ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2018 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Іванівка Новоархангельського р-ну Кіровоградської обл., українець, гр-н України, освіта середня, одружений, не працює, учасник бойових дій (АТО), нагороджений відзнаками та медаллю, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:
22 серпня 2013 року ОСОБА_5 призваний на військову службу за контрактом та того ж дня наказом командира військової частини НОМЕР_1 зарахований до списків особового складу і призначений на посаду стрільця 3 відділення 3 взводу 4 роти цієї військової частини.
26 травня 2014 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та обіймаючи вказану посаду, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, самовільно і без поважних причин не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 та у період часу до 23 січня 2015 року, тобто понад місяць. незаконно був відсутній на службі і проводив час на власний розсуд, поки 23 січня 2015 року не був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаду стрільця 3-го відділення 3 комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Допитаний ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що у військовій частині НОМЕР_1 проходив військову службу за контрактом у військовому званні солдат, 26 травня 2014 року без поважних причин не з`явився вчасно на службу. Разом з тим, через деякий час вирішив піти служити добровольцем і 23 січня 2015 року був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на посаду стрільця 3-го відділення 3 комендантського взводу комендантської роти окремого загону спеціального призначення «Азов», приймав участь в бойових діях, отримав контузію.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 будучи, військовослужбовцем військової служби за контрактом, не з`явився вчасно на службу без поважних причин понад один місяць, а тому ці його дії кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, дані про його особу, який раніше не судимий, характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також участь в бойових діях на захист суверенітету та територіальної цілісності України. Обставин, що обтяжує покарання, не встановлено.

Обвинувачений заявив клопотання про застосування акта амністії та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання, оскільки той є учасником бойових дій.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування акта амністії, проаналізувавши заявлене клопотання, суд виходить з такого.

Злочин, за вчинення якого засуджується ОСОБА_5 , є умисним і не є тяжким, тобто згідно із ст. 2 Закону Про амністію у 2016 році на нього поширюється цей Закон, відповідно до вимог ст. 10 якого його виконання покладається на суди.

В силу ст. 2 Закону звільняються від відбування покарання особи, визнані винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 408, ст. 410, ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 411 КК України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст. 86 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 цього Закону).. Як видно з досліджених судом документів, такий статус має обвинувачений.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, а також приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд, призначивши обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 407 КК України, знаходить можливим звільнити його від відбування призначеного покарання на підставі акта амністії, оскільки саме таке гуманне рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і в даному конкретному випадку достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

На підставі наведеного, не вбачаючи передбачених законом перешкод для застосування акта амністії до ОСОБА_7 , в тому числі і передбачених ст. 9 Закону України Про амністію у 2016 році та ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні, керуючись ч. 2 ст. 86 КК України, ч. 2 ст. 3 Закону України Про застосування амністії в Україні, ст. 2 Закону України Про амністію у 2016 році, ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 371, 373-377 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2016 році» у зв`язку з актом амністії.

Речові докази зберігати при матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_8