Справа № 453/1091/16-к
Провадження № 1-кп/456/11/2018
УХВАЛА

24 січня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі колегії: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

з участю: секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвокатів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий Львівської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 в кримінальному провадженні № 0000484 від 05.06.2016р. про обвинувачення ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду від 11.12.2017р. строк обраного ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою продовжений до 08.02.2018р.

Згідно зі ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Прокурор у зв`язку з відкладенням судового розгляду звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_9 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна; немає близьких родичів чи інших осіб, які б взяли його на поруки та заслуговують на довіру чи особливу довіру; не працевлаштований, що унеможливлює внесення ним застави; застосування до обвинуваченого інших менш впливових запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та запобігти спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого.

В судовому засіданні прокурор та потерпілий підтримали дане клопотання з наведених мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_9 клопотав про зміну обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 вважав, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування до його підзахисного найбільш впливового запобіжного заходу, останній має постійне місце проживання, тому просив змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що обраний ОСОБА_9 , який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Обвинувачений не одружений, не працевлаштований, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його проживання, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілого. Натомість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 сприятиме дотриманню мети застосування такого забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробі переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілого.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченому під час розгляду справи, суд вважає за необхідне продовжити тримання обвинуваченого під вартою на шістдесят днів.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити строк тримання під вартою - на 60 днів, тобто до 24 березня 2018 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому ОСОБА_9 , захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3