Справа № 441/247/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/136/18 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року про повернення скарги

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Городоцького відділення поліції Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , що полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, повернуто.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року скасувати, а матеріали скарги повернути в суд першої інстанції для розгляду слідчим суддею.

Також ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді. ОСОБА_6 зазначає, що не був присутній під час постановлення оскаржуваної ухвали, а копія оскаржуваної ухвали надійшла на його поштову адресу 20 лютого 2018 року. Вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді ним пропущено з поважних причин.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про повернення скарги, належним чином не з`ясував, хто звертався до слідчого з заявою про кримінальне правопорушення. Вказує, що саме ним була подана заява до слідчого про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому слідчий надав йому відповідь щодо реєстрації такої заяви, яка і стала підставою звернення до слідчого судді з скаргою на бездіяльність слідчого Городоцького відділення поліції Яворівського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 про невнесення відомостей до ЄРДР.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши наведені доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, то таке не підлягає розгляду, оскільки такий строк ОСОБА_6 не був пропущений, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, копія ухвали слідчого судді надійшла на адресу ОСОБА_6 поштовим відправленням 20 лютого 2018 року, а з апеляційною скаргою на рішення слідчого судді він звернувся до апеляційного суду 21 лютого 2018 року, тому відповідно до ч.3 ст. 395 КПК України такий строк ним не був пропущений.
Положенням ч.2 ст. 304 КПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Повертаючи ОСОБА_6 подану ним скаргу, слідчий суддя виходив з того, що ним подано скаргу в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого, поряд з тим ним не надано документів, якими б підтверджувалися його повноваження як захисника у кримінальному провадженні.

Проте з таким висновком слідчого судді колегія суддів погодитись не може.

Як вбачається з матеріалів судової справи 15 січня 2018 року заявник ОСОБА_6 звернувся до слідчого СВ Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 з заявою про кримінальне правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, в якому він повідомляє про факт незаконності оформлення договору поруки від 15 серпня 2008 року між ОСОБА_9 та ВАТ «Державний ощадний банк України» на виконання умов кредитного договору, укладеного між її сином та даним банком 15.08.2008 року за № 2203-1802, а також про використання даного договору поруки ВАТ «Державний ощадний банк України» при зверненні до суду першої інстанції з позовом про стягнення з ОСОБА_9 суми боргу за договором кредиту.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про повернення скарги ОСОБА_6 , виходив із змісту ст. 58 КПК України, яка передбачає, що у кримінальному провадженні потерпілого (заявника) може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Також слідчий суддя вказав, що оскільки ОСОБА_6 , який звернувся до слідчого судді з скаргою в інтересах потерпілої ОСОБА_7 , проте у відповідності до ст. 50 КПК України не надав слідчому судді документів, які б підтверджували його повноваження захисника (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність; ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги).

Такий висновок слідчого судді в даній справі є хибним.

Так, КПК України чітко розділяє статус потерпілого та заявника.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Також частина 1 статті 60 КПК України передбачає, що заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Різниця між потерпілим та заявником згідно положень ст. 50 та ст. 60 КПК України полягає в тому, що заявник це особа, яка звернулася з заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення, але дане кримінальне правопорушення, скоєне не стосовно неї, а щодо іншої особи.

З матеріалів судової справи вбачається, що саме ОСОБА_6 звернувся з заявою про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Таким чином, слідчий суддя не з`ясувавши належним чином зміст вимог скарги, дійшов до помилкового висновку про наявність передбачених п.1 ч.2 ст. 304 КПК України підстав для повернення такої скарги, адже в розумінні вимог ст. 303 КПК України ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання його заяви про кримінальне правопорушення.

Отже, ОСОБА_6 , звертаючись зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність слідчого, діяв відповідно до прав, якими він наділений згідно вимог ст. 60 КПК України.

За таких обставин ухвала слідчого судді про повернення ОСОБА_6 поданої ним скарги підлягає скасуванню як необґрунтована, а апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню частково.

Враховуючи, що прийняття рішень відповідно до ст.ст. 304, 306, 307 КПК України за скаргою на бездіяльність прокурора є прерогативою слідчого судді місцевого суду, тому матеріали скарги підлягають поверненню до цього суду для прийняття рішення слідчим суддею в порядку глави 26 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Ухвалу слідчого судді Городоцького районного суду Львівської області від 13 лютого 2018 року про повернення скарги с к а с у в а т и, а скаргу повернути в той же суд для розгляду слідчим суддею в порядку глави 26 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4