Номер провадження: 11-кп/785/1146/17
Номер справи місцевого суду: 496/126/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.11.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новий Буг Новобузького району Миколаївської області, з середньою спеціальною, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, останній раз: 13.01.2017 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі;
засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання знову призначеного покарання із невідбутим покаранням за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2017 року остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, зараховано в строк відбуття покарання за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 13 січня 2017 року. Строк відбування покарання обчислюється з 13 січня 2017 року.
ВСТАНОВИЛА:
Як вбачається з вироку, ОСОБА_7 , в період часу з 10.04.2016 року по 20.04.2016 року, більш точної дати та часу не встановлено, діючи повторно, з корисливою метою проник на огороджену територію домоволодіння, що належить ОСОБА_8 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де шляхом відкриття вікна проник всередину будинку та заволодів таємно майном потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 730 грн., після чого покинув місце скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Він же, в період часу з 01.05.2016 року по 10.05.2016 року, діючи повторно, з корисливою метою проник на огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_9 , де шляхом розбиття віконного скла проник всередину будинку і заволодів таємно майном потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 1900 грн.
Він же, 31.05.2016 року, в період часу з 00 годин по 02 годин, діючи повторно, з корисливою метою проник на огороджену територію домоволодіння по АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_10 , де шляхом відкриття вікна проник до будинку та заволодів таємно майном потерпілої ОСОБА_10 на загальну суму 1250 грн.
В апеляції обвинувачений просить змінити вирок та пом`якшити йому покарання, вважаючи вирок занадто суворим, а також вказує на те, що суддя безпідставно не об`єднала вказане провадження з іншим провадженням відносно нього, що знаходилось в цьому ж суді.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляцію та просив призначити більш м`яке покарання, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, оскільки міра покарання обвинуваченому призначена відповідно до вимог закону із врахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, дослідивши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави для задоволення апеляції відсутні. Суд першої інстанції, з`ясувавши, думку учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Згідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК Українив апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються. Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які піддягають обов`язковому врахуванню. При обранні покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України. Апеляційний суд вважає, що вказані вимоги кримінального Закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані. Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував дані про особу винного задовільну характеристику, те, що він раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, що свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення, обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також обставину, що обтяжує покарання вчинення кримінальних правопорушень щодо осіб похилого віку, та прийшов до обґрунтованого висновку, що перевиховання і виправлення ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Колегія суддів приходить до висновку про те,що призначене ОСОБА_7 покарання, в повній мірі відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі обвинуваченого, є справедливим, достатнім та необхідним для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, в зв`язку з чим не вбачає підстав для пом`якшення покарання.

Покарання призначено у відповідності до ст. 65 КК України, за своїм видом та за розміром призначене покарання є законним і справедливим, а тому доводи підсудного про суворість призначеного судом першої інстанції покарання не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для зміни вироку в цій частині. Доводи апеляції обвинуваченого про те, що суддя необгрунтовано не об`єднала кримінальні провадження є необґрунтованими та не можуть бути прийняті до уваги з наступних підстав. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_11 від 29.12.2016 року(а.п.31) були об`єднані в одне провадження кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, яке перебувало у нього у провадженні, із даним кримінальним провадженням відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, однак при вивченні матеріалів ним встановлено, що даний суддя приймав участь у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування, як слідчий суддя, який ухвалою від 02.06.2016 року накладав арешт на вилучене у справі майно потерпілих. У зв`язку з такими обставинами суддя ОСОБА_11 заявив самовідвід та ухвалою від 12.01.2017 року(а.п.34-36) виділив матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в окреме провадження, яке відповідно до протоколу (а.п.39) було розподілено до провадження судді ОСОБА_1 . При встановленні в судовому засіданні апеляційного суду зазначених обставин обвинувачений ОСОБА_7 погодився з необґрунтованістю доводів його апеляції в цій частині.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції та скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст. ст. ст.405, 407,409, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Біляївського районного суду Одеської області від 14.07.2017 року відносно нього за ч. 3 ст. 185 КК України -без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців, а засудженим, який утримується під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.
Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3