1-кп/357/312/18
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.01.2018р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №1 угоду про примирення від 31.01.2018 року між обвинуваченим та потерпілою у кримінальному провадженні №0006493 від 15.12.2017 року по обвинуваченню за ст.190 ч.1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт Петербург, Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою,неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15 грудня 2017 року близько 07 години, знаходячись в кімнаті №4 готелю «Поліс», що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе, 20, разом з потерпілою ОСОБА_4 , в її руках помітив мобільний телефон марки «Номтом» моделі «НТ16» чорного кольору, після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи злочинний умисел спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, попросив у потерпілої ОСОБА_4 належний їй мобільний телефон щоб зателефонувати, заздалегідь не маючи наміру на його повернення, а потерпіла ОСОБА_4 , добросовісно помиляючись у тому, що ОСОБА_5 поверне її майно, добровільно надала останньому мобільний телефон марки «Номтом» моделі «НТ16» чорного кольору вартістю 1420 гривень з СІМ-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» вартістю 25 гривень, на загальну суму 1445 гривень, після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядився майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 1445 гривень.

Органами досудового розслідування даний злочин кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто ОСОБА_5 обвинувачується в умисному заволодінні майном потерпілої ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою (шахрайстві), на загальну суму 1445грн..

До початку підготовчого судового засідання 31.01.2018року між потерпілою ОСОБА_4 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468,469,471 КПК України укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, збитки злочином потерпілій відшкодовано, потерпіла претензій майнового характера до обвинуваного не має, сторони угоди погодились на призначення ОСОБА_5 покарання за вчинений злочин у виді штрафу в 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн..

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , розуміючи наслідки укладення та затвердження угоди, а саме обмеження свого права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і 424 КПК України, та відмову від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 цього Кодексу (зокрема, права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь), а також будучи обізнаним про наслідки невиконання угоди, які полягають у праві прокурора при невиконанні угоди протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку, а у разі умисного невиконання ним угоди - бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, беззастережно визнав обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та погодився на призначення йому за цією статтею покарання у виді штрафу в 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн..

Потерпіла ОСОБА_4 розуміє наслідки затвердження угоди, які полягають в обмеженні її

права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394,424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за назване

кримінальне правопорушення і заявляти вимоги про відшкодування шкоди.

У судовому засіданні прокурор, розуміючи, що наслідком укладення та затвердження угоди для неї буде обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення, не заперечила щодо затвердження угоди.

Вислухавши учасників підготовчого провадження, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою, обвинувачений вину у вчиненому кримінальному злочині визнає повністю, потерпіла не має претензій майнового характера до обвинуваченого, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, на підставі такого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 190 КК України як умисні дії, які виразились в умисному заволодінні майном потерпілої ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Відповідно до ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим щодо кримінальних злочинів невеликої чи середньої тяжкості, у формі приватного обвинувачення.

Злочин, передбачений ч.1 ст.190 КК України, відповідно до ст.12 ч.2 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні.

Таким чином, враховуючи, що умови угоди не суперечать закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, фактичні підстави для примирення наявні, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб чи держави, виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань можливе, суд вважає, що підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у виді штрафу в 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в межах санкції ст.190 ч.1 КК України та узгоджене між сторонами угоди про примирення.

Речові докази по справі, мобільний телефон «Хомтон», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 слід залишити потерпілій, судові витрати відсутні, запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання судом не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 374 ,474,475 КПК України , суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення від 31.01.2018 року, укладену у кримінальному провадженні №0006493 від 15.12.2017 року між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, на підставі якої призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення покарання у виді штрафу в 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн..

Речовий доказ по справі, мобільний телефон «Хомтон», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 - залишити потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 ч.3 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1