Пр-ня по справі № 1кп/521/898/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, що має середню освіту, військовослужбовця, мотроса стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 /знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, військової служби за контрактом та проходячи військову службу на посаді стрільця 1-го відділення охорони 3-го взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 22.04.2017 року, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 та ухилявся від проходження військової служби до 01.08.2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

01.08.2017 року ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, заявив про себе та вчинений ним злочин та в той же день був направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 і приступив до виконання своїх службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому злочині визнав в повному обсязі і в судовому засіданні підтвердив обставини за якими його обвинувачують. З показів обвинуваченого вбачається, що він дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Оскільки контракт у нього закінчувався, він не бажав продовжувати військову службу. У вказаний період часу у нього виникли суперечки з безпосереднім керівництвом, в зв`язку з чим, він вирішив поїхати без дозволу додому. Не знаходився на службі на протязі декількох місяців. В теперішній час, обвинувачений у вчиненому розкаюється, та просить суд суворо його не наказувати.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними по провадженню в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України, за кваліфікуючими ознаками: самовільне залишення військової частини, без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

Згідно службової характеристики, матрос ОСОБА_4 за час проходження служби проявив себе з позитивного боку. Старанно виконує свої службові обов`язки, відповідально ставиться до поставлених завдань та виконує їх вчасно. З повагою ставиться до командирів та начальників. До себе вимогливий, постійно удосконалює свої знання за фаховою підготовкою. Бере активну участь у роботі колективу, завжди приходить на допомогу товаришам. За характером врівноважений, спокійно сприймає критику та вміє працювати над своїми помилками, не здатен до конфліктних ситуацій. В стройовому відношенні підтягнутий, фізично розвинений добре.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, визнання своє вини, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину вперше.

Обставин які обтяжують покарання, судом під час судового розгляду не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою не суспільно небезпечною. Раніше не судимий. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Отримав загальну середню освіту. Після закінчення загальноосвітньої школи одразу уклав контракт з Збройними силами України. Проходить службу на протязі трьох років. Дуже позитивно характеризується за місцем проходження служби. Своєї сім`ї не створив. Виховувався фактично однією матір`ю. Тільки в зв`язку з непорозумінням з безпосереднім військовим керівництвом, а також в зв`язку з малодосвідченістю він самовільно залишив військову частину. В теперішній час розуміє повністю свої незаконні дії, а тому наміру ухилятись від військової служби не має.

Суд вважає, що особистість обвинуваченого не свідчить про його нахили до системного скоєння правопорушень. Відсутність належної освіти, а також малодосвідченість і нерозуміння наслідків порушення статутних правил військової служби, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину. Разом з тим, суд вважає, що поважних причин самовільного залишення військової частини не було.

Таким чином, злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на встановлений порядок проходження військової служби, який зобов`язує військовослужбовців, постійно перебувати в розташуванні військової частини чи місця служби. Однак мета покарання це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Достатньо молодий вік обвинуваченого, його спосіб життя до військової служби, бажання служити в Українській армії в умовах особливого періоду, його щира поведінка під час досудового розслідування та судового розгляду, ті обставини, що останній добровільно з`явився до військової прокуратури, на думку суду свідчать про можливість застосування до обвинуваченого покарання у межах санкції статті пов`язаного з позбавленням волі, однак відповідно до ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, оскільки вважає, що його виправлення можливо без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосування більш суворого покарання на думку суду не буде відповідати тяжкості скоєного, обставинам злочину, особі обвинуваченого, а також меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. п. 2, 3 ст. 76 КК України:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з моменту оголошення вироку суду.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1