Справа № 171/428/16-к
В И Р О К
іменем України
17 жовтня 2017 року

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000178 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, що проживає в АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, остання судимість 02.09.2015 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 190 ч.2, 297 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів, передбачених ст.185 та ст.190 КК України, повторно вчинив аналогічний злочин за наступних обставин.

Так, повторно 17.02.2016 року, приблизно о 09 год., ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов на цвинтар в м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області, який розташований біля залізничної станції Дубки Південної залізничної дороги. Підійшовши до поховань подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , скориставшись неуважністю потерпілої ОСОБА_8 , таємно умисно із корисливих мотивів викрав металевий швелер - 300 мм, довжиною 397 см, вартістю 1000 грн., що знаходився біля вказаних могил та призначався для ремонту вказаних нагробних пам`ятників, але в цей час був помічений працівником поліції ОСОБА_9 , у зв`язку з чим ОСОБА_5 припинив свої злочині дії, не довівши свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 міг завдати матеріального збитку потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 1000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому діянні, передбаченому ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, визнав повністю, від надання пояснень відмовився, просить застосувати стосовно нього ЗУ «Про амністію у 2016 році» та звільнити його від покарання.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши, чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України як закінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_5 раніше судимий, характеризується позитивно, не зайнятий суспільно-корисною працею, не має утриманців.

Суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не встановив.

Враховуючи, що вищевказані злочини обвинувачений ОСОБА_5 скоїв після ухвалення вироку Апостолівським районним судом Дніпропетровської області від 02.09.2015 року, суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання застосувати положення ч.1 ст.71 КК України та призначити йому покарання за сукупністю вироків.

Також суд у відповідності до положень ч.1 та ч.5 ст.72 КК України вважає за необхідне зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк перебування у Криворізькій УВП № 3 з 20 квітня 2016 року в порядку виконання попереднього вироку та у відповідності до положень п.12 ч.1 ст.537 КПК України з 23 червня 2016 року, при цьому строк тримання у Криворізькій УВП № 3 з 23 червня 2016 року до 20.06.2017 року у відповідності до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІ від 26.11.2015 року суд вважає за необхідне зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У судовому засіданні обвинувачений та захисник заявили клопотання про застосування до обвинуваченого ЗУ «Про амністію у 2016 році», оскільки обвинувачений відбув більше половини строку покарання.

Прокурор не заперечує проти застосування до обвинуваченого закону України «Про амністію у 2016 році».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22 грудня 2016 року, який набрав чинності 07 вересня 2017 року, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбуття покарання на підставі ст.1 цього Закону, засуджені за злочини, що не є тяжкими та особливо тяжкими та не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Досліджуючи матеріали, що характеризують обвинуваченого, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України та не поєднаний з насильством, небезпечним для життя і здоров`я. Вказане кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив у лютому 2016 року, тобто до дня набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році». Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 на даний час фактично відбув покарання у вигляді позбавлення волі 2 роки 5 місяців 27 днів.

Оскільки обмежень щодо застосування амністії до обвинуваченого судом не встановлено, суд вважає, за можливе застосувати до обвинуваченого амністію та звільнити останнього від призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до положень ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити за правилами призначення покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарання, призначеного даним вироком з невідбутим покаранням, призначеним вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02.09.2015 року, у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_5 строк тримання у Криворізькій УВП № 3 з 20 квітня 2016 року, при цьому строк ув`язнення з 23 червня 2016 року по 20 червня 2017 року зарахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На підставі ст.3 Закону України «Про амністію у 2016 році» обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд в строк 30 діб з дня його проголошення, а особою, яка утримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому, прокурору та направити потерпілій.

Суддя: