Справа № 625/199/17
Провадження № 1-кп/625/4/18
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.03.2018 року с. Різуненкове

Коломацький районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000583 від 19 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
04 липня 2017 року до Коломацького районного суду Харківської області із прокуратури Харківської області надійшло вищезазначене кримінальне провадження № 0000583 від 19 квітня 2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні прокурор просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, пославшись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Головуючий суддя, заслухавши думку учасників кримінального провадження зазначає наступне.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує наведене вище, положення ст. 194 КПК України вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Так, ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 17 січня 2018 року у судовому засіданні дію раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_4 було продовжено до 22 березня 2018 року.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також прийняв до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи усталену практику ЄСПЛ, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 злочину, що спричинив загибель 4 осіб, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, ухилення від явки до суду.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд при розгляді клопотання про продовження строків тримання під вартою враховує відомості про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність відомостей передбачених ст. 184 КПК України, неможливість запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, ту обставину, що наявні ризики не зменшились, а також легітимність мети, з якою особу затримано і потім узято під варту.
Суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів; водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, оскільки обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а тому з метою запобігти обвинуваченому переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що є підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-316, 331, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
Продовжити строк тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до 21 травня 2018 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
СУДДЯ :