УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника Національного музею історії України ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення слідчого,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах Національного музею історії України на бездіяльність та рішення слідчого Шевченківського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 080 68 за ч. 1 ст. 367 КК України.

На обґрунтування скарги заявник зазначив, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному вище кримінальному провадженні, де 10.11.2017 слідчим ОСОБА_3 винесено постанову про визнання гілки дерева речовим доказом у зазначеному провадженні.

Вважаючи вказане рішення слідчого незаконним та необґрунтованим, заявник просив скасувати його та визнати незаконною бездіяльність слідчого в частині нездійснення останнім тимчасового доступу до гілки дерева та не ініціювання накладення на неї арешту.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 303 КПК України визначений перелік рішень слідчого, які можуть бути оскаржені під час проведення досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Однак, наведена стаття не передбачає права учасників кримінального провадження на оскарження рішення слідчого про визнання предмету речовим доказом.

Водночас, з скарги вбачається, що представник Національного музею історії України оскаржує постанову слідчого Шевченківським УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 10.11.2017, якою останній визнав речовим доказом гілку з дерева груші, що знаходиться на території музею.

Наведене свідчить, що до слідчого судді оскаржене рішення, яке оскарженню не підлягає, що згідно з ч. 4 ст. 304 КПК має наслідком прийняття рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою.

Вирішуючи питання щодо оскарження заявником бездіяльності слідчого, яка полягає у неотриманні останнім тимчасового доступу до гілки дерева та у не ініціювання вирішення питання про накладення на останню арешту слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Пунктом 1 части 1 статті 303 КПК визначено, що на досудовому розслідуванні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, неповерненні тимчасово вилученого майна, нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк.

Водночас, Кримінальним процесуальним кодексом не визначений строк, упродовж якого слідчий уповноважений на звернення до слідчого судді з клопотанням про здійснення тимчасового доступу до певних речей чи документів або з клопотанням про арешт майна, яке не тимчасово вилученим.

Наведена вище обставина виключає можливість оскарження такої бездіяльності слідчого у порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК, оскільки вказана норма пов`язує оскарження бездіяльності у разі невиконання слідчим певних процесуальних дій у передбачений КПК строк.

Приймаючи до уваги, що у силу ст. 26 КПК слідчий суддя розглядає лише ті питання, які винесені на розгляд сторонами та віднесені до його компетенції, останній дійшов висновку, що оскаржена бездіяльність, яка оскарженню у порядку ст. 303 КПК не підлягає, що згідно ч. 4 ст. 304 КПК тягне відмову у відкритті провадження за скаргою.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 26, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за скаргою представника Національного музею історії України ОСОБА_2 на бездіяльність та рішення слідчого Шевченківським УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 080 68 за ч. 1 ст. 367 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва упроджовж п`яти днів з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1