Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1639/15-к
Провадження № 1-кп/280/101/17
ВИРОК
Іменем України
16 листопада 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Коростишівського районного суду Житомирської області кримінальне провадження за обвинувальним актом, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000612 від 19.10.2015 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишева, Житомирської області, громадянина України, українця,із середньою освітою, неодружений, утриманців не має, працює фрезерувальником у ФОП « ОСОБА_9 », депутатом та інвалідом не являється, не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 ,16 жовтня 2015 року,близько 17-00 год., спільно з ОСОБА_5 знаходились біля річки Тетерів, що неподалік від вулиці Кутузова в м.Коростишів,Житомирської області (район «Киричанка»), де розпивали спиртні напої. Під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_7 почув від ОСОБА_5 образливі слова,адресовані його дружині,у зв`язку з чим у нього раптово виникли неприязні відносини та умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя і не потягнуть за собою наслідків,передбачених у статті 121 КК України, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_7 на грунті особистих неприязних відносин,умисно наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді: забою лівого ока у вигляді синця, глибокого садна, що призвело до зниження гостроти зору на ліве око (0,1 Діоптрій), що не коригується, розвитку післятравматичного мідріазу, помутніння сітківки із набряком жовтого тіла ока, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч. 1 ст.122 України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті скоїв інкриміноване діяння: потерпілого ОСОБА_5 знає, перебував з ним у добрих відносинах. 16.10.2015 року обвинувачений,потерпілий,свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились біля річки Тетерів, потерпілий та свідки вживали спиртне,обвинувачений не вживав,оскільки був за кермом автомобіля. ОСОБА_7 зателефонувала його цивільна дружина ОСОБА_12 і повідомила, що дружина потерпілого телефонувала і шукала потерпілого, обвинувачений передав трубку потерпілому, останній почав нецензурно ображати дружину обвинуваченого. ОСОБА_7 образився потерпілого за його нецензурні вислови на адресу його дружина, наніс ОСОБА_5 правою ногою удар в обличчя,в область лівого ока,внаслідок чого пішла кров. У подальшому,потерпілий пішов додому. Пред`явлений потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди у сумі 2735 гривень визнав, цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 50000 гривень визнав частково, вважає, що потерпілим завищена сума моральної шкоди,оскільки не міг спричинити своїми діями потерпілому шкоду, яка відповідає зазначеній сумі.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що у жовтні 2015 року,він,обвинувачений та два чоловіки,біля річки в м. Коростишеві, вживали спиртне,потерпілий та обвинувачений знаходились в стані алкогольного сп`яніння. Обвинувачений дав потерпілому свій телефон, потерпілий став розмовляти з дружиною ОСОБА_7 , але йому здалося, що він розмовляє із своєю дружиною. Після цього обвинувачений наніс потерпілому удар ногою в ліве око, потерпілий був в цей момент в лежачому положенні, обвинувачений стояв. У потерпілого з ока пішла кров, чоловіки, які були поруч, допомагали зупинити кров, після цього потерпілий пішов додому. Потерпілий звертався до лікарні, проходив обстеження, була встановлена втрата зору лівого ока на 30%. Потерпілий просив задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2735 гривень,моральної шкоди в сумі 50000 гривень,вважає,що до обвинуваченого необхідно застосувати суворе покарання, пов`язане з позбавленням волі,оскільки він не вибачився, шкоду не відшкодував.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив,що восени 2015 року, він, свідок ОСОБА_10 , обвинувачений, потерпілий зустрілися разом,вживали спиртне,на момент зустрічі свідок знав потерпілого та обвинуваченого два дні. У потерпілого з обвинуваченим виник конфлікт з приводу їх жінок, ОСОБА_7 вдарив потерпілого ногою в обличчя в область ока, пішла кров, була розсічена брова, опухло око, після цього потерпілий пішов додому,на третій день свідку зателефонували працівники поліції і повідомили,що потрібно з`явитись в якості свідка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив,що близько 2 роки тому він познайомився з обвинуваченим та потерпілим,біля річки вживали спиртні напої,між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт з приводу їх жінок на ґрунті ревнощів,потерпілий сидів,обвинувачений наніс йому удар ногою в область ока,було розсічення брові,велика кровотеча,він та свідок ОСОБА_11 допомагали зупинити кров,обмивали потерпілому обличчя.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах, у жовтні 2015 року обвинувачений возив людей на автомобілі,свідок зателефонувала йому,він передав трубку потерпілому,свідок йому сказала,що його розшукує жінка,потерпілий їй грубо відповідав,висловився образливо на її адресу,свідок почула,як впав телефон. Коли прийшов додому обвинувачений, свідок побачила,що у нього подряпаний ніс, він сказав,що ударив потерпілого,оскільки він не віддав йому телефон. Свідок пояснила,що не була очевидцем конфлікту обвинуваченого та потерпілого,також пояснила,що шкоду ОСОБА_7 потерпілому не відшкодовував.

Оцінюючи зазначені докази в їхній сукупності, суд вважає, що провина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння доведена й підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , поясненнями самого обвинуваченого, а також іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- висновком експерта №2136 від 19.10. 2017 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_5 виявлено: забій лівого ока у вигляді синця, глибокого садна,що призвело до зниження гостроти зору на ліве око(0,1% Діоптрій),що не корегується,розвитку після травматичного мідріазу,помутніння сітківки із набряком жовтого тіла ока,який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я;поверхневу забійну рану в підпідбородковій ділянці посередині відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; вищевказані тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею,не виключено в термін та за обставин,вказаних обстеженням (а.к.п.19-20);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2015 року в районі «Киричанка» м.Коростишів в 300м від вул. Кутузова за участю обвинуваченого ОСОБА_7 ,згідно якого останній показав на обставини вчинення ним кримінального правопорушення, місце, послідовність, механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень (а.к.п.67-73).

Зазначені документи визнані судом належними та допустимими доказами, як такі, що були відкриті сторонам кримінального провадження, які мали змогу з ними ознайомитися.

Аналізуючи наведені докази, в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження й дослідженими в судовому засіданні, давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що провина обвинуваченого повністю знайшла своє підтвердження в суді, винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисні дії, які виразились в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні,тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 , передбачене ч.1 ст. 122 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Вивченням даних щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній працює фрезерувальником у ФОП « ОСОБА_9 », не одружений, не судимий, утриманців не має, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Обставин,що обтяжують покарання,судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 та запобігання останнім нових злочинів, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації він відчуватиме відповідний тиск відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні не накладався.

В частині вирішення цивільного позову суд зазначає наступне.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому були завдані тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий поніс витрати на лікування в розмірі 2735 гривень, що підтверджується квитанціями на придбання лікарняних засобів.

Вказана сума підлягає відшкодуванню з обвинуваченого відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Окрім того, відповідно до ст. 23 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які він відчував внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень.

Оцінюючи грошовий розмір моральної шкоди, суд враховує, характер правопорушення, глибину душевних страждань потерпілого,а також критерій розумної сатисфакції за спричинені моральні страждання потерпілому.

Суд оцінює моральну шкоду в розмірі 20000 гривень,яка підлягає стягненню відповідно до ст. 1167 ЦК України.

В іншій частині вимоги завищені і не підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100,124, 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2(два) роки, в період якого, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2735 (дві тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 (двадцять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1