Справа № 357/164/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/287/18 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 41 20.03.2018

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_8 та представника Покровської ВК № 17 ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання в зв`язку з хворобою на підставі ст. 84 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Васильківського міськрайнного суду Київської області від 11 липня 2014 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2016 року на підставі Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до КК України щодо вдосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення» засудженому ОСОБА_8 було зараховано у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 29 квітня 2014 року по 21 жовтня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
10 січня 2018 року захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання в зв`язку з хворобою.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2018 року в задоволенні вищевказаного клопотання відмовлено, оскільки суду не були надані будь-які документальні підстави (висновок комісії) про те, що ОСОБА_8 хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання.
В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просять ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2018 року скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог зазначають, що судом першої інстанції були порушені вимоги ч. 3 ст. 539 КПК України щодо строків розгляду клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою, а також не обґрунтовано відхилено клопотання сторони захисту про призначення СМЕ, яке було необхідне для підтвердження обставин (зокрема, встановлення тяжкості захворювання) з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення за результатами судового розгляду клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою.
Крім того, апелянти вказали, що засуджений ОСОБА_8 хворіє на туберкульоз і дана хвороба, знаходиться на першому місці в Переліку захворювань, які є підставою для звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного Департаменту України з питань виконання покарань від 18 січня 2000 року № 3/6.
В змінах до апеляційної скарги захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2018 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою повністю задоволити його клопотання про звільнення від відбування покарання за хворобою засудженого ОСОБА_8 . Крім того, просить повторно дослідити обставини, встановлені під час судового розгляду в суді першої інстанції, щодо підстав відмови суду в задоволенні його клопотання про призначення судово-медичної експертизи стану здоров`я засудженого ОСОБА_8 .
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , котрі підтримали подані апеляційній скарги разом зі змінами та просять їх задоволити, думку прокурора, котра не підтримала подані апеляційні скарги та просила ухвалу суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року № 8 у поданні повинні бути наведені такі відомості про особу засудженого: яким судом, коли, за яким законом його було засуджено; міра покарання; відбутий строк останнього; дані про його поведінку за весь час відбування покарання; відомості про минулі судимості; ступінь відшкодування збитків, заподіяних злочином фізичним, юридичним особам і державі; хвороба, якою він страждає, - а також сформульовано прохання про звільнення засудженого від дальшого відбуття покарання у зв`язку з тим, що він захворів на тяжку хворобу. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії. На вимогу суду можуть направлятись також інші матеріали, які мають значення для вирішення питання про звільнення засудженого.
Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
Таким чином, обов`язковою умовою для вирішення питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, є висновок лікарської комісії, який складається за результатами засідання вказаної комісії, після обстеження особи та вивчення його особової справи, зокрема медичної документації. Тобто, без надання вказаної документації, суд позбавлений можливості вирішувати питання, пов`язані із звільненням засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою.
Враховуючи те, що в наданих матеріалах клопотання відсутній висновок спеціальної лікарської комісії, колегія суддів вважає клопотання адвоката ОСОБА_9 передчасним, оскільки ні ним, ні засудженим ОСОБА_8 не надано доказів, що останній хворіє на тяжку хворобу, яка перешкоджає подальшому відбуванню покарання.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких апелянти просять скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 січня 2018 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання в зв`язку з хворобою на підставі ст. 84 КК України без зміни.
СУДДІ: