Справа №300/732/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2017 смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , представника служби у справах дітей Воловецької РДА- ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Воловець, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Воловець, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт.Воловець, Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 14 серпня 2017 року близько 13 години 30 хвилин, знаходячись навпроти житлового будинку АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 , і умисно, безпричинно, із хуліганських спонукань наніс йому два удари кулаком по обличчю, від яких він впав на гравійну поверхню дороги.

Надалі, до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_8 і діючи умисно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю наніс один удар рукою в ділянку грудної клітки ОСОБА_10 , від якого він знову впав на гравійну поверхню дороги.

Після цього, до ОСОБА_10 підійшов ОСОБА_5 і діючи умисно, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю наніс один удар ногою в ділянку живота ОСОБА_10 .

В результаті своїх хуліганських дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, спини та саден шиї, які згідно висновку експерта №305 від 22.08.2017 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні свою вину у вчиненому визнали повністю. Пояснили, що дійсно 14.08.2017 року побили потерпілого ОСОБА_10 через те, що раніше він ображав нецензурною лайкою їх маму ОСОБА_6 . Бійка тривала більше 30 хвилин, і її очевидцями були мешканці вулиці Підгірної в смт.Воловець.

Потерпілий ОСОБА_10 під час розгляду справи зазначив, що в результаті злочинних дій обвинувачених він отримав тілесні ушкодження у вигляді синців та саден. Ствердив, що обвинувачені безпричинно затіяли з ним бійку, раніше між ними конфліктів не було. З обвинуваченими не примирився, обрання міри покарання залишає на розсуд суду.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 пояснила, що її син виховується в нормальних умовах, є спокійним та не конфліктним. Причини вчинення ним злочину пояснити не може.

Окрім повного визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненому, така доведена матеріалами кримінального провадження, а саме: висновком експерта №305 від 22.08.2017 року, згідно якого на момент обстеження у потерпілого ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, спини та саден шиї, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я, чи незначної стійкої втрати працездатності тп вкладаються в час події- 14.08.2017 року.

Враховуючи, що обвинувачені повністю визнали свою вину, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України визнає недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину і його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу винуватого: раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, з потерпілим не примирився.

Відповідно до ст.66 КК України обставин справи, що пом`якшують покарання немає.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Воловецького районного сектору з питань пробації від 10.11.2017 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення його є можливим без позбавлення волі.

З врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України і звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов"язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину, і його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу винуватого: раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, з потерпілим не примирився.

Відповідно до ст.66 КК України обставин справи, що пом`якшують покарання немає.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Воловецького районного сектору з питань пробації від 10.11.2017 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого є можливим без позбавлення волі.

З врахуванням всіх обставин справи в їх сукупності суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України і звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням на нього обов"язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні злочину, і його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу винуватого: раніше не судимий, посередньо характеризується по місцю проживання, з потерпілим не примирився.

Відповідно до ст.66 КК України обставиною справи, що пом`якшує покарання є вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Воловецького районного сектору з питань пробації від 10.11.2017 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як середній, виправлення його є можливим без позбавлення волі.

В судовому засіданні захисник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 заявив клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію у 2016 році", звільнивши його від відбування покарання, оскільки ОСОБА_5 на момент вчинення злочину був неповнолітнім.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 клопотання підтримали.

Прокурор в судовому засіданні проти застосування до обвинуваченого п.«а» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році», звільнивши його від відбування покарання не заперечував.

Як встановлено ст.85 КК України на підставі закону про амністію засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.

Законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання (ч.2 ст. 86 КК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.

Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що встановивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Пунктом "а" ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» передбачено: звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, які на момент вчинення злочину були неповнолітніми.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 і на час вчинення злочину 14.08.2017 року був неповнолітнім, вперше вчинив умисний злочин, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України.

Обмежень щодо застосування стосовно обвинуваченого амністії, передбачених ст.4 ЗУ "Про застосування амністії в Україні" та ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році», а тому він підлягає звільненню від відбування покарання.

Процесуальних витрат немає.

Цивільний позов не заявлено.

Речових доказів немає.

Запобіжний захід не застосовано.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, п."а" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році"-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на два роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на два роки.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі пункту «а» статті 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд в 30-денний термін з часу його проголошення.
Суддя ОСОБА_1