Справа № 206/350/18
Провадження № 1-кс/206/21/18
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2018 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро клопотання слідчого Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором ОСОБА_4 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ
Слідчий, був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, однак, для розгляду даного питання до суду не з`явився.
Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали в їх сукупності, вважаю необхідним відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна з огляду на наступне.
З документів долучених слідчим в обґрунтування клопотання (витяг з ЄРДР, рапорт, протокол про адміністративне правопорушення, постанова про визнання речових доказів) вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що під час огляду транспортного засобу 18.01.2018, за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 2, було виявлено та вилучено три сліп-пакети з кристалічною речовиною світлого кольору. Дані обставини стали підставою для вилучення транспортного засобу, свідоцтва про державну реєстрацію та ключів, а також, внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
В той же час, як вбачається із долученого протоколу огляду, складеного слідчим 18.01.2017, та фототаблиці до нього, вбачається, що огляд транспортного засобу було здійснено за адресою: м. Дніпро, вул. Гаванська, 16. Таким чином, зазначена інформація у документах, що були долучені слідчим в обґрунтування поданого клопотання, не узгоджується між собою, та суперечить обставинам зазначеним слідчим у клопотанні, а саме дати проведення огляду та в частині адреси проведення огляду транспортного засобу.
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України даний транспортний засіб, ключі та свідоцтво вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
При цьому слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладено на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 170-173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Вказані норми узгоджуються з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб та умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
В той же час, у поданому клопотанні, враховуючи належність вилученого транспортного засобу іншій особі, аніж ОСОБА_6 , не наведено обґрунтованих підстав для тимчасового позбавлення прав розпорядження та користування власника автомобіля, оскільки з даного авто, ще рік тому, а саме 18.01.2017, що підтверджується протоколом огляду долученого до клопотання, було виявлено та вилучено сліп-пакети. Посилання слідчого про необхідність проведення експертного дослідження транспортного засобу, свідоцтва про реєстрацію т/з та ключів, нічим необґрунтована, відсутня інформація якого саме дослідження та з якою конкретно метою.
Окрім того, ч. 1 ст. 309 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту. Між тим, ні в клопотанні, ні в долучених до нього документах не вбачається, що вилучена в ході огляду речовина в сліп-пакетах, не є кондитерськими прянощами (ванілін, цукрова пудра тощо), а є наркотичним засобом або психотропною речовиною, що свідчить про відсутність складу кримінального правопорушення.
Крім вищевикладеного, суд звертає увагу, що п. 1 ч. 2 ст. 39, ч. 2 ст. 86 КПК, п. 3 розд. 4 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 06.04.2016 № 139 вимагають, щоб клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження обґрунтовувалося доказами, отриманими в результаті слідчих дій. При цьому слідчий ОСОБА_7 , який проводив огляд т/з, не включений до ЄРДР як особа, уповноважена на здійснення досудового розслідування, що підтверджується відповідним витягом з ЄРДР, де вказано єдиним слідчим - ОСОБА_3 , який звернувся з даним клопотанням.
Враховуючи відсутність доказів хімічного складу вилученої речовини, а також, приналежність її до наркотичних засобів та психотропних речовин, з урахуванням встановлених суперечностей щодо дати та адреси огляду транспортного засобу, не зазначення слідчим конкретної мети застосування такого обмеження, та враховуючи ст. ст. 94, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання слідчого, а в діяннях прокурора, який повинен здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, слідчий суддя вбачає невиконання своїх обов`язків відповідно до вимог ст. 36 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 104, 132, 170-173, 309 - 372 КПК України, слідчий суддя
Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1