Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/578/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.09.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому об`єднане кримінальне провадження № 0002602 від 16 грудня 2016 року та № 0000133 від 23 січня 2017 року стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, що не працює, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15 травня 2015 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_8 шляхом частково приєднання покарань, до покарання призначеного за даним, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2015 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він в середині листопада 2016 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття не зачинених на запірний механізм дверей проник всередину будинку ОСОБА_10 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав належну ОСОБА_10 двоконфорочну плиту пічного опалення у зборі з конфорками вартістю 490,00 грн.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Крім того, 15 грудня 2016 року приблизно о 17.30 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття зачиненої на гачок хвіртки проник на територію подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, викрав належні ОСОБА_11 два диски із віссю від господарської тачки вартістю 80,00 грн. за один диск загальною вартістю 160,00 грн.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальної шкоду на загальну суму 160,00 грн.

Крім того, 15 грудня 2016 року приблизно о 19.30 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття зачиненої на гачок хвіртки проник на територію подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , звідки таємно, повторно, викрав належну ОСОБА_11 металеву драбину, виготовлену із металевої труби, довжиною 5 м. вартістю 550,00 грн.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 550,00 грн.

Крім того, 23 грудня 2016 року приблизно о 18.30 годині ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно, з корисливих мотивів, шляхом шляхом розбиття віконного скла проник до будинку домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, викрав належний ОСОБА_12 металевий каркас від ліжка вартістю 330 грн. та два металевих бильця від ліжка вартістю 110,00 грн. за одне бильце загальною вартістю 220,00 грн.

Після цього ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 550,00 грн.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин цієї справи, правильність висновків суду та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, просить скасувати вирок районного суду через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягав застосуванню та ухвалити новий, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 травня 2015 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 23 травня 2017 року по день набрання вироком законної сили.

Зазначає, що суд першої інстанції призначивши остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та взявши ОСОБА_8 під варту в залі суду, не застосував положення ч.5 ст.72 КК України, що вплинуло на законність та обґрунтованість, оскаржуваного прокурором вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити призначене йому покарання, вказуючи на те, що судом не враховано його щире каяття та повне визнання вини.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу лише в частині застосування положень ч.5 ст. 72 КК України та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали скаргу обвинуваченого та не заперечували проти часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 та апеляційна скарга прокурора підлягають частковому задоволенню за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час судового розгляду не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.185 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185 КК України, який будучи звільнений від відбування покарання за попереднім вироком, протягом листопада - грудня 20106 року вчинив ряд крадіжок майна у потерпілих.

Такий висновок місцевого суду, на думку колегії суддів, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на зібраних у справі й детально досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.

В апеляційних скаргах кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України ніким з учасників судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України відсутні підстави для визнання апеляційним судом кваліфікації неправильною.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції в оскаржуваному вироку зазначив про те, що враховує ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких, його особу, який за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює, вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку.

Обставинами, які пом`якшують ОСОБА_8 покарання, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставиною, яка обтяжує ОСОБА_8 покарання, суд визнав вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння та стосовно особи похилого віку.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч. 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, особи ОСОБА_8 , який будучи звільнений від відбування покарання за попереднім вироком, в період іспитового строку знов вчинив, умисні, кваліфіковані корисливі кримінальні правопорушення проти власності, ніде не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувачений ОСОБА_8 , як особа представляє суспільну небезпеку, а його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
В даному випадку, колегія суддів вважає, що суд, за сукупністю вироків, призначив ОСОБА_8 покарання, в межах санкції ч.3 ст. 185 КК України, яке є справедливим і відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував наявність пом`якшуючих обставин, на думку колегії суддів є безпідставними, оскільки ці дані судом при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання враховані, про що змістовно та обгрунтовано зазначено в оскаржуваному вироку, підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого покарання, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги прокурора, щодо незастосування судом положень ч.5 ст.72 КК України при призначенні покарання ОСОБА_8 , колегія суддів вважає слушними, разом з цим відмічає.

Що Законом України «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» за № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який вступив у дію 21 червня 20107 року, до ч.5 ст.72 КК України внесені зміни, згідно з якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у ч.1ст. 72 КК України.

Тобто, до 21 червня 2017 року строк попереднього ув`язнення, зараховується засудженим у строк відбування покарання з розрахунку день за два, а після цієї дати день за день.

Таким чином, з урахуванням вищевказаних законодавчих змін, обвинуваченому ОСОБА_8 , у строк відбування покарання, призначеного за даним вироком, слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, лише з 23 травня 2017 року по 21 червня 2017 року, а не по день набрання вироком законної сили, як зазначено в апеляційній скарзі прокурора.

Що стосується інших вимог апеляційної скарги прокурора, зокрема ухвалення нового вироку, які прокурор під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції не підтримав, то в цій частині апеляційна скарга прокурора ОСОБА_9 не відповідає вимогам закону ( ст. 420 КК України) і задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 травня 2017 року стосовно ОСОБА_8 - змінити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_8 у строк відбуття покарання, призначеного за даним вироком, зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 23 травня 2017 року по 21 червня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті вищевказаний вирок стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4