Справа180/1083/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 12 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000599, та кримінальне провадження, внесене 16 жовтня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000950, за якими

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка міста Києва, із середньою освітою, не заміжня, офіційно не працююча, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
23.09.2014 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Штраф сплачено 11.09.2015 року,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець міста Запоріжжя, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , останнє місце проживання:АДРЕСА_1 , раніше судимий:
05.06.2009 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки на підставі ст.75 КК України;

08.02.2010 року Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ч.2 ст.296, 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком від 15.06.2009 року, призначено остаточне покарання 5 років 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 08.05.2015 року по відбуттю строку покарання;

23.06.2016 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, 70 КК України до покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець міста Рига, Латвія, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:
26.03.2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

22.03.2010 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 29.04.2013 року звільнений з Жовтоводської ВК № 26 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
11 червня 2015 року, приблизно о 20 годині, ОСОБА_3 біля гаражів, розташованих за будинком АДРЕСА_4 , побачила раніше незнайомого їй ОСОБА_11 , та у нього в кишені штанів побачила по контуру предмет, ззовні схожий на мобільний телефон, після чого в неї виник злочинний умисел, спрямований на викрадення даного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , в цей же час, знаходячись поруч з гаражами, розташованими за будинком АДРЕСА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, підійшла до ОСОБА_11 і, впевнившись, що за її діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, рукою, непомітно для останнього, викрала мобільний телефон «FLY IQ 4415 Quad», чорного кольору, вартістю 1274 гривень, після чого сховала телефон під одягом, і приблизно через 5 хвилин з місця злочину зникла. Викраденим розпорядилася на власний розсуд. Злочинним діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_11 спричинено матеріальну шкоду на суму 1 274 грн.

Також, 15 жовтня 2015 року, приблизно о 16 годині, точного часу встановити не вдалося, потерпілий ОСОБА_12 зі своїм знайомим ОСОБА_13 пребували біля кіосків в районі Інституту в м.Марганець, вживали спиртні напої, де до них приєдналися ОСОБА_14 та ОСОБА_3 . На запрошення ОСОБА_12 всі четверо поїхали в гості до нього за адресою: АДРЕСА_5 , де на кухні вказаного будинку продовжили вживати спиртні напої та спілкуватися. Через деякий час до них приєднався ОСОБА_4 . Приблизно о 18 годині, перебуваючі на кухні в будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, непомітно для оточуючих взяв зі столу два мобільних телефони: телефон «Samsung» GT- НОМЕР_1 і телефон «Sony Ericsson» T290і, які належали потерпілому ОСОБА_12 , поклав їх у кишеню і вийшов з кухні в коридор, де взяв мішок, склав в мішок хлібопічку торгової марки «Delfa» Bread Maker, музичну колонку з DVD-системи домашнього кінотеатру торгової марки «Panasonic», електричний перфоратор торгової марки «Ритм» і цифровий супутниковий приймач торгової марки «Evrosky», та виніс мішок з речами із будинку. Мішок з викраденим майном передав ОСОБА_5 , який знаходився на подвір`ї вказаного домоволодіння, і повернувся до будинку, де в коридорі взяв електричний радіатор торгової марки «Sun Wind», що також виніс на двір і залишив ОСОБА_5 . ОСОБА_5 переніс викрадені речі на територію за межами домоволодіння АДРЕСА_5 , дочекався ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , і всі втрьох з викраденим попрямували до квартири ОСОБА_3 АДРЕСА_6 , де речі і залишалися до 16 жовтня 2015 року.

Кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_12 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3406,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй за ч.2 ст.185 КК України злочині за епізодом з потерпілим ОСОБА_11 визнала повністю, за епізодом з потерпілим ОСОБА_12 вину не визнала. Від дачі показань відмовилася на підставі ст.63 Конституції України.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їм за ч.2 ст.185 КК України злочині визнали повністю. ОСОБА_4 суду розповів, що 15 жовтня 2015 року він з ОСОБА_15 і ОСОБА_16 проходили поблизу кіосків, шо в районі Інституту в м.Марганець, і побачили ОСОБА_17 і свідка ОСОБА_18 . Сухорська знала ОСОБА_18 , тому вони зупинилися і почали спілкуватися. Згодом до них приєдналася ОСОБА_14 .. ОСОБА_17 запропонував поїхати до нього додому. Всі шестеро сіли в маршрутку і таким чином приїхали на АДРЕСА_5 , де в будинку № 51 проживав ОСОБА_12 . Всі, окрім ОСОБА_5 , який залишився на подвір`ї, зайшли до будинку і на кухні недовгий час сиділи і випивали. Всі були п`яні. Папін сидів за столом і на колінах у нього сиділа ОСОБА_19 . На столі лежало два телефони. Він виріши піти до вбиральні, і перед виходом з кухні, підійшов до ОСОБА_17 та із-за його спини взяв телефони так, що ніхто не бачив, поклав їх до кишені. Потім вийшов з кухні до вбиральні і в коридорі побачив будівельні матеріали та деякі інструменти. Він взяв перфоратор, болгарку, музичну колонку, хлібопічку, електричний радіатор і виніс їх на двір, де був ОСОБА_16 , передав йому речі і сказав винести їх з двору. Потім повернувся до будинку і зайшов на кухню, забрав ОСОБА_15 і, виходячі, замкнув вхідні двері будинку ключами на замок. Разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли в бік зупинки, де він викинув ключі. В будинку на кухні залишалися ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 . Викрадені речі повезли на таксі додому, де і залишили. Він з ОСОБА_16 пішли з квартири, а ОСОБА_15 залишилася. Згодом зателефонувала і спитала, що їй робити, оскільки прийшли працівники міліції, стукають у двері. Він сказав їй викинути речі. Додатково пояснив, що ніхто і присутніх на кухні не бачив, як він забирав телефони, виносив речі з будинку і передавав їх ОСОБА_16 . Коли йшли на зупинку, ОСОБА_15 спитала, що це за речі, він сказав, що розповість їй все дома. Але дома розповісти не встиг, оскільки, взявши з собою ОСОБА_16 , пішов до батьків. Сухорська дізналася про крадіжку лише тоді, коли працівники поліції стукали у двері її квартири. Також зазначив, що ОСОБА_17 з кухні при ньому не виходив, оскільки був дуже п`яний і не тримався на ногах. Він ОСОБА_17 не чіпав, ніяких конфліктів між ними не було.

ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_4 і додав, що коли вони прийшли до будинку ОСОБА_17 , він на подвір`ї побачив під деревом горіхи і залишився їх збирати, а ОСОБА_20 і ОСОБА_15 з ОСОБА_17 , ОСОБА_21 і ОСОБА_18 зайшли до будинку. Через деякий час ОСОБА_20 вийшов з мішком, передав мішок йому і сказав все винести з двору. Потім виніс радіатор. Він здогадався, що речі крадені, і переніс за хвіртку та залишив під деревом. Дочекався ОСОБА_20 з ОСОБА_15 , і всі разом вони пішли до зупинки. Він ніс мішок, ОСОБА_20 ніс радіатор. Потім на таксі поїхали до ОСОБА_15 , де залишили речі, і разом з ОСОБА_20 він пішов до його батьків.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_11 .
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, підтверджена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12 червня 2015 року (т.7, а.с.120);

витягом з кримінального провадження про внесення 12 червня 2015 року до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за правовою кваліфікацією: ч.2 ст.185 КК України, а саме: що 11.06.2015 року приблизно о 21:00 годині невстановлена особа, перебуваючи поблизу магазину мережі «АТБ» за адресою: вул.Бульварна, 2 в м.Марганець Дніпропетровської області, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з карману штанів викрала смартфон марки «FLY», належний ОСОБА_11 (т.1, а.с.9.);

копією чека № 17791 на придбання смартфону «FLY» в магазині ТОВ «Алло» за 1777,00 грн. (т.7, а.с.121);

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18 червня 2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_3 як жінку, яка 11 червня 2015 року викрала у нього мобільний телефон (т.7, а.с.122-124);

протоколом пред`явлення особи для впізнання від 24 червня 2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_3 як жінку, яка 12 червня 2015 року пропонувала йому придбати мобільний телефон «FLY» (т.7, а.с.134-136);

довідкою про визначення вартості мобільного телефону «FLY IQ4415 Quad», яка станом на 30 червня 2015 року становить 1274 гривень без урахуванням ПДВ (т.7 а.с.140);

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

По епізоду з потерпілим ОСОБА_12 .
В ході судового слідства судом допитані:

свідок ОСОБА_23 , яка надала показання, що в жовтні 2015 року вона зустріла біля кіосків в районі Інституту в м.Марганець знайомих їй ОСОБА_15 і ОСОБА_18 . Останній запросив їх в гості до ОСОБА_17 . Сиділи на кухні, випивали. Десь через годину-півтори прийшов ОСОБА_20 . Далі разом випивали. ОСОБА_17 з ОСОБА_15 декілька разів виходили удвох. Останній раз ОСОБА_17 з ОСОБА_15 вийшли, а ОСОБА_20 за ними хвилин через 10. ОСОБА_24 через деякий час вона зрозуміла, що вони з ОСОБА_18 залишилися на кухні самі, а двері зачинені. Коли їх відчинив ОСОБА_17 , з`ясувалося, що вхідні двері теж зачинені. Потерпілий вибивав цеглу в стіні, аби вийти з будинку. Грюкіт почула сусідка, і викликала міліцію. Також пояснила, що коли ОСОБА_17 відчинив двері на кухню, видно було, що у нього голова розбита, в крові. Вона вирішила, що він перечепився через ящики, впав і побився. ОСОБА_17 не казав, що його били, не жалівся ні на кого, і вона не чула ні гуркіту, ні сварок, ні криків. Оскільки в домі у нього ремонт, а на підлозі розкидані ящики, яблука розсипані, тому вона зробила висновок, що він впав. Тим більше, що всі були п`яні, а ОСОБА_17 був дуже п`яний;

свідок ОСОБА_13 , який в судовому засіданні розповів, що в жовтні 2005 року біля кіосків, що у районі Інституту в м.Марганець, він зі своїм родичем ОСОБА_17 випивали. До них підійшли ОСОБА_15 і ОСОБА_19 . Ось вони вчотирьох і поїхали в гості до ОСОБА_17 , на АДРЕСА_5 . По дорозі купили спиртне. Сиділи на кухні в будинку, їли, випивали. ОСОБА_17 виходив з кухні. Чи виходила ОСОБА_15 з кухні не пам`ятає, тому що всю увагу приділяв ОСОБА_25 . Одного разу почувся грюкіт, і до кухні зайшов ОСОБА_17 , голова в крові, сказав, що впав. Далі з`ясувалося, що вхідні двері зачинені, і вони намагалися вибратися з будинку через підвал. Ніхто до них більше не приєднувався. Вони на кухні були лише вчотирьох. Зазначив, що його може підводити пам`ять, оскільки в грудні 2016 року його дуже побили і він лежав у лікарні зі струсом мозку.

Судом досліджені також інші докази, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження не надходило, а саме:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16 жовтня 2015 року (т.6 а.с.123);

протокол огляду місця події від 21 жовтня 2015 року та аркуш паперу, що останній є об`єктом огляду і на ньому відображені дані викраденого у ОСОБА_12 мобільного телефону марки «Самсунг С 3050» (т.6, а.с.142-144);

протокол огляду місця події від 25 листопада 2015 року, що об`єктом огляду є документи на викрадене у потерпілого майно, а саме, на хлібопічку, електрорадіатор, перфоратр, цифровий супутниковий приймач, електричну пилу, ДВД систему домашнього кінотеатру, електричну дриль, кутошліфувальної машини, цифровий супутниковий приймач (т.6, а.с.145-146);

протокол огляду місця події від 24 жовтня 2015 року, що об`єктом є аркуш паперу, на якому відображені дані викраденого у потерпілого ОСОБА_12 мобільного телефону марки «Соні Еріксон» (т.6, а.с.147-149);

протоколи пред`явлення особи для впізнання від 16 жовтня 2015 року з фототаблицями, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , (т.6, а.с.135-139,150-151, 152-153, 154-155);

протоколи пред`явлення особи для впізнання від 17 жовтня 2015 року з фототаблицями, відповідно до яких свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (т.6, а.с.156-157, 158-159);

протокол огляду місця події від 16 жовтня 2015 року з фототаблицями, об`єктом якого є територія, що знаходиться позаду будинку АДРЕСА_7 , де на землі виявлено фрагмент корпусу хлібопічки білого кольору з написом «Delfa», музичну колонку марки «Панасонік» сірого кольору з № TNSFA002969, 2 фрагменти радіатору білого кольору, батарею, перфоратор чорно-зеленого кольору з взламаною ручкою, кришку хлібопічки, тюнер чорного кольору марки «Evrosky», дріт з ручкою від перфоратора, чоловічий гаманець чорного кольору, мобільний телефон марки «Соні Еріксон» Т29ОІ ІМЕІ НОМЕР_2 , які ОСОБА_3 викинула з вікна своєї квартири з п`ятого поверху будинку АДРЕСА_7 , план-схема до протоколу огляду місця події (т.6, а.с.124-127, 130);

протокол огляду місця події від 17 жовтня 2015 року з фототаблицями, згідно якого об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_5 , в якому виявлені два сліди пальців рук (т.6, а.с.128-129, 132-134);

висновок експерта № 31/01-149 від 22 жовтня 2015 року, згідно якого сліди пальців рук, відкопійовані на липких срічках № 1 та № 2, вилучені 16 жовтня 2015 року в процесі огляду місця події поруч з останнім під`їздом будинку АДРЕСА_7 з поверхні цифрового супутникового приймача «Evrosky» та електричного радіатора «Sun Wind», а також два сліди пальців рук, відкопійовані на липкій стрічці № 3, вилучені 17 жовтня 2015 року в процесі огляду житлового будинку АДРЕСА_5 з поверхні телевізору, який розташований в спальні першого поверху, придатні до ідентифікації.

Два сліди пальців рук, відкопійовані на липкій стрічці № 2, залишені середнім пальцем лівої руки ОСОБА_5 , сліди пальців рук, відкопійовані на липкій стрічці № 3 залишені відповідно безіменним та середнім пальцями лівої руки ОСОБА_12 .

Сліди пальця руки, відкопійовані на липкій стрічці № 1, залишені ні потерпілим, ні обвинуваченими, а кимось іншим (т.6, а.с.165-174);

довідка про визначення вартості рухомого майна від 27 жовтня 2015 року, згідно якої вартість хлібопічки марки «Дельфа» складає 855 грн., музичної колонки з ДВД системи домашнього кінотеатру «Панасонік» - 435 грн., електричного радіатора марки «Sun Wind»» - 680 грн., електричного перфоратора марки «Ритм» ПЕ-1050 780 грн., цифрового супутникового приймача марки «Євроскай» - 370 грн., мобільного телефону марки «Самсунг» - 286 грн. (т.6, а.с.177);

протоколи затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 15 грудня 2015 року, що ОСОБА_4 затриманий о 14 годині 30 хвилин 15 грудня 2015 року. ОСОБА_5 затриманий о 14 годині 10 хвилин 15 грудня 2015 року (т.6, а.с.194-197, 198-201).

Також, судом досліджено інші документи, які не несуть доказового значення для підтвердження обставин кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України, а саме: висновок експерта № 283-Е від 21 жовтня 2015 року, згідно якого у ОСОБА_12 виявлені легкі тілесні ушкодження (т.6 а.с.176).

Суд не мав можливості допитати в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_12 , оскільки останній на момент розгляду справи помер.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази, суд вважає, що вина ОСОБА_4 і вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм за ч.2 ст.185 КК України злочину доведена та підтверджена сукупністю зібраних по кримінальному провадженню доказів, клопотань про визнання яких недопустимими від сторін кримінального провадження під час судового розгляду кримінального провадження не надходило.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй за ч.2 ст.185 КК України злочину за епізодом з ОСОБА_12 не доведена.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується прокурором в тому, що вона 15 жовтня 2015 року близько 18 години 07 хвилин разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знаходились в незавершеному будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_5 , де за запрошенням малознайомого їм господаря зазначеного домоволодіння потерпілого ОСОБА_12 спільно розпивали алкогольні напої та спілкувалися. Того ж дня, 15 жовтня 2015 року, близько 18 години 37 хвилин, перебуваючи в приміщенні незавершеного будівництвом будинку ОСОБА_12 , у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 раптово виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, про що вони повідомили однин одного, та про що у подальшому ОСОБА_4 отримав згоду від їх знайомого ОСОБА_5 , який в цей час знаходився на території домоволодіння поруч з незавершеним будівництвом будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_5 , вступивши таким чином у попередню змову. На виконання спільного злочинного умислу, 15 жовтня 2017 року близько 18 години 40 хвилин ОСОБА_3 залишалась поруч з потерпілим ОСОБА_12 та відволікла його увагу, у той час, коли ОСОБА_4 , протягом приблизно 5 хвилин, виніс з приміщення незавершеного будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_5 , майно потерпілого ОСОБА_12 та передав ОСОБА_5 , який в цей час знаходився на території домоволодіння поруч з вищевказаним будинком, вказавши куди необхідно складати викрадене майно. Після чого, покидаючи приміщення кухні незавершеного будівництвом будинку за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 15 жовтня 2017 року приблизно о 18 годині 47 хвилин на виконання спільного з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умислу, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, взяла мобільний телефон торгової марки « Sony Ericsson T290і», який належить потерпілому ОСОБА_12 , та яким фактично володіє ОСОБА_13 , який лежав на столі у вищевказаному приміщенні, після чого, разом з ОСОБА_4 покинули вищезазначений будинок.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази в порядку ст.323 КПК Україниза своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, ґрунтуючись на засадах справедливості, виваженості та неупередженості та керуючись законом, в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду з огляду на наступне.

Під час судового розгляду кримінального провадження, суд враховує основні засади кримінального судочинства.

Так, ст.2 КПК Українивстановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції Українита аналогічної позиції держави, закріпленої у ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції Українита ч.4 ст.17 КПК України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Так, у справі «Барбера, Мессегуе та Джабардо проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Відповідно до ст.368 КПК Українисуд при ухваленні вироку повинен вирішити питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи містить це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, у тому числі, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно зі ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_3 за ч.2 ст.185 КК України за епізодом з потерпілим ОСОБА_12 не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Так, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 попердньо домовилися про викрадення майна потерпілого ОСОБА_12 , і що вона була присутня при викраденні ОСОБА_26 майна з коридора будинку АДРЕСА_5 . Також, прокурором не доведено, що ОСОБА_3 бачила, як ОСОБА_4 викрадав телефон ОСОБА_12 зі столу в кухні і сприяла вчиненню злочину, відволікаючи увагу потерпілого. Також, не надано доказів того, що ОСОБА_3 викрала мобільний телефон «Sony Ericsson T290і», належний Папіну, зі столу в кухні.

Тобто, на підтвердження обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину за ч.2 ст.185 КК України відносно ОСОБА_12 суду не надано жодного доказу.

Також, суд не погоджується також зі стороною обвинувачення, що в діях ОСОБА_4 і ОСОБА_5 є така кваліфікуюча ознака, як вчинення крадіжки за попередньою змовою групою осіб, оскільки дана обставина під час судового слідства не встановлена, дослідженими доказами не підтверджена.

Разом з тим, суд вважає, що в дії ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.198 КК України як заздалегідь не обіцяне зберігання майна, завідомо одержаного злочинним шляхом.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 прибула до домоволодіння АДРЕСА_5 без речей. Покинули подвір`я домоволодіння разом, і з речам. Разом йшли до зупинки, сідали в таксі і разом же прибули до місця проживання ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_6 , де вона проживала зі своїм співмешканцем ОСОБА_27 . Як пояснив в ході допиту обвинувачений ОСОБА_5 , він ніс мішок з викраденим майном, а ОСОБА_4 ніс радіатор. Вказане майно вони занесли до квартири ОСОБА_3 , де воно зберігалося до прибуття працівників міліції. Побачивши працівників міліції, ОСОБА_3 намагалася позбутися викраденого в ОСОБА_12 майна, викинувши його з квартири. Уламки та фрагменти майна, належного ОСОБА_12 , були виявлені працівниками міліції біля будинку АДРЕСА_7 , під вікнами квартири ОСОБА_3 , та вилучені. Отже, ОСОБА_3 усвідомлювала, що зберігає в своїй квартирі майно, одержане злочинним шляхом. Вказане майно добровільно працівникам міліції не видала, потерпілому ОСОБА_12 не повернула.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні злочину за ст.198 КК України підтверджується дослідженим в ході судового розгляду протоколом огляду місця події від 16 жовтня 2015 року з фототаблицями та планом-схемою, об`єктом якого є територія, що знаходиться позаду будинку АДРЕСА_7 (т.6, а.с.124-127, 130), показаннями обвинувачених ОСОБА_4 і ОСОБА_5 ..

При обранні виду та міри покарання обвинуваченим суд враховує ч.1 ст.65 КК України: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд враховує те, що злочини, які вчинили ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України є злочинами середньої тяжкості.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує її відношення до вчиненого, дані про її особу, те що вона раніше судима за корисливий злочин, призначене їй покарання у виді штрафу відбула, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, але перебуває на профілактичному обліку у лікаря-нарколога з 2012 року (т.1 а.с.29, 30). За місцем проживання скарг від сусідів на неї не надходило. Має малолітню дитину ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, для ОСОБА_3 судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочинів, їх обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкцій ч.2 ст. 185 та ст.198 КК України у виді позбавлення волі.

За правилами ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3 має бути призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 та ст.79 КК України щодо звільнення її від відбування покарання з встановленням іспитового строку. З метою посилення впливу призначеного покарання, визнано доцільним покласти на неї обов`язки, що обмежують права обвинуваченого згідно зі ст.76 КК України.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання. За місцем проживання скарг на нього не надходило.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, для ОСОБА_4 судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 засуджений 23 червня 2016 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області до покарання за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15-ч.3 ст.185, 70 КК України у виді позбавлення волі на 3 роки 6 місяців. Вирок набрав законної сили 06 вересня 2016 року (т.3 а.с.20-21).

Інкримінований ОСОБА_4 злочин за ч.2 ст.185 КК України, відомості про який внесені до Єдиного реєстру досудових до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000950, ОСОБА_4 вчинив 15 жовтня 2015 року, тобто до постановлення вироку Марганецьким міським судом Дніпропетровської області.

Отже, за правилами ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 має бути призначено покарання за сукупністю злочинів, в строк якого зарахувати покарання, відбуте частково за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше судимий за корисливі злочини, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та місце проживання.

Обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України, та обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, для ОСОБА_5 судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

З метою посилення впливу призначеного покарання, визнано доцільним покласти обов`язки, що обмежують права обвинуваченого згідно зі ст.76 КК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_3 закінчився 14 липня 2016 року.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_5 закінчився 05 січня 2017 року.

Підстав для застосування запобіжного заходу обвинуваченим на час до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження не застосовувався.

Матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_11 становить 1274 гривень, і на час ухвалення вироку йому не відшкодована.

Матеріальна шкода, завдана кримінальними правопорушеннями потерпілому ОСОБА_12 становить 3406 гривень, частково відшкодована шляхом повернення викраденого.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Процесуальні витрати в розмірі 368 гривень 28 копійок за проведення дактилоскопічної експертизи, оформленої висновком № 31/01-149 від 22 жовтня 2015 року, підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно постанови про прилучення до справи речових доказів від 21 жовтня 2015 року визнано речовими доказами: фрагмент корпусу хлібопічки «Delfa», музичну колонку, 2 фрагменти електричного радіатору, електричний перфоратор з дротом, цифровий супутниковий приймач «Evrosky», мобільний телефон марки «Samsung» GT-С3050, долучено до справи у якості речових доказів і передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_12 (т.6 а.с.160, 161)

Згідно постанови про прилучення до справи речових доказів від 19 листопада 2015 року визнано речовим доказом мобільний телефон «Sony Ericsson» T290і і передано на зберігання під розписку свідку ОСОБА_13 (т.6 а.с.162, 163).

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ст.198 КК України, і призначити їй покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ст.198 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,79 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком більш суворим за вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного затримання 15 грудня 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення дактилоскопічної експертизи, оформленої висновком № 31/01-149 від 22 жовтня 2015 року, по 184 гривень 14 копійок з кожного.
Речові докази:

хлібопічку марки «Дельфа», музичну колонку з ДВД системи домашнього кінотеатру «Панасонік», електричний радіатора марки «Sun Wind», електричний перфоратор марки «Ритм» ПЕ-1050, цифровий супутниковий приймач марки «Євроскай», мобільний телефон марки «Самсунг», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_12 , залишити останньому;

мобільний телефон марки «Соні Еріксон», переданий на відповідальне зберігання свідку ОСОБА_13 , залишити у його користуванні.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1