Справа №: 343/341/15-к
Провадження №: 1-кп/0343/21/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2017 року м.Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером № 0000270 від 20.10.2014 року про обвинувачення
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, інваліда 2 групи, одруженого, що має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_12 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
Злочин вчинено за таких обставин:
20.10.2014 року близько 08.45 год. ОСОБА_13 , керуючи мікроавтобусом «Volkswagеn-Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі «Стрий Чернівці» в напрямку м.Калуш Івано-Франківської області. Проїжджаючи по ділянці цієї автодороги між селами Оболоня Долинського району та Креховичі Рожнятівського району, де зустрічні потоки розділені горизонтальною лінією дорожньої розмітки 1.1. (вузька суцільна лінія), перетинати яку відповідно до п. 34.1.1. Правил дорожнього руху України заборонено, ОСОБА_12 , рухаючись на підйом на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю з швидкістю приблизно 120 км/год., що перевищувала максимально допустиму на цій ділянці, будучи завчасно поінформований дорожнім знаком 1.6. «Крутий підйом», проігнорував вказані вимоги і всупереч вимогам Правил дорожнього руху України розпочав обгін декількох транспортних засобів, що рухалися в попутньому напрямку. Не маючи змоги через обмежену видимість оцінити швидкість та розташування свого автомобіля по відношенню до зустрічних транспортних засобів, порушуючи вимоги п. 14.6.г) ПДР України, який забороняє обгін у кінці підйому на ділянках дороги з обмеженою оглядовістю, ОСОБА_12 не врахував дорожню обстановку та стан свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно ним керувати, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перетнув осьову лінію дорожньої розмітки 1.1. та виїхав на смугу зустрічного руху. Рухаючись в стані обгону на підйом та не маючи змоги завершити маневр через наявність транспортних засобів, які рухались в попутньому напрямку, ОСОБА_12 вчинив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням громадянина Республіки Молдова ОСОБА_14 , що рухався по своїй смузі в зустрічному напрямку. Внаслідок порушення ОСОБА_12 Правил дорожнього руху України сталася ДТП, в результаті якої водій автомобіля «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_15 помер внаслідок отриманої відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, розриву твердої мозкової оболонки, крововиливу у м`які покриви голови, крововиливу під та над оболонки і в речовину головного мозку та мозочка, що ускладнилася набряком та стисненням головного мозку. При цьому ОСОБА_12 порушив вимоги пунктів Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, а саме:
1.2. в якому вказано, що в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів;
2.3. в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
10.1. де зазначено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки інших учасникам руху;
12.1. згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен врахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
14.2. де вказано, що перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;
14.6.г) в якому вказано, що обгін заборонено в кінці підйому та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю;
34.1.1. згідно з яким горозонтальна розмітка 1.1. (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах, позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено.
Обвинувачений ОСОБА_12 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що вранці 20.10.2014 року на своєму мікроавтобусі «Volkswagеn-Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , він їхав з дому до м.Калуш в автосервіс, куди був записаний на 09.00 год. і тому поспішав. Він здійснив обгін автомобілів, які рухалися в попутньому напрямку і почав рухатися на підйом зі швидкістю приблизно 90 км/год. Коли наближався до кінця підйому, зрозумів, що в нього обмежена видимість, а тому хотів прийняти вправо, щоб повернутися в свій ряд, але не зміг цього зробити, тому що цей ряд був занятий: там їхав позашляховик «Мерседес». За 5-10 метрів до кінця підйому він побачив дах зустрічного автомобіля і прийняв вліво, оскільки прийняти вправо не було можливості. Водій зустрічного автомобіля звернув в ту ж сторону і відбулося зіткнення на лівій обочині по напрямку його руху. Що було дальше, він не пам`ятає. Дуже шкодує, що так сталося та усвідомлює свою вину. Вважає, що якби водій автомобіля «Hyundai І30» рухався по своїй смузі, то ДТП би не сталося, а тому свою вину визнає частково. На даний час він вже частково відшкодував потерпілій шкоду в розмірі 10 тисяч доларів США та готовий повністю відшкодувати всю завдану реальну шкоду. У вчиненому кається та просить застосувати відносно нього Закон України «Про амністію в 2016 році», оскільки є інвалідом 2 групи і має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, та звільнити від кримінальної відповідальності.
Незважаючи на тільки часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_12 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_14 , який загинув в ДТП 20.10.2014 року. Чоловік часто їздив на Закарпаття і туди ж поїхав в той день зранку. Десь біля 12.00 год. їй подзвонили і повідомили, що чоловік загинув в ДТП. Коли біля 14.00 год. друзі привезли її на місце події, то там була тільки машина її чоловіка. Удар прийшовся на сторону водія. Дорога в тому місці добра, без вибоїн, погода також була добра. Її чоловік був досвідченим водієм. Вважає повністю винним в спричиненні ДТП та смерті її чоловіка ОСОБА_12 , який грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що вранці 20.10.2014 року він зі своїм товаришем ОСОБА_17 на автомобілі «Фіат» їхав в напрямку м.Івано-Франківськ. Він рухався зі швидкістю 85100 км/год. Після проїзду повороту в сторону с.Надіїв їх на дуже великій швидкості обігнав білий бус «Фольксваген-Крафтер». Водій цього автомобіля поводив себе неадекватно він обганяв всі машини, навіть на підйомі, де видимість обмежена, обігнав інший бус. Коли вони виїхали на пряму, то побачили, що попереду в попутному напрямку рухаються 3 автомобілі, в тому числі і позашляховик «Мерседес». Водій мікроавтобуса «Фольксваген-Крафтер» десь зі швидкістю 120 км/год. рухався по зустрічній смузі і на підйомі обганяв ці автомобілі. Він бачив сам момент зіткнення з автомобілем «Хюндай», який «вискочив» із-за пагорба. Водій цього автомобіля діяв правильно - щоб уникнути ДТП він прийняв вправо, але уникнути зіткнення не вдалося, тому що водій буса також прийняв в ту ж саму сторону. Зіткнення відбулося не на самому верху підйому. Поведінка водія автомобіля «Фольксваген-Крафтер» зовсім не зрозуміла, він грубо порушував всі вимоги правил дорожнього руху щодо безпеки і тільки він є винуватцем даної ДТП.
Показання свідка ОСОБА_16 повністю підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , який в той день їхав разом з ним в автомобілі «Фіат» до м.Івано-Франківськ. Даний свідок пояснив, що їхній автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 90 км/год., а бус «Фольксваген-Крафтер» їхав значно швидше. Водій цього буса почав обгін 3 автомобілів, які рухалися в попутньому напрямку, після проїзду містка на початку підйому. Він весь час рухався по зустрічній смузі і в кінці підйому зіткнувся з автмавтомобілем «Хюндай", що рухався в зустрічному напрямку. Зіткнення відбулося ближче до лівої обочини, оскільки обидва автомобілі почали «втікати» в одну сторону. Коли сталося зіткнення, то вони були десь за 100-120 метрів від нього. Він не бачив зі сторони водія буса будь-яких намагань повернутися в свою смугу, також не бачив спроб гальмувати. Вважає повністю виннив в спричиненні ДТП водія буса, а його поведінку на дорозі нелогічною і незрозумілою.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні вказав, що в понеділок 20.10.2014 року він їхав з м.Долина до м.Івано-Франківськ. Після проїзду повороту в сторону с.Надіїв він побачив, що позаду нього рухаються ще 2 автомобілі, а білий бус «Фольксваген-Крафтер» почав їх всіх обганяти. Коли він був десь в кінці підйому, то побачив зустрічну машину і почав «притискатися» вправо. Однак, водій автомобіля «Фольксваген-Крафтер» прийняв вліво і в ту ж сторону звернув водій автомобіля «Хюндай», що їхав в зустрічному напрямку, де вони й зіткнулися між собою. Зіткнення відбулося навпроти його дверки, на його очах. За хвилину перед тим він дивився на годинник і було 08.40 год. Він їхав зі швидкістю 80-90 км/год., а бус десь 120-130 км/год. Попереду нього машин не було, а позаду їхали білий мікроавтобус і ще один автомобіль, який саме він вже не пам`ятає. Водій буса «Фольксваген-Крафтер» всіх їх обганяв по зустрічній смузі. ДТП сталася майже на обочині десь за 3-4 метри до кінця підйому, оскільки обидва автомобілі «втікали» в одну сторону. Після ДТП водій автомобіля «Хюндай» ще дихав, але до приїзду швидкої вже помер. Від удару автомобіль «Хюндай» розвернуло в напрамку м.Івано-Франківськ, а автомобіль «Фольксваген-Крафтер» викинуло на поле. Жоден з водіїв учасників ДТП не гальмував. Зустрічний автомобіль «Хюндай» він побачив десь за 2-3 секунди до ДТП десь з відстані 10 метрів.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_20 , який розслідував дане кримінальне провадження, пояснив, що слідів гальмування на місці події виявлено не було. Були сліди юзу в стані незначного бокового заносу для обох автомобілів. В ході розслідування кримінального провадження проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_18 і потерпілої ОСОБА_8 , а також ряд судових експертиз. Здобутими доказами безсумнівно доведено вину обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Також встановлено, що водій автомобіля «Хюндай» ОСОБА_15 не мав технічної можливості уникнути ДТП.
Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що за запрошенням слідчого 26.12.2014 року він приймав участь в якості понятого під час проведення слідчого експерименту в даному кримінальному провадженні. Він своїм підписом засвідчив достовірність проведених досліджень та замірів, які проводив слідчий. Все, що зафіксовано в протоколі, відповідає дійсності.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні підтвердила, що вона була присутня в якості понятої при огляді автомобілів на майданчику ДАІ в м.Долина та при проведенні слідчого експерименту. Свідок ДТП, який також приймав участь в проведенні слідчого експерименту, вказав місце зіткнення, місце початку обгону та інші обставини. За результатами слідчих дій було складено протоколи, які вона підписала.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 підтвердив, що він був присутній під час проведення слідчого експерименту. Швидкість вимірював слідчий. При визначенні швидкості також враховувалися сліди юзу. Проведеними слідчими діями та висновками експертиз встановлено, що для водія автомомобіля «Хюндай» ОСОБА_14 була створена аварійна ситуація, яка Правилами дорожнього руху не регламентується. Даний водій будь-яких вимог ПДР не порушив.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 216 від 01.12.2014 року (т.1, а.с. 144-148), смерть ОСОБА_24 .Абабія настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепа, розривами твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які покриви голови, крововиливами під та над оболонки і в речовину головного мозку та мозочка, саднами голови, що ускладнилася набряком та стисненням головного мозку. Крім вищенаведених, у І.Абабія також виявлено такі тілесні ушкодження: закрита тупа травма грудної клітки з переломом 3-го ребра справа, садна в ділянці грудної клітки, садна та забійна рана в ділянці лівої руки, забійна рана в ділянці правої руки, садно та забійна рана в ділянці правої ноги, забійна рана в ділянці лівої ноги. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути і виступаючі частини салону автомобіля, прижиттєво, незадовго до настання смерті. Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, розривами твердої мозкової оболонки, крововиливами у м`які покриви голови, крововиливами під та над оболонки і в речовину головного мозку та мозочка, саднами голови має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент спричинення, закрита тупа травма грудної клітки з переломом 3-го ребра справа має ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, а решта вищевказаних тілесних ушкоджень мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Як вбачається з протоколу огляду місця події від 20.10.2014 року та доданих до нього схеми й ілюстрованих таблиць (т.1, а.с. 93-118), об`єктом огляду є ділянка автодороги «Стрий-Чернівці» 47 км + 608 м між с.Оболоня Долинського району та с.Креховичі Рожнятівського району Івано-Франківської області, де сталася ДТП. В даному протоколі зафіксовано обстановку на місці події, виявлені сліди, розташування транспортних засобів.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2014 року, що проводився за участю свідка ОСОБА_18 та потерпілої ОСОБА_8 (т.1, а.с. 185-187), обвинувачений ОСОБА_12 проїхав 493,46 метрів по зустрічній смузі, виконуючи обгін транспортних засобів, що рухалися попереду автомобіля під керуванням ОСОБА_25 , не маючи при цьому будь-якої можливості контролювати рух та розташування зустрічних транспортних засобів відносно свого мікроавтобуса через обмежену видимість дороги геометричними параметрами.
У відповідності до висновку інженернотранспортної експертизи № 09/17-689 від 05.12.2014 року та доданих до нього ілюстративних таблиць (т.1, а.с. 167-180), виходячи із зафіксованої слідової інформації у протоколі огляду місця події від 20.10.2014 року та схемі до нього, зіткнення автомобілів «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_1 та «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , відбулося на узбіччі, прилеглому до смуги, призначеної для руху в напрямку м.Долина та знаходиться в місці закінчення сліду юзу, довжиною 7 м, тобто на відстані 1,7 м до лівого краю проїзної частини дороги, якщо рухатися в напрямку м.Калуш. Кут, під яким знаходилися повздовжні осі транспортних засобів один відносно одного в момент первинного контакту, становив приблизно 140о +/-5о, при цьому вісь автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter» до лівого краю проїзної частини дороги знаходилася під кутом приблизно 14о, а автомобіля «Hundai i30» в даний момент знаходилась під кутом приблизно 25о до того ж орієнтиру.
Згідно з протоколом огляду місця події від 13.01.2015 року (т.1, а.с. 225-227), ухил дороги в місці ДТП становиь 45*.
Як вбачається з висновків інженерно-транспортних експертиз з технічного стану транспортного засобу № 09/17-687 від 05.12.2014 року та № 09/17-688 від 03.12.2014 року (т.1, а.с. 154-159, 162-165), на момент експертного огляду та дослідження робочі гальмівні системи та рульове керування автомобілів «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_4 та «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , знаходилися в стані відмови. Аналіз виявлених пошкоджень транспортних засобів свідчить, що ці пошкодження експлуатаційного характеру не носять, не є наслідком конструктивних недоліків цих систем, а виникли в результаті розвитку ДТП, тобто при дії на них значних по величині зусиль ударного характеру.
Згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 09/17-28 від 09.02.2015 року та доданою до нього масштабною схемою (т.1, а.с. 229-233), величина швидкості автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_1 , яку було погашено, виходячи із зафіксованих слідів юзу, залишених до зіткнення та його кінцевого розташування після зіткнення, становила 81-91 км/год., в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс, а величина швидкості автомобіля «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , яку було погашено, виходячи із зафіксованих слідів юзу, залишених до зіткнення, становила 14 16 км/год, в залежності від коефіцієнту зчеплення коліс.
Висновок судової інженерно-транспортної експертизи № 09/17-29 від 23.01.2015 року (т.1, а.с. 235-240) підтверджує, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля марки «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , ОСОБА_15 з технічної точки зору, повинен був керуватися технічними вимогами пункту 12.3 (в частині визначення поняття «небезпека для руху» і виконання його вимог) Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаного пункту ПДР України, водій автомобіля марки «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , ОСОБА_15 , рухаючись даною ділянкою дороги із вказаною швидкістю 90 км/год, з заданого моменту виникнення небезпеки для руху повинен був своєчасно застосувати екстренне гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі). При заданому комплексі вихідних даних, за умови одночасного застосування обома водіями, з заданого моменту виникнення небезпеки для руху, екстреного гальмування, водій автомобіля марки «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , ОСОБА_15 , не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб, тобто своїми односторонніми діями попередити зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN Crafter». Дана експертиза дає підстави зробити висновок про те, що при заданому комплексі вихідних даних з моменту виявлення водієм автомобіля марки «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , І.Абабієм автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter», який рухався по зустрічній смузі, для водія ОСОБА_26 , з технічної точки зору, завдяки діями водія автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter» ОСОБА_12 одночасно із небезпечною, виникла ще й аварійна дорожня ситуація, в умовах якої дії водіїв технічними вимогами ПДР не регламентуються. У даній дорожній ситуації водій мікроавтобуса «VOLKSWAGEN Crafter» ОСОБА_12 , з технічної точки зору, повинен був керуватися технічними вимогами пунктів 1.2, 1.5, 10.1, 12.6 г, 14.2 в, 14.6 г та лінії розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів Правил ОСОБА_12 повинен був рухатися по своїй смузі руху зі швидкістю не більше 90 км/год. і не виїжджати на зустрічну смугу. Оскільки ОСОБА_12 все ж виїхав на зустрічну смугу, виконуючи обгін та створив аварійну ситуацію для водія ОСОБА_26 , то, з технічної точки зору, дії водія ОСОБА_12 не відповідали вищевикладеним вимогам ПДР. Умовою настання ДТП, з технічної точки зору, були обставини, пов`язані з тим, що водій мікроавтобуса «VOLKSWAGEN Crafter» ОСОБА_12 , виїхавши на зустрічну смугу, створив водію ОСОБА_27 разом з небезпечною ще й аварійну дорожню ституацію, в умовах якої дії водіїв технічними вимогами ПДР не регламентуються. Тобто невідповідність дій водія ОСОБА_12 технічним вимогам пунктів 1.2, 1.5, 10.1, 12.6 г, 14.2 в, 14.6 г та лінії розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП. Враховуючи вищеперелічене, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, були обставини, пов`язані з виїздом транспортного засобу під керуванням ОСОБА_12 на зустрічну смугу руху, що привело до створення аварійної ситуації для водія ОСОБА_14 .
Обвинувачений ОСОБА_12 подав письмове клопотання про визнання недопустимими доказами в даному кримінальному провадженні протоколу слідчого експерименту від 26.12.2014 року та висновів судових автотехнічних експертиз № 09/17-29 від 23.01.2015 року та № 09/17-28 від 09.02.2015 року, оскільки свідок ОСОБА_18 , за участю якого проводився слідчий експеримент, знаходився на значній відстані від місця зіткнення і не бачив його через рельєф місцевості, а також до ДТП взагалі не бачив автомобіль «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 і не може вказати його швидкість. Слідчим взято довільну величину швидкості руху автомобіля «Hundai i30» 90 км/год та не враховано, що при наближенні до первинного контактування обидва автомобілі рухалися зі сповільненням. Крім цього, до участі в слідчому експерименті залучався автомобіль «Hundai Accеnt», висота якого згідно загальнодоступних даних становить 1470 мм, а розмір шин 185/65R14, тобто їх діаметр складає 596,1 мм, а в автомобілі «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_15 , на передній осі були встановлені шини розміром 195/65R15, діаметр яких становить 635,5 мм, тобто є на 38,4 мм більшим, що вплинуло на точність встановлених під час слідчого експерименту даних. Результати слідчого експерименту є хибними і по тій причині, що слідчим не зазначено висоту автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter», держномер НОМЕР_4 , який використовувався при проведенні цієї слідчої дії, оскільки згідно загальнодоступних даних, що містяться в мережі «Інтернет», висота автомобілів «VOLKSWAGEN Crafter» складає від 2415 мм до 3045 мм. Спотворені й необ`єктивні дані, отримані під час слідчого експерименту, лягли в основу висновків судових автотехнічних експертиз, які не можна вважати належними доказами. Крім вказаного, в зазначених експертних висновках вказано про відсутність обгрунтованих методик визначення швидкості транспортного засобу по деформаціях, хоч насправді такі методики використовуються експертами Київського НДІСЕ, про що є інформація в Єдиному державному реєстрі судових експертиз України.
Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає заявлене клопотання безпідставним і таким, що до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому цим кодексом.
Ст. 89 даного кодексу передбаченого, що суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим.
Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 26.12.2014 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_18 та потерпілої ОСОБА_8 , під час слідчого експерименту використовувалися транспортні засоби: мікроавтобус «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_4 , замість мікроавтобуса аналогічної марки та моделі, яким на час ДТП керував підозрюваний ОСОБА_12 та автомобіль марки «Hundai Accеnt», реєстраційний номер НОМЕР_5 , замість автомобіль марки «Hundai i30», реєстраційний № НОМЕР_3 , яким на час ДТП керував ОСОБА_15 . Таким чином судом встановлено, що під час проведення слідчого експерименту використовувався мікроавтобус «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_4 , тобто мікроавтобус аналогічної марки та моделі з тим, яким ОСОБА_12 керував під час ДТП, а тому і геометричні параметри цих автомобілів однакові. Як свідчить долучена до матеріалів справи технічна характеристика автомобіля «Hundai i30» (т.1, а.с. 188), яким під час ДТП керував ОСОБА_28 , його висота є такою ж (1470 мм), як і висота автомобіля «Hundai Accеnt», що використовувався під час проведення слідчого експерименту, що також підтвердив допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_20 . Посилання сторони захисту на різний розмір шин в автомобілів «Hundai i30», яким під час ДТП керував ОСОБА_28 , та «Hundai Accеnt», що використовувався під час проведення слідчого експерименту, є голослівним, нічим не підтверджено і, крім того, не обґрунтовано, яким саме чином воно могло вплинути на результати слідчого експерименту.
При цьому суд вважає безпідставним твердження обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_18 знаходився на значній відстані від місця зіткнення і не бачив його через рельєф місцевості, оскільки вони спростовуються показаннями даного свідка в судовому засіданні. Крім того, під час проведення слідчого експерименту даний свідок не вказував швидкості автомобіля «Hundai i30», про що йдеться в клопотанні.
Також критично суд оцінює посилання обвинуваченого на непроведення експертизи для визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування, оскільки з листа-відповіді Львівського НДІСЕ № 6505 від 04.12.2015 року на запит адвоката ОСОБА_11 (т.2, а.с. 101) вбачається, що «Методика визначення швидкості руху транспортних засобів під час зіткнення з урахуванням їх деформування та руйнування (в частині по перехресних зіткненнях та наїздах)», яка зареєстрована під кодом 10.1.01 в Реєстрі методик проведення судових експертиз, що затверджений Міністерством юстиції України № 1666/5 від 02.10.2008 року, може бути використанна тільки в окремих випадках, про що також ствердив в судовому засіданні експерт ОСОБА_29 , який не дав категоричної ствердної відповіді щодо можливості проведення такої експертизи.
За таких обставин, враховуючи, що судом не здобуто жодних доказів того, що протокол слідчого експерименту від 26.12.2014 року та висновки судових автотехнічних експертиз № 09/17-29 від 23.01.2015 року та № 09/17-28 від 09.02.2015 року, є недопустими доказами, оскільки вони отримані в порядку, встановленому цим кодексом і жодних доказів їх очевидної недопустимості суду не надано, клопотання обвинуваченого про визнання цих доказів недопустимими слід відхилити.
Одночасно суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на висновок № 4538 судової автотехнічної експертизи від 12.02.2016 року (т.2, а.с. 104-110), проведеної експертами Львівського НДІСЕ за замовленням захисника ОСОБА_11 , оскільки, як вбачається з даного висновку та підтвердив допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_29 , при проведенні експертних досліджень ним враховувалася швидкість автомобіля «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 90 км/год., про що вказав у вихідних даних в своєму клопотанні захисник ОСОБА_11 , але що суперечить дослідженим в судовому засіданні доказам та об`єктивним вихідним даним.
Оцінюючи зібрані в даному кримінальному провадженні докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та підтверджується, поза розумним сумнівом, комплексом достатньо переконливих, чітких, неспростовних і узгоджених між собою доказів. Дії обвинуваченого ОСОБА_12 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" і виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно з ч.2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_12 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують покарання, оскільки обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.
До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить його каяття та добровільне часткове відшкодування завданої шкоди.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є інвалідом 2 групи, одружений, не працює, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, на профілактичних обліках в Івано-Франківському обласному наркологічному диспансері та обласній психоневрологічній лікарні № 3 не перебуває, несудимий. Дружина також не працює.
Крім даних про особу обвинуваченого, при призначенні йому виду та міри покарання, суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів тяжких, однак вчинений з необережності, часткове визнання своєї вини, а також думку потерпілої та прокурора, які просили призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Також суд враховує поведінку обвинуваченого в процесі судового розгляду даного кримінального провадження, яка проявилася в тому, що він більше року перебував в Російській Федерації, в зв`язку з чим ухвалою суду від 15.11.2017 року йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
За таких обставин суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санцією даної статті.
В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_12 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію в 2016 році».
Відповідно до п.п. «в» та «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисних злочинів, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, та злочинів, вчинених з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилось 18 років, а також визнані в установленому порядку інвалідами першої, другої чи третьої групи.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_12 має неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та синів ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_6 від 20.11.2002 року, серії НОМЕР_7 від 05.03.2013 року та серії НОМЕР_8 від 26.10.2016 року, виданими виконкомом Тисівської сільської ради Болехівської міської ради Івано-Франківської області (т. 3, а.с. 77-79), відносно яких він не позбавлений батьківських прав, а також згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії АВ № 0897097 від 04.05.2017 року йому встановлено 2 групу інвалідності (т.3, а.с. 95).
Оскільки обвинувачений ОСОБА_12 є батьком 3 неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлений батьківських прав, а також визнаний інвалідом 2 групи, вчинений ним злочин, передбачений ст. 286 ч.2 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, обмежень щодо застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2016 році», передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» та ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», судом не встановлено, враховуючи його письмову заяву від 15 листопада 2017 року (т.3, а.с. 88), суд вважає, що відносно обвинуваченого слід застосувати Закон України «Про амністію у 2016 році» та на підставі п.п. «в» та «г» ч.1 ст. 1 даного Закону звільнити його від відбування призначеного покарання.
Потерпіла ОСОБА_8 в ході досудового розслідування заявила цивільний позов, який під час судового провадження було змінено та уточнено, про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_12 338 879,00 грн. відшкодування матеріальної шкоди, що на момент понесення цих витрат становило 22 684 дол. США та 2 804 600,00 грн. відшкодування завданої їй моральної шкоди, що в перерахунку становить 100 000 дол. США. Спричинена матеріальна шкода складається з суми матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «HYNDAI 130», держномер НОМЕР_3 , що згідно висновку експерта складає 260 398,60 грн., 72 480,00 грн. витрат на поховання її чоловіка ОСОБА_14 , а також 6000,00 грн. витрат, пов`язаних з поїздкою в республіку Молдова.
Дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що заявлений позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Той факт, що потерпіла понесла витрати на придбання продуктів харчування для влаштування поминального обіду, предметів ритуального характеру для похорону, одягу для покійного, організацію поховання та спорудження пам`ятника підтверджується долученими нею документами: накладною від 21.10.2014 року, виданою ПП ОСОБА_33 про придбання лампадок та свічок на суму 526,00 грн., видатковою накладною № ФОП-000080 від 21.10.2014 року на придбання ікони великої вартістю 1000,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордера № 10 від 22.10.2014 року на суму 20000,00 грн., виданою ПП ОСОБА_34 , довідкою № 7-5 від 22.10.2014 року приватного нотаріуса ОСОБА_35 про оплату послуг в розмірі 20,00 грн. за вчинення нотаріальних дій, квитанціями №№ 28552, 28553, 28554 та накладними №№ 11,12 від 22.10.2014 року за надання ритуальних послуг ПП ОСОБА_36 в розмірі 10282,00 грн., товарним чеком від 21.10.2014 року на придбання одягу для поховання на суму 970,00 грн., виданим ПП ОСОБА_37 , договором-замовленням № 3732 на організацію та проведення поховання на суму 1394,20 грн., товарним чеком № 78/3 від 22.10.2014 року, виданим ПП ОСОБА_38 про вартість пам`ятника в сумі 30000,00 грн., квитанцією № 539 від 21.10.2014 року на суму 421,00 грн. на фотопослуги, рахунком від 23.10.2014 року, виданим ПП ОСОБА_39 про вартість поминального обіду в сумі 5641,00 грн., а також фіскальним чеком на придбання продуктів харчування для поминального обіду в сумі 2659,91 грн.(т.2, а.с. 16-23). Таким чином, заявлений потерпілою позов в частині стягнення з обвинуваченого відшкодування витрат на поховання її чоловіка ОСОБА_14 в сумі 72 480,00 грн. слід задоволити.
Як вбачається з висновку експерта № 09/18-1 від 22.01.2015 року (т.с. 1, а.с. 208-224) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HYNDAI 130», держномер НОМЕР_3 , в зв`язку з економічною недоцільністю його ремонту, складає 260 398,60 грн.
Згідно з повідомленням компанії «BS-Leasing Grup» S.A. № 042/02/15 від 04.02.2015 року (т.1, а.с. 52), між вказаною компанією та ОСОБА_40 23.07.2013 року було підписано договір фінансового лізингу № L 117.07.13 про придбання останнім автомобіля «HYNDAI 130», реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 13 423,00 Євро. До 30.10.2014 року лізингоотримувач сплатив компанії перший внесок в сумі 4899,40 Євро, лізингові платежі в сумі 4475,40 Євро та страховку КАСКО в сумі 604,04 Євро (автомобіль застрахований на суму 10 738,00 Євро). Залишкова вартість об`єкта лізингу станом на 30.10.2014 року складає 5782,06 Євро.
Згідно з нормами Закону України «Про фінансовий лізинг» не передбачається переходу права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача.
У відповідності до преамбули Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" цей закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Відповідно до положень ст. 22 цього Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, що була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Враховуючи наведені норми, суд вважає, що в задоволенні вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля «HYNDAI 130», держномер НОМЕР_3 , слід відмовити, оскільки ОСОБА_28 не був власником вказаного автомобіля, а тільки лізингоотримувачем згідно договору фінансового лізингу № L 117.07.13 від 23.07.2013 року, вказаний автомобіль був застрахований ним на суму 10 738,00 Євро, тому позивачка має право заявити відповідний позов до страхової компанії. Крім того, цивільно-правова відповідальність обвинуваченого ОСОБА_12 згідно полісу обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів А С / 7531696 від 18.11.2013 року (т.1, а.с. 120) застрахована в НАСК «Оранта», а ОСОБА_8 з позовом до даного страховика не зверталася.
Одночасно суд вважає, що вимога позивачки про стягнення на її користь 6000,00 грн. відшкодування витрат, пов`язаних з поїздкою в республіку Молдова, до задоволення не підлягає, оскільки вона не підтверджена жодними належними та допустимими доказами.
Судом встановлено, що внаслідок вчинення ОСОБА_12 даного злочину загинув ОСОБА_15 чоловік потерпілої ОСОБА_8 та батько їх неповнолітніх дочок ОСОБА_41 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_42 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в зв`язку з чим потерпілій спричинено значні моральні страждання, вона перенесла сильний емоційний стрес, значно погіршився її стан здоров`я. Після смерті чоловіка позивачка втратила роботу, оскільки перебувала у тяжкій депресії, змушена доглядати за дітьми та престарілою матір`ю. Втративши чоловіка, який був годувальником сім`ї, вона змушена перелаштовувати налагоджений ритм життя, постійно відчуває емоційний дискомфорт. Старша донька тяжко переживає втрату батька, дитина замкнулася в собі, часто хворіє, змінилася її поведінка. Визнаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість моральних страждань потерпілої, ступінь вини і матеріальний стан обвинуваченого, зокрема те, що він не працює, є інвалідом 2 групи та має на утриманні 3 неповнолітніх дітей, та встановлює його в розмірі 350 000,00 гривень. При цьому суд також враховує, що обвинуваченим добровільно вже сплачено потерпілій на відшкодування завданої моральної шкоди суму, еквівалентну 10 000,00 доларів США, що станом на час постановлення рішення суду згідно курсу НБУ становить 260 647,00 гривень. Факт отримання потерпілою вказаних коштів, як часткову компенсацію завданої злочином моральної шкоди, підтверджується її письмовими розписками від 09.11.2014 року на суму 2000,00 доларів США, від 10.04.2015 року на суму 1000,00 доларів США, від 07.08.2015 року на суму 2000,00 доларів США та від 14.12.2015 року на суму 5000,00 доларів США (т.3, а.с. 105-108). Таким чином з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути ще 89 353,00 грн. відшкодування завданої злочином моральної шкоди.
Отже, цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 слід задоволити частково та стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_12 відшкодування витрат на поховання її чоловіка ОСОБА_14 в сумі 72 480,00 грн. та 89 353,00 грн. відшкодування завданої злочином моральної шкоди, відмовивши в решті позовних вимог.
При цьому суд вважає, що вимога позивачки про визначення стягнутих на її користь сум відшкодування завданої злочином шкоди в доларах США до задоволення не підлягає, оскільки вона не ґрунтується на законі.
Відповідно до ч.1 ст. 122 та ч.2 ст. 124 Кримінального процесуального кодексу України, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз на загальну суму 2948,40 грн. слід покласти на обвинуваченого.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370 - 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі пунктів «в» та «г» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільнити ОСОБА_12 від відбування призначеного покарання.
До набрання вироком законної сили залишити без змін застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді застави.
Після вступу вироку в законну силу внесену на рахунок Територіального управління ДСА України в Івано-Франківської області суму застави в розмірі 84200,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_43 .
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_12 в дохід держави 2948,40 грн. (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 40 копійок) відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів у зв`язку з проведенням в кримінальному провадженні судових експертиз.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 задоволити частково та стягнути на її користь з обвинуваченого ОСОБА_12 відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 72 480,00 грн. та 89 353,00 грн. відшкодування моральної шкоди, відмовивши в решті позовних вимог.
Речовий доказ в кримінальному провадженні: автомобіль «VOLKSWAGEN Crafter», реєстраційний № НОМЕР_1 (т.1, а.с. 193) - повернути власнику ОСОБА_12 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_12 - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя: