У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"19" вересня 2017 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0012888 від 17.09.2017 року, про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до якого:

-13.11.2013 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано за ст. 259 ч. 2 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом

-04.07.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано за ст. 259 ч. 2 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом

-05.09.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано за ст. 259 ч. 2 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом

-28.11.2014 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва було застосовано за ст. 259 ч. 2 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом;

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України, -

в с т а н о в и в:

19 вересня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_6 .

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що близько 15години 25 хвилин 17.09.2017 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою поширення неправдивої інформації, здійснив дзвінок зі свого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 на номер спецлінії «102» до чергової частини ГУ НП в м. Києві, в ході якого завідомо неправдиво передав повідомлення про те, що замінований будинок АДРЕСА_2 .

У діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.259 КК України.

17 вересня 2017 року о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України відразу після вчинення кримінального правопорушення.

18 вересня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапорт інспектора патрульної служби ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 39; показами свідка ОСОБА_8 ; показами підозрюваного ОСОБА_6 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, вивчивши надані матеріали, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, доводи прокурора, який обґрунтував клопотання та зазначив обставини які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, приходить до наступного.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри, оскільки останні підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити ці правопорушення.

Зазначене прямо узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, відображеною у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Крім того, відповідно до ухвал Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2013 року, 04.07.2014 року, 05.09.2014 року, 28.11.2014 року, до підозрюваного ОСОБА_6 вже були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий суддя також враховує наявність у особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням.

Згідно вимог ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом, а також поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Отже, у слідчого судді відсутня можливість застосування інших запобіжних засобів, ніж зазначені у ст. 508 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194, 505-508 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку у кримінальному провадженні № 0012888 від 17.09.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.259 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу, а саме: Київської міської психоневрологічної лікарні №3 (адреса: Київська обл.,Васильківський р-н, смт Глеваха, вул. Польова, 7), в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, строком на 60 днів, тобто до 16 листопада 2017 року, включно

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя