27 березня 2018 р. Справа № 632/475/18 провадження № 1-в/632/114/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2018 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду, в режимі відеоконференції, клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році» засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого: 19.02.2015 року Подольським районним судом м. Києва за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; засуджений 03.12.2012 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 19 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Сєвєродонецького міськрайонного суду Луганської області від 01.07.2013 року направлений до місць позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И В:
До Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , в якому він просить суд звільнити його від відбування покарання, призначеного судом, на підставі ст. 8 Закону України «Про амністію у 2016 році». В обґрунтування клопотання засуджений зазначив, що на день набрання чинності цим Законом призначена йому невідбута частина покарання становить менше одного року, у зв`язку із чим, з його точки зору, підлягає звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив суд застосувати до нього акт амністії за статтею 8 даного закону.

Представник адміністрації установи та прокурор проти задоволення клопотання заперечували, пославшись на обмеження у застосуванні амністії, визначені у ст. 9 Закону України «Про амністію у 2016 році», при цьому прокурор посилався на наявність вирішеного питання щодо застосування до ОСОБА_5 акту амністії, оскільки ухвалою суду від 18.12.2017 року останньому в застосуванні амністії було відмовлено на підставі ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані в обґрунтування клопотання, та особову справу засудженого, суд приходить до висновку що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків, суд, окрім іншого, має право вирішувати питання про звільнення від покарання на підставі Закону України про амністію.
Відповідно до ст. 85 КК України на підставі закону про амністію або акта про помилування засуджений може бути повністю або частково звільнений від основного і додаткового покарань.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
07 вересня 2017 року набрав чинності Закон України №1810-VIIІ від 22 грудня 2016 року «Про амністію у 2016 році».
Статтею 8 Закону України «Про амністію у 2016 році» встановлено звільнення з місць обмеження волі засуджених, невідбута частина покарання у яких на день набрання чинності цим Законом становить менше одного року.
Згідно з вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.12.2012 року ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 19 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, ухвалою Сєвєродонецького міськрайонного суду Луганської області від 01.07.2013 року направлений до місць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 13 травня 2017 року, кінець строку 28 листопада 2018 року. На день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2016 році», засуджений відбув 03 місяці 25 днів основного призначеного покарання. Тобто станом на 07 вересня 2017 року не відбута частина покарання становила більше одного року, а саме 01 рік 02 місяці 21 день.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст. 3 Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.9 Закону України «Про амністію у 2016 році» було відмовлено. Ухвала суду не набрала чинності, оскільки засудженим подана апеляційна скарга і справа перебуває в стадії апеляційного перегляду.

Щодо посилань засудженого ОСОБА_5 у його заяві про застосування до нього норм ст.8 Закону України «Про амністію у 2016 році» то дана норма до нього застосовна бути не може, оскільки призначене йому покарання не відноситься до зазначеного у вказаній статті виду покарання, а саме: йому призначене позбавлення волі, яке він відбуває, стаття ж восьма вказаного закону передбачає звільнення з місць обмеження волі.

На підставі ст. 8 Закону України «Про амністію у 2016 році», керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування Закону України «Про амністію у 2016 році» та звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.8 зазначеного закону - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Харківської області через Первомайський міськрайонний суд протягом семи діб з моменту її проголошення.

Суддя:ОСОБА_1