Справа № 215/4974/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2018 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду м. Кривого Рогу заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючого покарання у ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.11.2017 р. до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про зарахування попереднього строку ув`язнення з розрахунку один день до двох днів позбавлення волі у строк покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свою заяву.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_5 підтримала заяву свого підзахисного.
Прокурор вважає, що заява засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, так як ухвалою від 22.08.2016 р. Іллічівського районного суду м. Маріуполя, що залишена ухвалою від 11.10.2016 р. Апеляційного суду Донецької області без змін, відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України. Повторний розгляд аналогічного клопотання засудженого ОСОБА_4 судом першої інстанції, без скасування вищезазначених ухвал Іллічівського районного суду м. Маріуполя та Апеляційного суду Донецької області є неможливим, а місцевий суд правом перегляду цих ухвал не наділений.
Заслухавши засудженого, його захисника, думку прокурора, дослідивши заяву засудженого ОСОБА_4 , ознайомившись з матеріалами, що надані Криворізькою УВП № 3, суд приходить до наступного.
Так, з матеріалів, що надані 20.11.2017 р. ДУ «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)» вбачається, що вироком Кіровоградського обласного суду від 27 грудня 2000 року, який ухвалою Верховного Суду України від 07.06.2001 року був залишений без змін, ОСОБА_4 був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ст. 69; п.п.а,е,з,і ст. 93; п.п. а,г,е,з,і ст.ст.17-93; ст. 100; ст. 142; ч. 3 ст.141; ч.1 ст. 145; ч.3 ст.140; ч.3 ст.193; ст.208; ч.1 ст.222; ч.2 ст.223 КК України (1960 р.) до довічного позбавлення волі із конфіскацією всього особистого майна засудженого.
В серпні 2016 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, за місцем відбування покарання, із клопотанням про зарахування строку його попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до положень ч.5 ст. 72 КК України, в задоволенні якого ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22 серпня 2016 року було відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11.10.2016 року вищезазначена ухвала Іллічівського районного суду м. Маріуполя була залишена без змін.
На даний час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Криворізькій установі відбування покарань № 3 і повторно звернувся з аналогічним клопотанням до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за місцем нового відбування покарання.
Аналізуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що повторний розгляд аналогічного клопотання засудженого ОСОБА_4 судом першої інстанції, без скасування вищезазначених ухвал Іллічівського районного суду м. Маріуполя та Апеляційного суду Донецької області є неможливим, а місцевий суд правом перегляду цих ухвал не наділений.
Також Європейський суд з прав людини вказав, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу остаточності рішень суду (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»). Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Таке правозастосування відповідає практиці Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків рішень, а не задля нового розгляду справи (справи «Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»).

Відповідно до ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються, зокрема інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Згідно зі ст.460 КПК України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.
Частиною першою статті 463 КПК України передбачено, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами подається до суду тієї інстанції, який першим допустив помилку внаслідок незнання про існування таких обставин, крім випадку, передбаченого частиною третьою цієї статті.
На підставі викладеного ст. ст. 392, 395, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України за вироком від 27.12.2000 р. Кіровоградського обласного суду відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її постановлення, а засудженим із дня отримання її копії.

Суддя: