Справа № 748/1421/17 провадження № 11-кп/795/356/2018 Категорія - ч.2 ст.425 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2018 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000056 від 09 червня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2018 року,

про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Чоп Закарпатської області,

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 425 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію його дій, просив вирок місцевого суду змінити та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України.

Також обвинувачений в поданій апеляційній скарзі порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду, оскільки за станом здоров`я на мав можливості вчасно подати апеляційну скаргу.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від

10 січня 2018 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 425 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 14024 гривні 86 копійок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений зазначив, що призначаючи покарання, судом першої інстанції не враховано обставини, що пом`якшують покарання та позитивні характеристики. Він має на утриманні мати похилого віку. У вчиненні злочину розкаявся та сприяв його розкриттю. Строк на апеляційне оскарження вироку суду ним пропущений з поважних причин, оскільки у період часу з 15 січня 2018 року по 13 лютого 2018 року він хворів.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції, встановлено, що 04 травня 2015 року капітана ОСОБА_6 призвано на військову службу під час мобілізації та наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.05.2015 № 421 призначено на посаду начальника полігону 1 окремої Гвардійської танкової бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ).

В зв`язку з цим, будучи військовослужбовцем та обіймаючи посаду начальника полігону капітан ОСОБА_6 відповідно ст.ст. 11, 16, 58, 59, 190 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3.1.1., 4.2.6., 6.1.1. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, п.п. 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3 Положення зі служби полігонів Сухопутних військ ЗС України, затвердженого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 25 грудня 2008 року № 600, Посадових обов`язків начальника полігону військової частини НОМЕР_1 , затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 , відповідав за організацію та дотримання заходів безпеки на полігоні, був прямим начальником усього складу полігону, відповідальним за організацію несення служби на полігоні частини, підтримання у справному стані матеріально-технічної бази полігону. Накази начальника полігону ОСОБА_6 , надані останнім підлеглому особовому складу, є обов`язковими до виконання.

Таким чином, ОСОБА_6 , проходячи службу на посаді начальника полігону військової частини польова пошта НОМЕР_1 був наділений організаційно - розпорядчими обов`язками з керівництва ділянкою служби на полігоні військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мав право видавати обов`язкові для виконання накази підлеглому особовому складу, мав у своєму підпорядкуванні військовослужбовців полігону, в зв`язку з чим був військовою службовою особою.

Відповідно окремих доручень Виконуючого обов`язки начальника Генерального штабу Збройних Сил України №12874/С від 10.05.2016, №13784/С від 18.05.2016, наказів командира військової частини НОМЕР_2 № 335 від 16.05.2016 та №354 від 20.05.2016, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2016 № 724, програм випробувань, у період з 23 травня по 30 травня 2016 року службовими особами військової частини НОМЕР_2 на полігоні військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) проводились дослідницькі льотні випробування блоку установки некерованого ракетного озброєння Б8В8МСБ та вертолітного балочного тримача БДЗ-КрВ-МСБ.

В ході проведення даних випробувань шляхом пуску із землі та повітря застосовувались авіаційні засоби ураження - некеровані авіаційні ракети типу С-8.

Проведення даних випробувань, додержання заходів безпеки під час їх проведення та після завершення випробувань мало відбуватись згідно затверджених Програм льотних випробувань, наказу Начальника Генерального штабу ЗС України від 15.04.2015 №154 «Про затвердження Тимчасового порядку проведення випробувань (досліджень) зразків озброєння та військової техніки», Методик проведення дослідницьких льотних випробувань блоку установки некерованого ракетного озброєння Б8В8МСБ та вертолітного балочного тримача БДЗ-КрВ-МСБ.

Так, згідно п.п. 3.7., 3.13. вищевказаного наказу Начальника Генерального штабу ЗС України від 15.04.2015 №154 «Про затвердження Тимчасового порядку проведення випробувань (досліджень) зразків озброєння та військової техніки», з метою забезпечення додержання заходів безпеки на полігоні начальник полігону забезпечує пошук та знищення боєприпасів, що не вибухнули під час проведення випробувань (досліджень) засобів ураження; після завершення випробувань на полігоні проводиться пошук і позначення засобів ураження, що не вибухнули, приведення місць випробувань до належного стану. Виконання робіт щодо виявлення та знищення вибухонебезпечних предметів здійснюється фахівцями полігону.

Також, відповідно Посадових обов`язків начальника полігону, затверджених 08.01.2014 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , начальник полігону відповідає за організацію та дотримання заходів безпеки на полігоні, організовує регулярне очищення території полігона від снарядів, гранат, мін, авіаційних бомб, ракет, що не вибухнули, та інших вибухонебезпечних предметів, а також збір практичних снарядів, гранат, ракет в інертному споряджені.

Водночас, після завершення 30 травня 2016 року військовою частиною НОМЕР_2 випробувань у період з 30 травня 2016 року по 09 червня 2016 року начальником полігону військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 через недбале ставлення до військової служби жодних заходів з організації та здійснення очистки полігону після проведених пусків некерованих авіаційних ракет С-8 не здійснювалось.

Так, капітан ОСОБА_6 , в зв`язку із недбалим ставленням до виконання службових обов`язків за посадою, діючи усупереч ст.ст. 11, 16, 58, 59, 190 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.п. 3.1.1., 4.2.6., 6.1.1. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, п.п. 3.7., 3.13. наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 15.04.2015 №154 «Про затвердження Тимчасового порядку проведення випробувань (досліджень) зразків озброєння та військової техніки», Посадових обов`язків начальника полігону, затверджених 08.01.2014 командиром військової частини польова пошта НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , маючи реальну можливість для належного виконання службових обов`язків, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків в результаті можливої вражаючої дії неочищених боєприпасів та їх елементів, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, достовірно знаючи про факт завершення випробувань та необхідність очистки території полігону, пошук та знищення боєприпасів, що не вибухнули під час проведення випробувань (досліджень) засобів ураження на полігоні військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не забезпечив, після завершення випробувань на полігоні у період з 30 травня 2016 року по 09 червня 2016 року пошук і позначення засобів ураження, що не вибухнули, приведення місць випробувань до належного стану не провів, виконання робіт щодо виявлення та знищення вибухонебезпечних предметів фахівцями полігону не організував.

В зв`язку з вказаною службовою недбалістю ОСОБА_6 09 червня 2016 року близько 11.00 год. військовослужбовці строкової служби військової частини НОМЕР_3 солдати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виконували завдання із встановлення макетів для стрільби між 4 та 5 спостережною вишкою на вибухонебезпечній неочищеній від авіаційних засобів ураження ділянці полігону.

Близько 11 години 15 хвилин 09 червня 2016 року вказані військовослужбовці солдати ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з метою підігріву води та смаження хліба на не перевіреній, не очищеній, вибухонебезпечній ділянці полігону в районі між 4 та 5 спостережними вишками розпалили вогнище після чого, на місці вогнища, відбувся вибух не очищеної з території полігону бойової частини авіаційної некерованої ракети НОМЕР_4 - залишку обечайки ракети із вибуховою речовиною - гекфолом, що залишилась на території полігону після завершення випробувань 30 травня 2016 року.

В результаті вибуху солдат ОСОБА_10 отримав тілесне ушкодження у виді проникаючого у черепну порожнину сліпого осколкового поранення голови з грубим руйнуванням головного мозку, що спричинило смерть останнього; солдат ОСОБА_9 отримав тілесне ушкодження у виді проникаючого в черепну порожнину сліпого осколкового поранення голови з грубим руйнуванням головного мозку, що спричинило смерть останнього; солдат ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рвано-забійної рани лобної ділянки, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Внаслідок не виконання капітаном ОСОБА_6 обов`язкових вимог щодо проведення пошуку, очистки та подальшого знищення залишків некерованих авіаційних ракет С-8 через недбале ставлення до виконання службових обов`язків начальника полігону, не вжиття заходів безпеки на полігоні ОСОБА_6 09.06.2016 на неперевіреній, вибухонебезпечній ділянці полігону між 4 та 5 спостережними вишками відбувся вибух залишків бойової частини авіаційної некерованої ракети типу С-8, внаслідок якого солдати ОСОБА_10 та ОСОБА_9 загинули, а солдат ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку прокурора, який вважав апеляційну скаргу обвинуваченого такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 395 КПК України, апеляційна скарга подається на вирок суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Зважаючи на доводи обвинуваченого про неможливість оскаржити вирок місцевого суду у встановлений законом строк за станом здоров`я, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки причина його пропуску є поважною.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, за встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, суд першої інстанції обґрунтував дослідженими в порядку, передбаченому статтею 349 КПК України, доказами, що не оспорюється в апеляційній скарзі.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі статті 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у недбалому ставленні військової службової особи до служби, що спричинило тяжкі наслідки, кваліфіковані місцевим судом за частиною 2 статті 425 КК України, що також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України, призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом статті 75 КК України, звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційні злочини, можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, його наслідки у виді загибелі двох військовослужбовців, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий, думку потерпілих, які просили призначити покарання у виді позбавлення волі.

Місцевий суд обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально виконавчої установи закритого типу в мінімальній межі санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення.

Таке покарання є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання місцевим судом були враховані обставини, що пом`якшують покарання на які послався обвинувачений в поданій апеляційній скарзі.

Статтею 368 КПК України передбачено, що ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Вочевидь, що формулювання «приймає до відома» не свідчить про обов`язковість і беззаперечність висновку органу пробації.

Відповідно до положень статті 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на наведене місцевий суд обґрунтовано не погодився з результатами досудової доповіді, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на наведене доводи обвинуваченого про суворість призначеного місцевим судом покарання є необґрунтованими.

Підстави для пом`якшення покарання та застосування положень статті 75 КК України відсутні.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, на кваліфікацію його дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження вироку Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2018 року.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2018 року, залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 січня 2018 року щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4