У Х В А Л А
про повернення касаційної скарги

06 лютого 2018 року
м. Київ

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча ОСОБА_1 ,
судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року про повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні відносно засудженого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга прокурора на вказані судові рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 19 січня 2018 року касаційну скаргу прокурора залишено без руху та надано йому п`ятиденний строк для усунення вказаних недоліків із дня отримання ухвали.
Ухвала вмотивована тим, що в порушення вимог статей 427 та 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) у касаційній скарзі не наведено доводів незаконності та необґрунтованості судових рішень, які були б підставами для зміни або скасування оскаржуваних судових рішень.
На виконання вимог вказаної ухвали касаційного суду, прокурором 29 січня 2018 року до Верховного Суду направлено касаційну скаргу.
Суд, перевіривши вказану касаційну скаргу, дійшов висновку, що прокурором не в повному обсязі усунуто недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, що є підставою для повернення касаційної скарги відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України), даний перелік є вичерпним.
Пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК України передбачено, що посилаючись у касаційній скарзі на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, особа, яка подає скаргу, має обґрунтувати свої вимоги.
Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог закону прокурором не дотримано, оскільки посилаючись на незаконність судового рішення та вказуючи при цьому на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, він не наводить належного обґрунтування з огляду на вимоги ст. 412 КПК України щодо того, яким чином зазначені порушення перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення та які конкретно порушення норм процесуального права були допущені судом.
Крім того, вимога касаційної скарги, щодо скасування вироку суду, не узгоджується з положеннями статті 424 КПК України, та не може бути предметом оскарження в суді касаційної інстанції, оскільки він не був переглянутий по суті в апеляційному порядку.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 11 серпня 2017 року про повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні відносно засудженого ОСОБА_4 повернути особі, яка подала касаційну скаргу, разом з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3