Справа № 746/472/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2017 року Срібнянський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Срібне кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Козилівка Корюківського району Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, утриманців не має, освіта середня, працюючого охоронником СТОВ «Батьківщина» с.Калюжинці Срібнянського району, інваліда з дитинства ІІ гр. довічно, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

03 вересня 2017 року близько 17.00 години ОСОБА_5 , в АДРЕСА_2 , в ході сварки із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків наніс останньому три удари кулаком в область щелепи та один удар ногою по голові в область щелепи, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку експерта судової медичної експертизи №371 від 18.09.2017 р. «У ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце наступні тілесні ушкодження: закритий перелом нижньої щелепи зправа. Дане тілесне ушкодження виникло від дії тупого предмету, за механізмом удару, по давності може відповідати 03.09.2017 року, відповідно до п.2.2.1а, 2.2.1в, 2.2.2, 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу МОЗ України №6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такий, що спричинив тривалий розлад здоров`я…»

Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєному злочині визнав і пояснив, що дійсно 03 вересня 2017 року близько 17.00 години він перебуваючи неподалік господарства АДРЕСА_2 , під час сварки, наніс ОСОБА_6 три удари кулаком в область щелепи та один удар ногою по голові в область щелепи. В даний час у скоєному він щиро кається.

В зв"язку із визнанням своєї вини обвинуваченим у скоєному злочині і відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ст.349 ч.3 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи докази по справі і даючи їм оцінку, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України органами досудового слідства кваліфіковані вірно, оскільки він умисно заподіяв середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а він законом віднесений до злочину середньої тяжкості. Від скоєного злочину не настало тяжких наслідків. Обвинувачений, як особа, по місцю проживання характеризується негативно, по місцю роботи характеризується позитивно, має постійне місце проживання та роботи, є інвалідом з дитинства ІІ гр. довічно.

Протягом року ОСОБА_5 притягався до адміністративної відповідальності. На обліку у лікаря нарколога він не перебуває. Перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2012 року, мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості. Згідно висновку судово-психіатричного експерта №633 від 28.09.2017р. «у ОСОБА_5 на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється мали місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості (F 70- за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду), але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на теперішній час він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, і примусові заходи медичного характеру йому не показані». Раніше не судимий. Як пом"якшуючі обставини суд враховує те, що обвинувачений щиро розкаявся в скоєному злочині та активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом"якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 такий вид покарання як позбавлення волі, однак з урахуванням всіх вищенаведених фактичних обставин справи суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати п. „г ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 році від 22.12.2016р. і звільнити його від відбування призначеного покарання як такого, що на день набрання чинності цим Законом є інвалідом другої групи.

Судових витрат по справі немає, цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним за ст.122 ч.1 КК України і призначити йому покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі п. „г ст.1 Закону України „Про амністію у 2016 від 22.12.2016р. обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного йому вироком суду покарання у звязку з актом амністії.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішеня судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження також мають отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1