Провадження № 1-кс/344/3628/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003414 від 17.08.2017р., -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що 17.08.2017 близько 15.20 годин в м. Івано-Франківську на регульованому перехресті вулиць Короля Данила та Південний Бульвар відбулося зіткнення між автомобілем марки "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який рухався по вул. Південний Бульвар у напрямку вул. Бельведерської, та мотоцикла марки "Yamaha YZF-R6" реєстраційний № НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Короля Данила у напрямку вул. Ленкавського. Унаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці.

17.08.2017 у ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 та мотоцикл марки "Yamaha YZF-R6" реєстраційний № НОМЕР_2 . Оглядом автомобіля та мотоцикла встановлено, що вони мають механічні пошкодження, на них виявлено сліди ковзання. автомобіль марки "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 та мотоцикл марки "Yamaha YZF-R6" реєстраційний № НОМЕР_2 визнано речовими доказами та після вилучення зберігаються на території Івано-Франківського ВП.

По кримінальному провадження призначено інженерно-транспортну експертизу дослідження технічного стану транспортного засобу автомобіля "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 та мотоцикла "Yamaha YZF-R6" реєстраційний № НОМЕР_2 , інженерно-транспортну експертизу транспортно-трасологічного дослідження та інженерно-транспортну експертизу дослідження обставин та механізму ДТП. Проведення вказаних експертиз вимагає експертного огляду транспортних засобів для надання відповідей на поставлені питання. На даний час проведення вище наведених експертиз експертами не завершено.

Встановлено, що автомобіль марки "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_1 .

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження - накладення арешту на майно може призвести до його можливого приховування, пошкодження, зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Метою накладення арешту на автомобіль марки "Mitsubishi lancer" реєстраційний № НОМЕР_1 є збереження речових доказів.

Підставою накладення арешту на вказане майно є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Слідчий клопотання підтримав, покликаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задоволити.

Адвокат ОСОБА_5 ОСОБА_4 в судовому засіданні просив суд у задоволенні клопотання відмовити в повному обсязі. Надав письмові заперечення.

Заслухавши слідчого, адвоката та дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Як зазначено ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, з матеріалів клопотання вбачається, що слідчим недотримано даних вимог, а також немає достатньо підстав вважати, що майно, яке слідчий просить арештувати, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні, а сам факт винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом, не може бути єдиною та виключною підставою вважати протилежне.

Враховуючи те, що застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу, а матеріалами провадження не визначено статус суб`єкта, майно якого підлягає арешту в даному провадженні та не доведено мету здійснення такого обмеження відповідного права, вважаю, що підстав для задоволення даного клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0003414 від 17.08.2017р., - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 06 жовтня 2017 року.