСОБА_6 вини як засобу захисту та спробу уникнути відповідальності, та неможливості в суді апеляційної інстанції усунути зазначену неповноту, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не містить даних щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_8 не побажала з`явитися до апеляційного суду, не подала заперечення на апеляційну скаргу, слід розцінити як порушення права на захист обвинуваченої ОСОБА_6 , що має наслідком скасування вироку з призначенням нового судового розгляду.
В ході нового судового розгляду слід вирішити питання про доцільність об`єднання кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також з`ясувати всі обставини щодо послідовності нанесення тілесних ушкоджень та перевірити чи всі тілесні ушкодження спричинені в результаті дій обвинуваченої, чи не були вони спричинені, зокрема ОСОБА_6 , в межах необхідної оборони, як про це стверджує обвинувачена, прийняте рішення належним чином мотивувати.
На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовільнити частково.
Вирок Барського районного суду Вінницької області від 26.06.2017р. щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції, на новий судовий розгляд.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом:
Суддя: