г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/950/17
Номер провадження 1-кс/213/423/17
У Х В А Л А
Іменем України
18 жовтня 2017 року слідчий суддя Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого, захисника: адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, поданого в межах кримінального провадження №0000593, за ст. 390 ч. 1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного: ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка, Донецької області, громадянин України, раніше судимий, останні рази: 13.06.2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, за ст. 185 ч.2, 71 ч.1, КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; 26.11.2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі. 25.04.2016 Ухвалою П,ятихатського районного суду Дніпропетровської області засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покараня у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 16 днів з триманням в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці. Реєстрації не має, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, існують ризики переховування та вчинення нових злочинів, оскільки злочин вчинено в період відбуття покарання у вигляді обмеження волі, а саме самовільно залишив місце відбування покарання та переховувався.

У судовому засіданні слідчий та прокурор дане клопотання підтримали, вказали, що більш м,який запобіжний захід не буде запобігати наявним ризикам.

Підозрюваний визнав, що самовільно покинув територію ШВЦ, зазначив, що переховуватись не буде і просив обрати більш м,який запобіжний захід.

Захисник просив призначити більш м,який запобіжний захід.

Заслухавши сторони, дослідивши клопотання та надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до клопотання 27.09.2017 року до чергової частини Широківського ВП КВП з ШВЦ-75 надійшло повідомлення про те, що засуджений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбуваючи покарання у вигляді обмеження волі самовільно залишив територію ШВЦ-75 та зник у невідомому напрямку.

Дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00005593 від 27.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово був засуджений, останній раз 26.11.2014 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.3, ст.70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі.

25.04.2016 Ухвалою Пўятихатського районного суду Дніпропетровської області засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покараня у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 16 днів з триманням в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

17.06.2016 ОСОБА_4 , прибув до Широківського виправного центру Управляння Департаменту пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області № 75, (далі ШВЦ № 75) розташованому, за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Водяне, вул. Молодіжна, 33, для відбуття покарання у вигляді обмеження волі.

В цей же день 17.06.2016 ОСОБА_4 , під особистий підпис, був ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, які передбачені ст.56 кримінально-виконавчого кодексу України, п.2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 та про кримінальну відповідальність за ст. 390 КК України, а саме: «Ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі».

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно, за порушення встановленого порядку відбування покарань 4 (чотири) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, тричі був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражені у вживані наркотичних речовин, самовільному залишені меж лікувального закладу, нетактовній поведінці з представниками адміністрації та в відмові від праці, на теперішній час не працевлаштований у зв`язку з порушенням режиму утримання.

26.09.2017 засуджений ОСОБА_4 відбуваючи строк покарання у ШВЦ № 75, розташованому, за адресою: Дніпропетровська область, Широківський район, с. Водяне, вул. Молодіжна, 33, будучи ознайомлений з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі, які передбачені ст. 56 кримінально-виконавчим кодексом України, п.2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року, діючи умисно, переслідуючи бажання самовільного залишення місця обмеження волі, з метою ухилення від відбування залишків строку покарання (початок строку: 07.07.2014 кінець строку: 19.10.2017), приблизно о 12 годині 30 хвилин, після обідньої перерви, без поважних причин та без дозволу адміністрації установи виконання покарань, самовільно переліз через паркан ШВЦ № 75 і не повернувся.

28.09.2017 приблизно о 12 годині 30 хвилин засуджений до обмеження волі ОСОБА_4 представниками адміністрації ШВЦ №75 був виявлений на «Автовокзалі» м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, та доставлений до житлової зони ШВЦ №75.

11.10.2017р. ОСОБА_4 було повідомлено про підозру за ст. 390 ч. 1 КК України.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом.

Відповідно до ст. 177 цього Кодексу метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, а саме: тяжкість покарання за інкримінований злочин, а саме за ст. 390 ч.1 КК України передбачене покарання до 3 років позбавлення волі. Злочин відноситься до умисних злочинів середньої тяжкості. Підозрюваний не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх дітей, має місце реєстрації. Суд враховує вік та стан здоров,я підозрюваного, що не є особою похилого віку. Характеризується негативно. На даний час відбуває покарання в ШВЦ 75, у вигляді обмеження волі.

Відповідно до ст. 194 КПК України судом встановлено обґрунтованість підозри в інкримінованому злочині, що підтверджується: протоколами допиту свідків, вироком Дніпровського районного судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.11.2014, згідно якого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2, ст. 186 ч.3, ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_4 засуджений до 4 років позбавлення волі, Ухвалою Пўятихатського районного суду Дніпропетровської області від 25.04.2016, згідно якої засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі замінено на обмеження волі на невідбутий строк 1 рік 7 місяців 16 днів з триманням в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, розпискою засудженого ОСОБА_4 про ознайомлення з правилами відбуття покарання у вигляді обмеження волі та про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 390 КК України.

Судом встановлені ризики за ст. 177 КПК України:

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується особа, покладається те, що ОСОБА_4 за місцем відбування покарання характеризується «негативно», будучі раніше неодноразово засудженим за вчинення тяжких злочинів, має схильність до вчинення злочинів, що виражається у вчини засудженим нового умисного злочину, та те, що в разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, він не буде ізольований повною мірою від суспільства та може продовжити свої злочинні дії.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду покладається те, що ОСОБА_4 не дочекавшись кінця строку покарання, яке припадає на 19.10.2017, будучи засудженим до обмеження волі самовільно залишив місце обмеження волі, тобто вчинив новий злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк до 3 (трьох) років позбавлення волі, місця реєстрації не має, після вчинення вказаного кримінального правопорушення ігноруючи законні вимоги передбачені ст. 56 кримінально-виконавчим кодексом України, п.2 розділу 3 «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» затверджених наказом міністерства юстиції України № 2186/5 від 29.12.2014 року на протязі трьох днів ухилявся від відбування покарання та намагався втекти.

Доказів наявності тісних соціальних зв`язків підозрюваного суду не надано. Стороною захисту не спростовано ризики вказані стороною обвинувачення.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженнюабо їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Суд зазначає, що на даний час, коли по справі не зібрані всі докази, не проведено всі слідчі дії, та за існування вказаних ризиків, наявні аргументи тільки "проти" звільнення, тобто "за" обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки даний захід є необхідним за вказаних обставин.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і особистого зобов`язання не зможуть запобігти ризикам переховування, оскільки він матиме змогу ухилитись від слідства та суду, матиме змогу вчиняти злочини, крім того неможливо застосувати даний запобіжний захід, оскільки на даний час він відбуває покарання у вигляді обмеження волі. Особиста порука не може бути застосована, оскільки суду не повідомлено про наявність осіб, які б заслуговували на довіру та поручились за підозрюваного.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м,яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання підлягає задоволенню, слід обрати запобіжний захід тримання під вартою та визначити альтернативний запобіжний захід - заставу.

Керуючись ст.ст.107,131,176-178,182, 183-187,193-194.196-197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в межах кримінального провадження № 0000593, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17.12.2017р.
Визначити розмір застави 20000 гривень, в разі сплати якого вважати обраним ОСОБА_4 , запобіжний захід заставу, на строк до 17.12.2017р.
В разі внесення застави суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язок повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; не відлучатися із смт Широке без дозволу слідчого, прокурора, або суду; з,являтись на виклики суду, слідчого, прокурора.
Роз`яснити, що в разі внесення застави - оригінал квитанції має бути наданий уповноваженій службовій особі КСІ. Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документу, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа КСІ негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з під варти, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Виконання ухвали покласти на Широківський ВП.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти діб з моменту її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1