Провадження № 1-КП/З59/119/2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

адвокат ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло зазначене кримінальне провадження.

Під час проведення судового засідання, судом було поставлено питання про термін дії запобіжного заходу обвинуваченому в порядку ч. З ст. 331 КПК України.

Прокурор просить продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, оскільки строк його тримання під вартою закінчується 13.10.2017 року, а завершення судового розгляду зазначеного кримінального провадження до цього часу є не можливим, обвинувачений раніше судимий за скоєння аналогічних злочинів, ризики, які слугували підставою для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали і продовжують існувати.

Обвинувачений та його адвокат просять змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, оскільки на утриманні обвинуваченого знаходиться мати, яка є інвалідом з дитинства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, та ознайомившись з наявними матеріалами кримінального провадження, дійшов наступного висновку:

Судове провадження в даній справі до 13 жовтня 2017 року, (строк, до якого діє запобіжний захід обвинуваченому) - завершити не можливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом запобіжного заходу зі спливу строку 60 днів у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177КПК України, та згідно з ч.1 ст.183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, у зв`язку з чим на досудовому розслідуванні йому й було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В п. 1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено, що при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Прокурором в судовому засіданні доведено, що заявлені ризики надають суду достатньо підстав вважати, що обвинувачені будуть переховуватись від слідства та суду, а також продовжувати свою злочинну діяльність, і які виправдовують тримання особи під вартою

До обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, проте клопотання від жодної юридичної або фізичної особи про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки до суду не надходили.

Відповідно до ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не можливо застосувати у зв`язку з тим що, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності в установленому законом порядку, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у скоєнні яких він обвинувачуються; раніше неодноразово судимий за скоєння аналогічних злочинів; скоїв новий злочин після нетривалого звільнення по відбуттю призначеного покарання. Після звільнення офіційно не працював, на час затримання не мав місця роботи,а отже не мав і легального доходу, що спростовує його пояснення про необхідність утримання матері.

Встановлено, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 13.10.2017р., коли судове провадження не буде завершено, відсутні підстави для зміни обвинуваченим обраного запобіжного заходу, який є доцільним, приймаючи також до уваги суспільну небезпечність злочинів, в скоєні якого він обвинувачується, внаслідок чого, під тяжкістю покарання обвинувачений може ухилятись від суду та впливати на інших учасників, приймаючи до уваги, що весь обсяг доказів судом на даний час не досліджено.

Тому, враховуючи, що запобігання наведених ризиків становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні правопорядку та відправлення кримінального судочинства, цей інтерес має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості та виправдовує продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому даний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам..

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню обвинуваченого від суду, ризики щодо цього є дійсними та триваючими.

Дані про те, що обвинувачений не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України - продовжити строк тримання під вартою до 08.12.2017 року включно і утримувати його в Державній установі «Київське СІЗО» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду є остаточною та не підлягає апеляційному оскарженню.

.

Суддя: ОСОБА_1