Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/418/17-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2018 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000385 від 13.07.2017 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, не інваліда, не депутата, не військовозобов`язаного, в силу ст.ст.86, 89 КК України не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
13 липня 2017 року ОСОБА_3 , спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення п.2-5 Порядку «Про надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого Постановою КМУ від 30 травня 2011 року № 615, п.3-4 Положення «Про порядок надання гірничих відводів», затвердженого постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 59, не маючи спеціального дозволу користування надрами та відповідного гірничого відводу, необхідність яких передбачена ст.19 Кодексу України «Про надра», прибули цього ж дня, об 04 годині 45 хвилин на територію лісового масиву, розташованого поблизу с.Обище Олевського району Житомирської області, на відстані близько 300 метрів праворуч від ґрунтової дороги. Де, реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне видобування бурштину із вказаного вище лісового масиву, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, самовільно, за допомогою водяної мотопомпи, марки «Форте Е-610» та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту намагалися здійснити незаконне видобування каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України «Про державне регулювання видобутку, виробництва і використання дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ним» від 18.11.1997 року, постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» від 12 грудня 1994 року № 827 (у редакції Кабінету Міністрів України від 13 січня 2012 року) відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення - є дорогоцінним камінням органогенного утворення, проте не довели свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки безпосередньо під час спроби незаконного видобування каміння бурштину-сирцю в цей же день, тобто 13.07.2017 року, об 05 годині 00 хвилин були затримані працівниками Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, якими в ході огляду місця вчинення кримінального правопорпушення було вилучено водяну мотопомпу, марки «Форте Е-610», два пожежні рукави, водозабірний шланг, шрайбер, три сачки та дві металеві тички.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були вчинені ним спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою. Запевнив суд, що вже зробив для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на його вік, є не судимим, повне визнання ним своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його каяття у вчиненому, а також те, що він своїми протиправними діями не завдав шкоди державі та довкіллю, має на картковому рахунку власні кошти, застосувати до нього при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення, покарання, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним спільно з невстановленою органом досудового розслідування особоюкримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти довкілля, що виразилося у закінченому замаху на незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом визнаються, як вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він в силу ст.89 КК України є несудимою особою, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості. По місцю проживання характеризується виключно позитивно, має молодий вік та з врахуванням вказаних вище обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття і повне визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, так як ОСОБА_3 , надав показання у судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним спільно з невстановленою органом досудового розслідування особою кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, що наведені вище, не завдав шкоди довкіллю і державі, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не є суспільно-небезпечною особою, а це істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого. Таким чином, та з врахуванням особи винного, думки прокурора, яка просить суд застосувати до обвинуваченого вид покарання, що пов`язаний із обмеженням волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, суд приходить до висновку про можливість обрання до ОСОБА_3 , менш суворого виду кримінального покарання, що передбачені санкцією частини статті пред`явленого обвинувачення, у виді штрафу в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8, 21, 55, 63, 129 Конституції України, ст.ст.95, 100, 179, 314-318, 349, 337, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.12, 15, 50-51, 53, 65-67, ч.2 ст.240 КК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України та призначити йому за ч.2 ст.15 ч.2 ст.240 КК України покарання у виді штрафу, у розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800 (шість тисяч вісімсот) грн., 00 коп.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, на які за ухвалою слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області від 18.07.2017 року накладено арешт та які перебувають на зберіганні в Олевському ВП Коростенського ВП Головного управління національної поліції в Житомирській області, а саме:

- водяну мотопомпу, марки «Форте Е-610», два пожежні рукави, водозабірний шланг, шрайбер, три сачки та дві металеві тички конфіскувати і обернути в дохід держави.
Матеріали кримінального провадження № 0000385 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/418/17-к.

До набрання вироком суду законної сили, обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , запобіжний захід - особисте зобов`язання з`являтися за кожною вимогою до суду.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1