Справа № 734/3536/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/904/2017
Категорія - ч.2 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000928 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , одружений, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 08.09.2016 року Козелецьким районним судом за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці; 17.11.2016 року його було затримано та поміщено до ІТТ Козелецького ВП Ніжинського ВП ГУНП для виконання вироку суду,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Козелецького районного суду від 08.09.2016 року у виді 1 (одного) дня позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 15 березня 2017 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_7 залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 26.11.2015 року №838-VIIІ) зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у строк попереднього ув`язнення з 15 березня 2017 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону із змінами внесеними згідно із Законом від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року) зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 703 грн. 68 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 02 жовтня 2016 р., у післяобідній час, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на полі для випасу худоби, за вул. Василенка в м. Остер Козелецького району Чернігівської області, побачив ОСОБА_9 , у якої на шиї на мотузку висів мобільний телефон. Маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, ОСОБА_7 , повторно, відкрито зірвав з потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон, марки «Nokia 1280», вартістю 163,33 грн., та зник із місця вчинення злочину, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій, доведеність своєї вини, просив змінити вирок місцевого суду та пом`якшити призначене йому покарання. В обґрунтування скарги зазначив, що призначене покарання є явно несправедливе внаслідок його суворості, так як місцевим судом при призначенні покарання не було враховано належним чином його особу, визнання ним своєї вини, наявність у нього тяжкої хвороби. Також зазначив, що місцевим судом при призначенні йому остаточного покарання неправильно застосовано вимоги ч.1 ст.71 КК України. Крім того, просив зарахувати у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки Закон України від 18.05.2017 року, яким були внесені зміни до ст.72 КК України, погіршив його становище при зарахуванні строку попереднього ув`язнення до строку відбуття покарання.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котрий просив залишити вирок місцевого суду без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував ступінь суспільної небезпеки скоєного, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину; обставини, які обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті КК України, яка йому інкримінується, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення призначеного йому покарання.

Доводи обвинуваченого щодо неправильного призначення йому остаточного покарання не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Вироком Козелецького районного суду від 08.09.2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді арешту на строк 4 місяці. 17.11.2016 року ОСОБА_7 було затримано та в подальшому направлено у місця позбавлення волі для виконання покарання.

Відповідно до ухвали Козелецького районного суду від 15.03.2017 року, під час підготовчого судового засідання, обвинуваченому ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Отже, виходячи з того, що ОСОБА_7 на момент обрання йому запобіжного заходу не відбув 2 дні покарання у виді позбавлення волі, місцевий суд обґрунтовано призначив йому остаточне покарання, на підставі ч.1 ст.71 КК України, до покарання за новим вироком частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тобто 1 день позбавлення волі.

Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення, є запобіжним заходом, який застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Строк попереднього ув`язнення починається з дня затримання особи і поміщення її до установи для попереднього ув`язнення і закінчується днем набрання обвинувальним вироком, щодо цієї особи, законної сили.

Відповідно до вимог Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» № 2046-VIII від 18.05.2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину п`яту ст.72 КК України викладено в новій редакції, а саме, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

За таких підстав, відповідно до ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), строк попереднього ув`язнення по 20.06.2017 року включно, рахується як один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили закону в новій редакції, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Як убачається із оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), ч.4 ст.5 КК України, судом першої інстанції обґрунтовано зараховано у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення з 15 березня 2017 року (дата ухвали про застосування запобіжного заходу) по 20 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а після набрання законної сили Закону у новій редакції, із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Посилання апелянта на непроголошення вироку суду є безпідставним.

Так, у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_7 показав, що коли його було доставлено під вартою до місцевого суду для проголошення вироку, секретар пояснила, що вирок вже був проголошений об 11 годині, а тому обвинувачений відмовився від отримання копії вироку.

Згідно фонограми перебігу судового засідання від 05 липня 2017 року, що знаходиться на доданому до матеріалів кримінального провадження технічному носії інформації, при виході до нарадчої кімнати головуючим було роз`яснено, що вирок буде проголошений об 11 годині 06 липня 2017 року. 06.07.2017 року, в 11.00 год., вирок суду було проголошено, що підтверджується фонограмою перебігу судового засідання.

За змістом ст.376 КПК України, судове рішення проголошується прилюдно негайно після виходу з нарадчої кімнати.

А тому, вирок місцевим судом було проголошено у відповідності з вимогами ст.376 КПК України, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при цьому не вбачається.

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому та задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 06 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10