11-сс/775/317/2017(м)

Номер провадження: 11-сс/775/317/2017 Слідчий суддя: ОСОБА_1
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , -
ВСТАНОВИЛА:
29 серпня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 терміном на 60 діб по 29 жовтня 2017 року включно, без визначення розміру застави.
На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та не повною. Суд не прийняв до уваги те що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, проживає разом з родиною, має на утриманні двох малолітніх дітей. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання.
Заслухавши доповідача, прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали по розгляду клопотання слідчим суддею, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини зазначено, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». Особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
ОСОБА_8 підозрюється за ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, з яких за найтяжче кримінальне правопорушення законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ти до 12-ти років.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Прокурор підтвердив вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.
Слідчий суддя, приймаючи рішення про задоволення клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, врахував як наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, родину, міцні соціальні зв`язки.
Колегія суддів погоджується, що прокурором доведено як наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 289 КК України, так і існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, про що свідчать матеріали кримінального провадження.
Слідчим суддею зазначеним обставинам при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки з точки зору його конкретності та обґрунтованості, відповідності вимогам процесуального закону, усі вони обґрунтовано покладені у висновок слідчого судді про наявність правових підстав для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді за клопотанням про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 серпня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 залишити без змін.
Судді: