У Х В А Л А
29 березня 2018 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу щодо обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України ОСОБА_7 ,-

встановив:

В провадженні Шевченківського райсуду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого встановлено до 08 квітня 2018 року.

Від прокурора поступило клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого . Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років ; він може переховуватись від суду, впливати на потерпілу та свідка у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників процесу щодо продовження строку дії запобіжного заходу, суд приходить до висновку про наступне.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_7 хворіє на ряд важких захворювань ( СНІД, хронічний вірусний гепатит В та С, туберкульоз) , відтак потребує постійного спеціалізованого лікування, яке не може бути надано в умовах слідчого ізолятора. Вказана обставина вбачається з довідки УДПтСУ у Львівській області ( № 19 ) від 14.03.18 р., наданої на запит суду.

З ініціативи суду при вирішенні питання про продовження строку утримання під вартою була допитана в якості свідка ОСОБА_8 , яка пояснила, що протягом тривалого часу перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим і не заперечує проти того, щоб останній у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, проживав за місцем її реєстрації у АДРЕСА_1 . Вказала, що за даною адресою обвинувачений проживав до затримання протягом 4 років. Їй відомо про захворювання, якими страждає обвинувачений. У неї такий же діагноз, тому не вбачає жодної загрози для себе і інших осіб , з якими проживає у разі поселення обвинуваченого за вказаною адресою.

Суд приходить до висновку, що обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення .При цьому судом враховано, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений може скритись від суду . Крім того, справа з 24.10.17 р. перебуває на розгляді суду у вказаному складі. Згідно переліку осіб, які підлягають виклику до суду прокурором зазначено потерпілу та одного свідка. Проте незважаючи на неодноразові виклики вказаних осіб, такі до суду жодного разу не з`явились, що унеможливлює завершення розгляду судового провадження, між тим як обвинувачений утримується під вартою.

Відтак суд приходить до висновку, що запобіжний захід у виді домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого . Також зважаючи на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого , слід надати право останньому на відвідування медичних установ для отримання лікування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 181, 183, 193,194,196, 331 КПК України суд ,-

у х в а л и в :

клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відхилити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід з утримання під вартою на домашній арешт строком на 60 днів до 27 травня 2018 року включно , з правом відвідувати медичні заклади для отримання лікування.

Заборонити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відлучатися із місця проживання - АДРЕСА_1 без дозволу суду з правом відвідувати медичні заклади для отримання лікування.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за викликом;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Скерувати ухвалу на виконання до Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області.

Контроль за виконанням цієї ухвали покласти на прокурора .

Судді ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9