АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/3845/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/582/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2017р. м.Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі кримінальне провадження, №0000406, внесене, 04.07.2016р. до Единого реєстру досудових розслідувань щодо:
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Водяне Софіївського
району, Дніпропетровської області, громадянина України,
українця, одруженого, який має на утриманні трьох
малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
доньок - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3
та Діану, ІНФОРМАЦІЯ_4 , має професійно-технічну освіту,
працював охоронцем в ПП «ТОКА ПАРИТЕТ»,
зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1 , фактично
мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
згідно Закону України «Про амністію» від 19.04.2007 на час
вчинення кримінального правопорушення раніше не судимого,
17.11.2016р. судимого Довгинцівським районним судом
м.Кривого рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст.121 КК України
до покарання у виді позбавлення волі строком на 6р. 6міс.,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_9 на вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2017р.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України і призначено покарання у виді у виді довічного позбавлення волі.
На підставі ч. 2, 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним даним вироком суду у виді довічного позбавлення волі, поглинуто призначене покарання за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.11.2016р. та остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі.
Вирішено питання по речовим доказам.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_10

потерпіла ОСОБА_11

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В зміненій апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду в частині призначеного йому покарання і призначити покарання не пов`язане з довічним позбавленням волі.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю призначеного його підзахисному покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і його особі, внаслідок суворості, призначивши строкове покарання, не пов`язане довічним позбавленням волі.
За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину зап.2 ч.2 ст.115 КК України, за наступних обставин.
04.07.2016р. близько 18.15 год. ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_11 , після спільного вживання алкогольних напоїв повернулися до місця свого мешкання - в квартиру АДРЕСА_3 , де знаходилася їх малолітня донька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Знаходячись в приміщенні кухні вказаної квартири, між ОСОБА_6 та його дружиною ОСОБА_11 на ґрунті побутового пияцтва виникла сварка, під час якої, в присутності доньки ОСОБА_12 , завдав дружині два удари кулаками в обличчя та дротом від кип`ятильника наніс останній численних ударів по голові, тулубу та кінцівкам.
Намагаючись захистити матір ОСОБА_11 , малолітня ОСОБА_12 , просила батька припинити побиття матері.
Поведінка малолітньої ОСОБА_12 викликала у ОСОБА_6 особисту неприязнь до дитини та умисел на спричинення їй тяжких тілесних ушкоджень із вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кухні, вказаної квартири близько 18.20 год. умисно, зі значною силою, завдав доньці, яка стояла звернутою до нього обличчям, правою та лівою рукою не менше двох ударів в обличчя, від чого малолітня ОСОБА_12 , невстоявши на ногах, впала спиною на підлогу. Після цього ОСОБА_6 підняв дитину з підлоги на руки та переніс її до приміщення вітальні даної квартири, де кинув спиною на диван, з якого малолітня ОСОБА_12 тут же підвелася на підлогу.
Відчуваючи загострення почуття особистої неприязні до своєї малолітньої доньки, у наслідок агресії, викликаної станом алкогольного сп`яніння, у ОСОБА_6 раптово виник умисел на заподіяння малолітній ОСОБА_12 смерті із вказаних мотивів.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні вітальні вказаної квартири, близько 18.25 год., умисно, зі значною силою, завдав дитині, яка стояла звернутою до нього обличчям, один удар лівим кулаком в голову - життєвоважливий орган людини, від чого остання впала спиною на підлогу та продовжувала лежати, коли ОСОБА_6 умисно завдавав доньці не менше 14 ударів босими ногами в ділянки голови, тулуба та кінцівок. Далі ОСОБА_6 , схопив своєю лівою рукою малолітню ОСОБА_12 за передню ділянку шиї - життєвоважливий орган людини, та, відірвавши її в такий спосіб від підлоги, близько 18.30 год. почав зі значною силою кистю лівої руки, умисно здавлювати останній органи шиї, перекриваючи їй доступ кисню до органів дихання, після чого зі значною силою кинув малолітню ОСОБА_12 спиною на підлогу.
Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_6 , близько 18.32 год. ще двічі, взявши малолітню ОСОБА_12 лівою рукою за передню ділянку шиї, відірвавши її в такий спосіб від підлоги, умисно здавлюючи їй органи шиї кистю лівої руки та, перекриваючи їй доступ кисню до органів дихання, зі значною силою кидав ОСОБА_12 спиною на підлогу кімнати.
04.07.2016р. від завданих ОСОБА_6 ударів в ділянку голови та тулубу малолітня ОСОБА_12 впала спиною на підлогу кімнати квартири АДРЕСА_3 , де від отриманих тілесних ушкоджень померла.
Згідно висновків судово-медичної експертизи трупу №1254 від 25.07.2016р. та додаткової судово-медичної експертизи №1254/1 (додатковий) від 01.08.2016р., на тілі малолітньої потерпілої ОСОБА_12 виявлено такі ушкодження: червоно-синюшних синців лівої вушної раковини, лівої лобово-скроневої області, лівої щоки, лобової області зліва, правої надбрівної області, верхньої повіки правого ока, правої виличної області, правої щоки, передньо-зовнішньої поверхні області правого плечового суглобу, задньо-зовнішньої поверхні верхніх третин правого плеча, задньої поверхні області правого ліктьового суглобу, задньо-внутрішньої поверхні верхньої третини лівого передпліччя, передніх поверхонь області проекції великих крил клубових кісток, задньо-верхньої поверхні області правого плечового суглобу, зовнішніх квадрантів правої сідниці, передньо-зовнішніх поверхонь області проекції колінних суглобів, передніх поверхонь правої гомілки, зовнішньої поверхні нижньої третини правого передпліччя, внутрішньої поверхні області правого променево-зап`ясткового суглобу, тильної поверхні та п`ястно-фалангового суглобу 5 пальця правої кисті, тильної поверхні проксимального між фалангового суглобу 4 пальця лівої кисті, внутрішньої поверхні середньої третини лівого плеча, сідниць; саден лівої щоки, діафрагми роту, правої щоки, нижньої повіки правого ока біля зовнішнього кута, крововиливів в м`яких покровах голови тім`яно-потиличних областей, лівої лобово-скроневої області та правий скроневий м`яз, під м`якими мозковими оболонками випуклих поверхонь тім`яних та лобових часток, передньо- бічних поверхонь шиї в проекції пластинок щитовидного хряща, під плеврою та в тканині легень, кореня брижі, заочеревної клітковини праворуч, надриву артерії правої нирки.
Ушкодження в області кінцівок, за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Ушкодження в області голови та тулубу входять до комплексу «сполучена травма голови та тулубу» за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Ушкодження в області шиї привели до розвитку загрозливого для життя явища - механічна асфіксія, що за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Отримані ушкодження перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю малолітньої потерпілої ОСОБА_12 , констатованої 04.07.2016 о 19.07р. в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , яка настала від сполученої травми голови та тулубу, у вигляді крововиливів під оболонки головного мозку, кореня брижі, розриву артерії правої нирки, що конкуруючи з механічною асфіксією від стискання органів шиї, ускладнилася шоком.
Обвинувачений ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу і зміну до неї, просить змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного йому покарання, через його суворість, наполягає на призначені йому строкового покарання.
При цьому, обвинувачений вказує на те, що суд у вироку зазначив про часткове визнання ним вини у скоєному злочині, тоді, як він визнав вину в повному обсязі, також зазначає, що він сам викликав поліцію і швидку медичну допомогу, що під час досудового слідства він активно сприяв розкриттю злочину, однак у вироку про це не зазначено.
Обвинувачений вказує на те, що у вироку допущені помилки, зокрема його прізвище ОСОБА_13 , у різних місцях вироку вказано, як ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , ОСОБА_13 , крім того у вироку неправильна зазначена дата народження його доньки ОСОБА_14 , у вироку вказано, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , тоді, як його донька народилася у 2012р.
ОСОБА_6 також зауважує на те, що вирок суду наявний в матеріалах кримінального провадження не прошитий і не пронумерований, вирок суду, вручений йому на руки не підписаний іншими двома суддя зі складу суду, які розглядали кримінальне провадження.
Не погоджується апелянт і з тим, що у вироку суд зазначив про те, що він сам визнав свою неприязнь до доньки, що є неправдою, яку можливо перевірити, прослухавши технічний запис судового засідання.
Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції не перевірив і не спростував неправдиві показання потерпілої ОСОБА_11 у тій частині, що після скоєного злочину він ходив до магазину за спиртними напоями, наполягає на тому, що після вбивства доньки він з будинку не виходив.
Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції залишив поза увагою ряд важливих питань.
Так, суд, допитавши потерпілу ОСОБА_11 , яка стверджувала, що після вчинення злочину він пішов до магазину за спиртними напоями і був відсутній 25 хв., коли повернувся, донька вже була мертва, не з`ясував у неї, чому вона сама за час його відсутності не викликала швидку та міліцію, не покликала будь-кого на допомогу, а дала можливість вмерти дитині у неї на руках.
ОСОБА_6 вказує і на те, що суд залишив не дослідженим той факт, що потерпіла ОСОБА_11 намагалася відправити його на роботу або дочекатися ночі щоб закопати труп доньки у лісосмузі.
Обвинувачений вважає неналежним і недопустимим доказом протокол слідчого експерименту і відеозапис до нього, посилаючись на те, що слідчий експеримент проводився в квартирі, розташованій на першому поверсі 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , а учасники слідчого експерименту знаходилися на другому поверсі цього будинку.
ОСОБА_6 вважає неналежним і недопустимим доказом висновок судово-психіатричної експертизи №170 від 14.04.2016р., оскільки він на його думку містить суперечності, при цьому зазначає, що у висновку зазначено про те, що в момент вчинення інкримінованого йому злочину він не страдав будь-яким хронічним психіатричним захворюванням, а чи страдає він будь-яким хронічним психіатричним захворюванням в теперішній час, у висновку не вказано, тоді, як у вироку, суд посилаючись на цей висновок, зазначив, що він, як на момент вчинення злочину, так і на теперішній час не страждає на будь-яке хронічне психіатричне захворювання, а проявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами.
Обвинувачений вказує на те, що суд, визнавши ряд пом`якшуючих обставин, призначив йому покарання у виді довічного позбавлення волі, з чим він не погоджується.
ОСОБА_6 зазначає у скарзі, що він не виправдовує себе, не просить випустити його на свободу, що він готовий нести покарання за скоєний злочин, що його діям по відношенню до доньки неможливо найти виправдання.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_9 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.65 КК України, призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та його особі, внаслідок його м`якості.
Не погоджуючись з призначеним обвинуваченому покаранням, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 , частково, визнаючи вину, мав на увазі, що у нього не було наміру убити свою дитину, фактично він повністю визнавав свою вину у повному обсязі, активно сприяв розкриттю злочину, після скоєного злочину намагався зробити донці штучне дихання щоб привести її до тями, дав згоду на проведення слідчого експерименту в процесі якого детально розповів, як все відбувалося у дійсності, що свідчить про його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину і ці обставини відносяться до обставин, які пом`якшують покарання.
Окрім того захисник вказує на те, що його підзахисний позитивно характеризується за місцем роботи і посередньо за місцем мешкання, до взяття під варту мав постійне місце проживання і постійне місце роботи, на момент вчинення злочину судимості не мав, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, що він не оспорював надані стороною обвинувачення докази, і тому вважає, що зазначені обставини дають усі підстави для зміни судового рішення в частині, призначеного покарання.
Обвинувачений ОСОБА_6 , до початку апеляційного розгляду змінив апеляційну скаргу і просив змінити вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2017р., в частині призначеного покарання, та призначити строковий термін покарання. Обвинувачений підтримав апеляційну скаргу захисника.
Захисник ОСОБА_9 , в судовому засіданні апеляційної інстанції, підтримав свою апеляційну скаргу та змінену апеляційну скаргу обвинуваченого, просив їх задовольнити, змінивши вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2017р. в частині призначеного ОСОБА_6 покарання внаслідок його суворості, призначивши покарання не пов`язане з довічним позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційні вимоги обвинуваченого і його захисника, просила змінити рішення суду в частині призначеного покарання, не наполягала на призначенні суворого покарання.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, просила вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги, без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту не можуть бути задоволені, з наступних підстав.
Виходячи з вимог ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
На думку колегії суддів, доводи сторони захисту про суворість призначеного обвинуваченому покарання, про те, що призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, внаслідок суворості, є необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Доводи обвинуваченого і захисника викладені в апеляційних скаргах, що при призначенні ОСОБА_6 покарання у виді довічного позбавлення волі, суд першої інстанції не врахував, обставин, які пом`якшують покарання і знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів вважає надуманими.
Колегія суддів, з огляду на матеріали кримінального провадження, обставини вчиненого злочину, виходячи з приписів ст.50, 65 КК України, вважає, що суд першої інстанції, в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання і оцінивши їх у сукупності, дійшов правильного висновку, що покарання ОСОБА_11 необхідно призначити у виді довічного позбавлення волі.
З вироку суду вбачається, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який посередньо характеризується за місцем мешкання (т.2 а.с.78), позитивно характеризується за місцем роботи (т.2 а.с.80), що на момент скоєння злочину він не був судимий (т.2 а.с.90), не перебував під наглядом у лікаря-нарколога (т.2 а.с.82), з 1991р. перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-психіатра в КЗ «Софіївська ЦРЛ» ДОР з діагнозом помірна розумова відсталість (т.2 а.с.81), має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с.84, 85, 86).
Суд також врахував, що ОСОБА_6 , вчинивши у 2015 році, злочин проти життя та здоров`я особи щодо своєї падчериці - нанесення тяжких тілесних ушкоджень, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочини проти життя та здоров`я особи, а саме вбивство своєї рідної доньки.
Колегією суддів були враховані і фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 вбивства малолітньої ОСОБА_12 , а саме кількість, характер та локалізацію тілесних ушкоджень завданих обвинуваченим в життєво важливі органи потерпілої, раптово виниклий умисел на вчинення цього особливо тяжкого злочину та малозначний привід для цього.
Обставиною, яка згідно ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, суд першої інстанції у відповідності з вимогами закону, визнав - щире каяття Головка у скоєному злочині, при цьому, суд взяв до уваги і врахував поведінку обвинуваченого під час вчинення ним вбивства, і після його скоєння, а саме намагання зробити штучне дихання дитині, самостійне звернення до швидкої допомоги та поліції, що суд сприйняв, як критичне ставлення обвинуваченого до скоєного та жаль з приводу вчиненого злочину.
Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 , суд визнав вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т.2 а.с.21), вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані.
Визнаючи обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані, суд врахував, що загибла є малолітньою дитиною у віці 8-ми років, яка не могла достатньо чинити опір протиправним діями свого батька - обвинуваченого ОСОБА_6 , який є фізично розвиненим, здоровим чоловіком та який явно усвідомлював безпорадність своєї дитини, однак, незважаючи на це, наніс потерпілій ОСОБА_12 чисельні удари руками та ногами, а потім взяв за шию та почав її здавлювати, перекриваючи доступ повітря, після чого, піднявши дитину на висоту витягнутої руки, що становило 1м. 85см., кидав її на підлогу декілька разів.
Окрім того, суд першої інстанції, при призначені покарання, слушно урахував ті обставини, що обвинувачений скоїв умисне вбивство своєї малолітньої дитини 04.07.2016р., після того як 27.03.2015р., він скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження щодо своєї падчерці ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яку він виховував. За скоєний злочин обвинуваченого 17.11.2016р. було засуджено вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу за ч.1 ст.121 КК України до 6 років 6 міс. позбавлення волі.
Колегія суддів з урахуванням доводів зазначених у вироку суду, повністю погоджується із висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_6 становить особливу небезпеку для суспільства, тому покарання, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів відповідає довічному позбавленню волі, тому не вбачає підстав для призначення більш м`якого строкового покарання, як просять обвинувачений і його захисник.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що обвинуваченому не зараховано у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакціїЗакону №838-VІІІ від 26 листопада 2015р. із розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з дня його затримання.

У Постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2017р. № 5-121кс(15)17 викладені правові висновки щодо застосування положень ч.5 ст.72 КК в редакції Закону № 838-VІІІ до осіб, які засудженні до довічного позбавлення волі.

За правилами ст..458 КПК України висновки Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладені у його постанові, прийнятий за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої ст.455 цього Кодексу, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.

В зазначеній Постанові зазначено, що застосування до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, Закону №838-VІІІ не може бути обмежено, оскільки передбачені частиною п`ятою статті 72 КК України правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обчислення засудженому строку фактичного відбування покарання, що прямо впливає на реалізацію ним прав щодо зміни умов тримання, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, у тому числі права на звернення з клопотанням про помилування.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ та зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з дня його затримання - 4 липня 2016р. по 20 червня 2017р. включно (останній день дії Закону №838-VІІІ від 26 листопада 2015р. у зв`язку із змінами внесеними, Законом України №2046-VІІІ - від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України»).

Керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а вирок Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2017р., яким ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за п.2 ч.2 ст.115 КК України - без змін.
Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакціїЗакону №838-VІІІ від 26 листопада 2015р., із розрахунку, один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з дня його затримання - 4 липня 2016р. по 20 червня 2017р. включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_17 ОСОБА_3