АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/73/18 Справа № 202/3932/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2018 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року, -

В с т а н о в и л а:
цим вироком

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з вищою юридичною освітою, працюючого машиністом в Фрунзенському управлінні водного господарства, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді обмеження волі його звільнено, з іспитовим строком 3 роки, та покладено обов`язки, передбачені п.п.1,2. ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільні позови задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 кошти, в відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 62 974,48 грн. та 55 000 грн., - в відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати в розмірі 2114,40 грн.

Також вирішено долю речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_11 визнано винним та засуджено за те, що він приблизно об 18 год. 10 хв. 16 грудня 2015 року, керуючи автомобілем «SKODA OKTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Воронезькій з боку пр. Слобожанського м. Дніпро в напрямку вул. Сакко, та в порушення вимог п.п.12.3,12.4, 12.9(б), 13.1 Правил дорожнього руху України, проявивши злочинну недбалість, будучи неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою і її зміною, не обрав безпечну швидкість руху при якій він мав би змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати автомобілем. При виникненні небезпеки для руху у виді автомобіля «SUZUKI SVIFT», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , яка виконувала маневр повороту ліворуч, по ходу руху автомобіля «SKODA OKTAVIA» з вул. Воронезької на вул. Радищева, ОСОБА_11 не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з автомобілем «SUZUKI SVIFT».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у виді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, контузії лівого ока, порушення зору на обидва ока, підшкірних гематом.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.У відповідності до ст.75 КК України від призначеного основного покарання у виді обмеження волі звільнити, з іспитовим строком 3 роки, на підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації в орган з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_11 суд належно не врахував, що обвинувачений своєї вини у скоєному не визнав, не надав першу медичну допомогу потерпілій після ДТП, не вжив заходів щодо транспортування останньої до медичного закладу, виявляв зневагу до потерпілої під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, не відшкодував завдані кримінальним правопорушенням збитки, а також погіршення через отримані тілесні ушкодження, та погіршенню потерпілою зору.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, в іншому складі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він неодноразово протягом досудового розслідування так і у суді першої інстанції звертався з клопотанням про проведення слідчого експерименту за його обов`язковою участю, але суд, на його думку, безпідставно відмовляв йому в цьому, чим суттєво звузив доказову базу щодо його невинуватості. Вважає, що суд допустив неповноту, однобічність, беззаперечно прийняв вихідні дані ДТП, вказані слідчим під час проведення досудового розслідування, без жодного з`ясування справжніх джерел їх погодження, не досліджував питання допустимості доказів у порядку ст.ст. 87, 89 КПК України.

Вважає, що суд не дослідив всіх доказів по справі, не допитав всіх свідків, не встановив характер та черговість порушень, які вчинив кожен із учасників дорожнього руху, не звернув належної уваги на протокол проведення слідчого експерименту.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу останнього, апеляційну скаргу прокурора просили залишити без задоволення; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, прохав її задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, думку потерпілої, яка прохала залишити вирок без змін, а вимоги обох апеляційних скарг, - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку про законність вироку, та про залишення без задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідає встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, визнаного судом доведеними, та ґрунтується на сукупності зібраних, розглянутих і належно оцінених судом доказах.

Доводи обвинуваченого та захисту про недоведеність його вини у скоєному спростовані:

Поясненнями потерпілої ОСОБА_9 про те, що вона керувала автомашиною SUZUKI SVIFT, рухаючись по вул. Воронезькій завчасно ввімкнула сигнал лівого повороту, зайняла крайнє ліве положення, впевнилась у безпечності маневру, бачила позаду світло фар автомобіля, він був далеко, і тільки після цього розпочала виконувати маневр повороту,але неочікувано автомобіль «SKODA OKTAVIA» скоїв наїзд на її автомобіль, та відбулося ДТП. Внаслідок цього, вона отримала середньої тяжкості ушкодження, автомобіль механічні пошкодження.

Свої пояснення вона підтвердила і в ході слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої, дані якого відповідають схемі та механізму ДТП, зафіксованою камерою спостереження.

Відповідно до висновків авто-технічної експертизи від 30.05.2016 року в діях водія автомобіля «SKODA OKTAVIA» ОСОБА_11 вбачається невідповідність вимогам п.п.12.3, 12.4, 12.9(б),13.1 Правил дорожнього руху України. Цей висновок в судовому засіданні першої інстанції було підтверджено і експертом ОСОБА_13 . Колегія суддів повністю погоджується з даними висновками експерта, який є науково обґрунтований, зроблений на підставі вихідних даних, які вказані на схемі ДТП та повністю узгоджується з сукупністю інших доказів, наведених у вироку.
Відеозаписом даної дорожньо-транспортної пригоди, здійсненим зовнішньою камерою відео спостереження, візуально зафіксовано світло фар автомобіля «SUZUKI SVIFT»), водій якого зменшив швидкість, включив показник лівого повороту. В цей час зафіксовано яскраве світло фар автомобіля «SKODA OKTAVIA», та водій останнього допускає зіткнення з автомобілем «SUZUKI SVIFT».

Суд, на підставі зібраних доказів, правильно прийшов до висновку, що саме невиконання ОСОБА_11 вимог п. п. 12.3; 12.1 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Вказаними висновками експертів, послідовними поясненнями потерпілої, наряду з сукупністю інших доказів, наведених у вироку, в достатній та повній мірі встановлено доведеність вини ОСОБА_11 у скоєному.
Сумніватися у правильності встановлення судом обставин кримінального провадження, як вони викладені у вироку, та в доведеності вини обвинуваченого, в належності виконання вимог ст. 91 КПК України, у колегії суддів, підстав немає.

Суд першої інстанції правильно кваліфікував скоєне ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, органом досудового слідства та судом встановлені і досліджені всі обставини, які могли б мати значення у кримінальному провадженні. Зібрані судом докази, були досліджені та оцінені судом з точки зору належності, та допустимості.

Вирок суду за своїм змістом відповідає вимогам ст.370 КПК України. Вказаними у вироку доказами переконливо та у належний спосіб доведено вину обвинуваченого у скоєнні даного правопорушення.

Доводи ОСОБА_11 про те, що він не винен в порушенні п.п.12.3, 12.4, 12.9 (б), 13.1 Правил дорожнього руху України, що він рухався по вул. Воронезькій, в районі перехрестя з вул. Радищева, раптово побачив як автомашина, що стояла по ходу руху його автомашини, почала виконувати поворот наліво і стала на заваді руху його автомашини, уникнути зіткнення він не зміг, та що його вину не доведено, є такими, що не відповідають дійсності, суперечать зібраним доказам. Судом також було обґрунтовано відмовлено в проведенні додаткового слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 , оскільки в ході досудового слідства вже було проведено вказану слідчу дію, і висновки експерименту повністю співпадають з картиною та механізмом скоєння ДТП останнім. Підстав для сумніву правильності проведеного слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_9 , колегія суддів, не вбачає.
Колегія суддів також зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника та обвинуваченого про те, що в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України є безпідставними та спростовуються наведеними доказами.

Доводи захисника ОСОБА_11 про неповноту судового слідства, колегія суддів також вважає безпідставними та такими, що суперечать зібраним доказам, остільки з матеріалів кримінального провадження та звукозапису судового засідання видно, що впродовж судового засідання були допитані всі свідки, ретельно досліджені докази по справі, які підтверджують обставини справи та якими в повному обсязі доведено вину обвинуваченого. Судом були вжиті всі заходи, для встановлення істини в даній справі.
Тому доводи апелянта та його адвоката з приводу неправильності, недостатності висновків експертів, щодо недоведеності вини обвинуваченого, та що ОСОБА_11 в даній ДТП не винен, - є безпідставними. Позицію обвинуваченого з цього приводу визнано такою, що має на меті уникнення ним кримінальної відповідальності за скоєний злочин. Доводам обвинуваченого у вироку надано критичну оцінку.
Колегією суддів в ході перевірки матеріалів даної справи, не було встановлено суттєвих порушень вимог закону, які б слугували підставою для зміни або скасування даного вироку.
Колегією суддів перевірені і доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, та з цього приводу зазначає.
Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів. При призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як видно з вироку, призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, скоєного з необережності, який відноситься до категорії середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога, психіатра не знаходиться, за місцем проживання, характеризується позитивно.
Суд також вказав, що провину у скоєному обвинувачений не визнав.
В апеляційному суді потерпіла пояснила, що в результаті отриманих нею тілесних ушкоджень, стан її здоров`я дещо погіршився, вона відчуває головний біль та погіршення зору, вказала, що обвинувачений не вжив заходів для відшкодування завданих їй збитків. Незважаючи на це вона вказала, що раніше вважала за необхідне призначити ОСОБА_11 більш суворе покарання. ніж призначив районний суд, але в теперішній час, просить вирок залишити без змін, вважаючи призначене покарання за своїм видом та розміром справедливим. Просить не призначати обвинуваченому як більш суворе покарання, так і не пом`якшувати призначене.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого, характер допущених ним порушень Правил дорожнього руху, наслідки ДТП, та позицію потерпілої, колегія суддів приходить до висновку, що призначене судом покарання за своїм видом та розміром, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 і попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо призначення більш суворого покарання, так і для призначення більш м`якого покарання, про що прохали в апеляційному суді обвинувачений, та його захисник, колегія суддів, з наведених вище підстав, не вбачає.

Отже, вказаний вирок є законним. Підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого, колегією суддів, - не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_12 та обвинуваченого ОСОБА_11 , - залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 04 серпня 2017 року,щодо ОСОБА_11 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4