У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07. 12. 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо не внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Національного антикорупційного бюро України, щодо не внесення відомостей про вчинення злочину до ЄРДР після отримання заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення.
Скаржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином.
НАБУ в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду скарги повідомлялись належним чином.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що 28. 11. 2017 року ОСОБА_3 подав до НАБУ заяву про вчинення кримінального правопорушення (злочину) за №775 від 27. 11. 2017 року, однак в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості по заяві ОСОБА_3 , уповноваженими службовими особами НАБУ до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були, чим порушені права скаржника, в зв`язку з чим скаржник просив слідчого суддю про задоволення скарги, на що слід зазначити наступне.
Положеннями ст. 303 КПК України встановлено певний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Частиною 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", в якій зазначено, що Національне антикорупційне бюро України (далі - Національне бюро) є державним правоохоронним органом, на який покладається попередження, виявлення, припинення, розслідування та розкриття корупційних правопорушень, віднесених до його Підслідності, а також запобігання вчиненню нових. Завданням Національного бюро є протидія кримінальним корупційним правопорушенням, які вчинені вищими посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та становлять загрозу національній безпеці.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", в якій зазначено, що директор Національного бюро несе відповідальність за діяльність Національного бюро, зокрема законність здійснюваних Національним бюро оперативно-розшукових заходів, досудового розслідування, додержання прав і свобод осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", в якій зазначено, що оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених законом до підслідності Національного бюро, а також в інших справах, витребуваних до Національного бюро прокурором, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування працівниками Національного бюро, проводять старші детективи та детективи Національного бюро, які є державними службовцями.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 Закону України "Про Національне антикорупційне бюро України", в якій зазначено, що Національне бюро здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених законом до його підслідності, а також проводить досудове розслідування інших кримінальних правопорушень у випадках, визначених законом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 38 КПК України, в якій зазначено, що органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є підрозділ детективів, підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України.
Відповідно до ч. 4 ст. 38 КПК України, в якій зазначено, що досудове розслідування здійснюють слідчі органу досудового розслідування одноособово або слідчою групою.
Згідно ч. 5 ст. 216 КПК передбачено, що детективи Національного антикорупційного бюро України з метою - попередження, виявлення, припинення та розкриття злочинів, які віднесені цією статтею до його підслідності, за рішенням Директора Національного антикорупційного бюро України та за погодженням із прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури можуть також розслідувати злочини, які віднесені до підслідності слідчих інших органів.
Вивчивши зміст поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скаржником заява про вчинення кримінального правопорушення відповідає вимогам ст. 214 КПК України, однак жодних дій, спрямованих на внесення наданих скаржником відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства даним органом досудового слідства вчинено не було, чим порушено вимоги п.1 ст.214 КПК України.
Зважаючи на викладене, подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В:
Скаргу задовольнити.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1