Дата документу Справа № 333/6061/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/6061/16-к Головуючий в 1 ін. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1057/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 вересня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та до затримання проживала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
обвинувачена ОСОБА_6 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжям від 11 квітня 2017 року, яким її засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 14 грудня 2015 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання обвинуваченої з 24 жовтня 2016 року, зараховано у строк відбування покарання період попереднього її ув`язнення з 24 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 , не оспорюючи обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, вказуючи на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості вчиненого нею злочину та даних про її особу, просить оскаржуваний вирок змінити та пом`якшити покарання.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона 18 жовтня 2016 року приблизно о 16-00 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна. діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються непоміченими для оточуючих, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу викрала ноутбук «E1-531-B822G32Mnks» у корпусі чорного кольору вартістю 4000 гривень, який належить ОСОБА_9 , та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_6 та її захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та вважала, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні повністю визнала себе винною, дала показання по суті пред`явленого їй обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших, окрім показань обвинуваченої, доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачена та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. При цьому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_6 , яка є раніше неодноразово судимою особою, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі, щиросердо розкаялася, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченої та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, але на строк, близький до мінімального.

Також суд обґрунтовано призначив остаточне покарання ОСОБА_6 із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України, оскільки правопорушення нею вчинене в період іспитового строку, визначеного їй за попереднім вироком суду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 , правильність вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують. Обставини, на які посилається обвинувачена, фактично були враховані судом при призначенні покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України і підстав для пом`якшення призначеного покарання не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11 квітня 2017 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення їй копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4