УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11 жовтня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 1 ст. 368 КК України,
В провадження Дніпровського районного суду м. Києва надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 1 ст. 368 КК України.
Під час проведення підготовчого судового засідання, відповідно до ст. 314 КПК України, прокурор заявив клопотання про направлення кримінального провадження до Апеляційного суду міста Києва щодо визначення підсудності у цьому кримінальному провадженні, оскільки воно не підсудне Дніпровському районному суду м. Києва.
Захисник та обвинувачений просили прийняти рішення на розсуд суду, відповідно до вимог КПК України.
Відповідно до вимог ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення.
Суд вважає, що вказане кримінальне провадження не підсудне Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки з обвинувального акта вбачається, що більш тяжке правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , що передбачене. 2 ст. 359 КК України, що територіально відноситься до Шевченківського району міста Києва (т. 1 а.с. 6).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 КПК України, якщо до початку судового розгляду виявилось, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду.
У відповідності до п.6 ч.2 ст.412 КПК України дане питання підлягає першочерговому вирішенню, оскільки судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.
За таких обставин, зважаючи на правила ст. ст. 32, 34 КПК України, а також що питання про направлення кримінального провадження з одного до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується відповідним судом апеляційної інстанції.
Недотримання вимог ст. 32 КПК України практикою Європейського Суду з прав людини оцінюється як таке, що в «суду» немає юрисдикції для розгляду справи обвинуваченого, з точки зору пункту 1 статті 6 Конвенції такий «суд» не вважається «створеним на підставі закону» (див. Ріхерт проти Польщі (Richert v. Poland), пункт 41; Йоргіч проти Німеччини (Jorgic v. Germany), пункт 64).
Крім того, відповідно до рішень Суду «Бочан проти України» від 3 травня 2007 року, «Фельдман проти України» від 8 квітня 2010 року встановлено, що «відсутність будь-якого процесуального рішення щодо зміни територіальної підсудності залишається неясним, чи розглядалися належним чином аргументи заявника» та «суд, має бути впевнений в тому, що зміна територіальної підсудності відповідала положенням пункту 1 статті 6 Конвенції та, зокрема, вимозі об`єктивної незалежності та безсторонності».
Таким чином, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 359, ч. 1 ст. 368 КК України необхідно направити до Апеляційного суду м. Києва для вирішення питання територіальної підсудності.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 34, 177, 183, 314, 371, 372 КПК України, суд,-
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1