У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10. 10. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про захист прав людини і основоположних свобод,
в с т а н о в и в:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга, яка подана в порядку ч. 1 ст. 206 КПК України захисника підозрюваного ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 про захист прав людини і основоположних свобод.

Вивчивши подану скаргу вважаю, що у відкритті провадження за скаргою слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до вимог поданої скарги скаржник просить слідчого суддю:

- визнати таким, що мало місце порушення §§1,2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час проведення щодо ОСОБА_2 негласних дій та заходів у період з 29. 07. 2016 року по 11. 07. 2017 року;

- постановити ухвалу якою відмовити у визнанні необхідними для подальшого проведення досудового розслідування та зобов`язати уповноважених осіб знищити ряд певних документів.

Вимоги подана скарги обґрунтовані тим, що в провадженні Національного антикорупційного бюро України (НАБУ) знаходиться досудове розслідування за підозрою народного депутата України ОСОБА_2 (кримінальне провадження № 0003712). Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою (САП) Генеральної прокуратури України (ГПУ). Скаржник зазначав, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, було здійснено втручання в приватне життя особи шляхом проведення відносно нього негласних заходів в період з 29.07.2016 року по 11.07.2017 року, що не грунтувалось на законі та не відповідало його процесуальним нормам, враховуючи, що положення ч.3 ст.482 КПК України прямо забороняють проведення негласних слідчих дій відносно народного депутата України до надання Верховною Радою України згоди на притягнення народного депутата України до кримінальної відповідальності, враховуючи те, що фактично, оперативно-розшукові та негласні слідчі (розшукові) дії, які формально проводилися як «спостереження за річчю», «аудіо-відеоконтроль місця», «аудіо- відеоконтроль іншої особи» (охоронців, юриста Заявника), фактично були направлені саме на особу Заявника, а згода на притягнення заявника до кримінальної відповідальності Верховною радою України була надана лише 11.07.2017 року, відтак вказане втручання не було законним, що є порушення прав ОСОБА_2 , як народного депутата України.

Так, згідно ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Стаття 6 Конституції України вказує на те, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Крім того, положення статті 19 Конституції України наголошує на тому, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до Засад державної політики України в галузі прав людини, затверджених Постановою Верховної Ради України від 17.06.1999 року №757-XIV, обмеженість свободи держави, її органів і посадових осіб визнається відповідно до принципу, згідно з яким дозволено лише те, що прямо передбачається законом.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Таким чином, слідчий суддя - це суддя, уповноважений забезпечувати законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі, до компетенції якого належить прийняття рішення про застосування заходів кримінального процесуального примусу, проведення слідчих та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права людини, розгляд скарг на дії (бездіяльність) та рішення особи, яка провадить дізнання, слідчого і прокурора.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які беруть участь у кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження у справі на досудових стадіях. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, яка полягає у забезпеченні законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на досудовому провадженні у кримінальній справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
З огляду на викладене вище, перевіривши матеріали поданої скарги, приходжу до висновку, що вимоги даної скарги не можуть бути предметом судового розгляду, оскільки вирішення питань поставлених скаржником у даній скарзі не відноситься до компетенції слідчого судді та не підлягає розгляду в порядку ст. 206 КПК України.

На підставі вищевикладеного, прихожу до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження з розгляду даної скарги.

Керуючись ст. ст. 206, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У відкритті провадження по скарзі відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка подала скаргу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1