Справа № 371/246/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1005/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.09.2017

УХВАЛА
Іменем України
28 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з кримінальних

справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні на вирок Миронівського районного суду Київської області від 06.07.2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Яготинського району Київської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 02.08.2016 року Миронівським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 1 рік, 14.12.2016 року Миронівським районним судом Київської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки, зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , засуджено за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; відповідно до ст.71 КК України, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 14.12.2016 року і остаточно визначено покарання за сукупністю вироків у виді 6 років позбавлення волі.
Колегія суддів, -
ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.
В середині вересня 2016 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись в с. Яхни Миронівського району Київської області, близько 23 години проник на подвір`я потерпілої ОСОБА_9 , що на АДРЕСА_3 , де через вхідні двері проник приміщення господарської споруди звідки викрав велосипед марки України вартістю 1274 грн. 40 коп., чим завдав потерпілій шкоду на зазначену суму та з викраденим з місця вчинення злочину зник.
В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеності вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 71 КК України. Просить вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання вищевказаного покарання та покарання за вироком Миронівського районного суду Київської області від 14.12.2017 року, остаточне покарання визначити у виді 6 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що злочин, за який ОСОБА_8 засуджений оскаржуваним вироком він вчинив до постановлення вироку Миронівського районного суду Київської області від 14.12.2016 року. Таким чином суд першої інстанції у вироку від 06.07.2017 року при призначенні остаточного покарання ОСОБА_8 неправильно застосував ст. 71 КК України, оскільки в даному випадку призначення основного покарання повинно проводитись за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.
Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягає застосуванню.
У відповідності до ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Тобто, умовою застосування ст. 71 КК України є вчинення злочину після постановлення вироку за попередній злочин та неповне відбуття покарання за вказаним вироком на момент вчинення злочину.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджений оскаржуваним вироком, в середині вересня 2016 року тобто, до ухвалення вироку від 14.12.2016 року. Тобто, застосування ст. 71 КК України в даному випадку є невірним.

За правилами призначення покарань в данному випадку повин був би застосовуватись принцип, передбачений ч. 4 ст. 70 КК України. Однак, у відповідності до п. 23 Постанови ПВСУ від 24.10.2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінальних покарань , коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового або повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожен вирок виконується самостійно.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора в частині призначення покарання за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, до задоволення не підлягає.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 06.07.2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст.ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Вирок Миронівського районного суду Київської області від 14.12.2016 року щодо нього, виконувати самостійно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

C У Д Д І :