Ухвала
Іменем України
06 березня 2018 р.

м. Київ
провадження № 51-4534 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 12 вересня 2017 року
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за: ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді арешту на строк 5 місяців; ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік та покладено на нього відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок місцевого суду без зміни.
За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 06 червня 2015 року, знаходячись на літньому майданчику ресторану «Квінто», що по вул. О. Кобилянської, З в м. Чернівці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарні норми та правила поведінки в суспільстві, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, діючи з хуліганських спонукань та з особливою зухвалістю, на ґрунті виниклих неприязних стосунків, під час конфлікту з потерпілими, в ході якого наніс один удар по обличчю ОСОБА_5 бокалом від пива, внаслідок чого даний бокал розбився, після чого одразу наніс удар розбитим бокалом в обличчя ОСОБА_6 , який піднявся на ноги.
В подальшому між потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла бійка, під час якої останній наніс потерпілому декілька ударів уламком бокалу по голові та шиї. У результаті хуліганських дій ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєних кримінальних правопорушень й особі засудженого ОСОБА_4 внаслідок м`якості, просить скасувати ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги обгрунтовує тим, що судом першої інстанції неправильно перекваліфіковано дії засудженого за ч. 1 ст. 296 КК України, вважає, що їх слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України. Прокурор також зазначає, що ОСОБА_4 безпідставно звільнили від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку.
Мотиви Суду
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
У касаційній скарзі прокурор оскаржує висновки суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 296 КК України. Крім того, прокурор не погоджується з призначеним ОСОБА_4 покарання, а саме, вказує про безпідставне звільнення засудженого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку.
На думку колегії суддів вищезазначені доводи прокурора є безпідставними.
Так, судами першої та апеляційної інстанції , кваліфікуючи дії засудженого, вірно зроблено висновок, що спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети. При цьому застосування або спроба застосування предметів, підібраних на місці злочину, які не були спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, не дає підстав для кваліфікації дій винного за ч. 4 ст. 296 КК України.
Враховано те, що ОСОБА_4 використав бокал від пива, який був на місці вчинення злочину та розбивши його об обличчя потерпілого, продовжував наносити уламками даного бокалу удари і при цьому відсутня мета спеціального пристосування даного предмета для нанесення тілесних ушкоджень та часовий проміжок, який би вказував на спеціальне пристосування даного бокалу для нанесення тілесних ушкоджень.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.
Як вбачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, при призначенні ОСОБА_4 покарання судом першої інстанції дотримано вимоги статей 50, 65 КК України, оскільки враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу (вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має незадовільний стан здоров`я, є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, інвалід ІІІ групи, пенсіонер). Крім того, судом враховано і неправомірну поведінку самих потерпілих, які перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, фактично спровокували ОСОБА_4 на вчинення незаконних дій відносно себе, ображаючи його доньку. На момент вчинення злочину ОСОБА_4 було майже 50 років, в той час як потерпілому ОСОБА_6 майже 30 років, а ОСОБА_5 33 роки, тобто вони були значно молодшими та фізично міцнішими від засудженого, який під впливом емоцій, внаслідок неправомірної поведінки самих потерпілих, яка була для нього несподіваною і викликала бажання захистити честь ображеної потерпілими доньки ОСОБА_4 .
Усе вищезазначене дало суду підстави , навіть з урахуванням обставини, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, застосувати до ОСОБА_4 звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України. Суд дійшов вірного висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.
Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції неправильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України, в той час як потрібно було кваліфікувати за ч. 4 ст. 296 КК України, а також доводи про безпідставне звільнення засудженого від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку, аналогічні наведеним у касаційній скарзі, були перевірені судом апеляційної інстанції, який, розглядаючи апеляційну скаргу прокурора на вирок місцевого суду, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України, залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, зазначив в ухвалі достатні підстави, через які визнав їх необґрунтованими. А саме, колегія суддів Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року врахувала усі обставини справи, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого ОСОБА_4 , а тому не знайшла підстав для скасування вироку суду першої інстанції та призначення засудженому більш суворішого покарання. З таким висновком погоджується й колегія суддів касаційного суду.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року.
Ураховуючи наведені у скарзі мотиви та надані до неї копії судових рішень, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення касаційної скарги прокурора немає.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, на ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 30 листопада 2017 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_3