Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/7/14-к/1-кп

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 439/7/14-к/1-кп

24 листопада 2017 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , інспектора ювенальної превенції сектору патрульної поліції Золочівського відділу поліції ОСОБА_9 , представників служби у справах дітей Золочівської районної державної адміністрації ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заставне Золочівського району Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, без судимості,
за ч. 3 ст. 185 КК України,
Неповнолітній ОСОБА_7 в ніч на 8 жовтня 2013 року за попередньою змовою із неповнолітнім ОСОБА_13 , знаходячись у м. Золочеві Львівської області, з метою крадіжки чужого майна, шляхом розбиття шибки Золочівського коледжу Національного університету «Львівська політехніка», який розташований в м. Золочеві по вул. І. Труша, 6, Золочівського району Львівської області, умисно, таємно, із корисливих спонукань, із кабінету директора викрали один ноутбук марки Lenovo В 575 серійний номер WВ04874497 вартістю 2788,25 грн., ноутбук марки НР Раvillion dv 6000 вартістю 2736 гри., туристичний ніж марки Gosla вартістю 80 грн., орден Української автокефальної православної церкви № 14 - присвоєний ОСОБА_14 , значок із надписом «за дальний поход» та три значки депутата районної ради, всього майна останнього на загальну суму 5604,25 гривень.
Окрім того, 10.05.2014 року близько 03 години, неповнолітній ОСОБА_7 з метою крадіжки чужого майна, шляхом розбиття віконного скла приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться у АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_15 , проник у середину бару, звідки умисно, таємно, із корисливих спонукань, викрав гроші у сумі 4304 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на цю суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 не визнав себе винуватим у вчиненні злочинів та суд пояснив, що жодного злочину не вчиняв, 13.10.2010 року прогулював уроки в школі і пішов на територію новобудови з друзями, приїхала службова міліцейська машина і працівники міліції сказали йому їхати з ними, змусили сісти у їх автомобіль і відвезли у бар «Лебідь». Там почали витягувати усе з кишень. Також просить врахувати, що на відео, яке оглядалося судом по епізоду крадіжки з бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », не він. Також він не заперечує, що мав місце випадок, коли він з братом Северином був на автобусній, коли до нього підійшов чоловік, потім стало відомо що це працівник міліції, який обшукав його, вилучивши у нього пістолет і гроші, відвезли на цегельний завод, потім викликали батька.
Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні крадіжок з приміщення коледжу та бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » доводиться доказами, які суд вважає належними та допустимими.
Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України і Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. При цьому визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка ж доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Така саме гарантія збережена і в процесуальному законодавстві. Зокрема, суд згідно з ч. 1 ст. 94 КПК має оцінити кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у коледж, доводиться наступними доказами.
Так, допитаний судом потерпілий ОСОБА_14 повідомив, що є директором відокремленого структурного підрозділу Золочівського коледжу Національного університету « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що у м. Золочеві по вул. І. Труша, 6, у якому 08.10.2013 року сталася крадіжка з його службового кабінету ордена ОСОБА_16 , кількох значків та двох ноутбуків. Саме тому він повідомив усіх золочівських скупщиків про крадіжку значків і просив повідомити його у випадку, якщо до них принесуть такі речі. Через деякий час ОСОБА_17 повідомив йому, що хлопець приніс значки та орден та запропонував впізнати їх. Це були справді його орден та значки. Коли на ринку працівники поліції затримали ОСОБА_13 , той повідомив, що крадіжку вчинив разом із ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_17 повідомив суду про те, що він колись на ринку у м. Золочеві займався реалізацією антикварних речей, тому ОСОБА_14 у 2013 році у розмові повідомив про те, що у нього викрали нагороди. Згодом на цьому ж ринку ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_17 купити ордени та медалі. Він припустив, що це можуть бути викрадені у ОСОБА_14 цінності і викликав міліцію, яка згодом встановила, що у ОСОБА_13 знаходяться ті самі медалі і нагороди, що викрадені з коледжу.
Допитаний свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні вказав на ОСОБА_13 і повідомив, що це саме той хлопець, що приносив у сервісний центр, що в м. Золочеві, ноутбук «Леново» без документів.
Свідок ОСОБА_19 зазначив, що два роки тому ОСОБА_13 приносив в його магазин по ремонту техніки, що у АДРЕСА_3 ноутбук.
Вироком Буського районного суду Львівської області від 19.02.2014 року (а.с. 251-253 т. 4) стверджується, що ОСОБА_13 засуджено за вчинення крадіжки з відокремленого структурного підрозділу Золочівського коледжу Національного університету « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що у АДРЕСА_4 , яку він вчинив у змові із своїм знайомим ОСОБА_7 . Із змісту вироку вбачається, що в ході судового розгляду справи він суду давав визнавальні покази щодо крадіжки разом з ОСОБА_20 з коледжу нагород та ноутбуків. Він пояснював, куди заходили в приміщення коледжу, куди збували викрадені речі та інші обставини вчинення злочину.
Суд не надає віри свідченням ОСОБА_13 , наданим в судовому засіданні у м. Броди про те, що під час розгляду справи Буським судом відносно нього він давав неправдиві покази щодо ОСОБА_7 , оскільки на нього чинився тиск, так як такі покази є голослівними та спростовуються вищезгаданим вироком Буського суду від 19.02.2014 року. Також судом враховано, що в судовому засіданні під час розгляду справи Буським районним судом були присутні захисник - адвокат ОСОБА_21 , законний представник неповнолітнього обвинуваченого його мама ОСОБА_22 , представник служби у справах дітей Золочівської райдержадміністрації - ОСОБА_23 , проте, жодних скарг від учасників судового засідання не надходило, що дає підстави вважати, що тиску на обвинуваченого не могло бути.
Окрім того, із протоколу проведеного слідчого експерименту від 10.08.2013 року (а.с. 49-51 т. 6) вбачається, що ОСОБА_13 показав на місцевості та розказав, як разом з ОСОБА_7 вчиняв крадіжку майна із Золочівського коледжу Національного університету «Львівська політехніка», звідки брали драбину, куди її ставили, у яке вікно залізали.
Свідок ОСОБА_22 суду повідомила, що є матірю ОСОБА_13 , тому була його законним представником під час кримінального провадження відносно неповнолітнього сина. Саме тому вона була присутня при проведенні слідчого експерименту, проведеного в ході досудового розслідування і бачила, що син показував на місцевості і розказував, як саме вчиняв крадіжку з коледжу разом з ОСОБА_7 . Свідок зазначила, що син повідомляв про те, що саме ОСОБА_7 вказував куди йти і що робити, драбину несли разом з ОСОБА_20 .
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » доводиться такими доказами.
Із заяви потерпілої ОСОБА_24 від 10.05.2014 року вбачається, що 10.05.2014 року нею виявлено крадіжку грошей з бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у АДРЕСА_2 (а.с. 154 т. 5).
Із протоколу огляду місця події від 10.05.2014 року (а.с. 158 т. 5) вбачається, що оглянуто приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », звідки вилучено сліди рук та сліди підошви взуття.
З пояснень потерпілої ОСОБА_15 , отриманих в ході судового розгляду справи вбачається, що в ніч на 10.05.2014 року в її барі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вчинено крадіжку грошей в сумі 4304 грн. Коли вона зранку прийшла в бар, то побачила розбите віконне скло та зняті грати. В приміщенні був побитий посуд. Оскільки в барі ведеться відеоспостереження, то вона разом з чоловіком відразу ж переглянули відео і впізнали ОСОБА_7 . Вони його добре знають, бо він проживає неподалік бару.
А невизнання вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину суд розцінює як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності. Показання, що дані обвинуваченим під час судового розгляду, суд оцінює критично, і вважає їх такими, що мали на меті ввести суд в оману.

Окрім того, органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачено у тому, що він в період часу з 21-ої години 12.10.2010 року по 11-ту годину 13.10.2010 року, за попередньою змовою разом із рідним братом неповнолітнім ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розбивши віконне скло на другому поверсі, проникли в приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що в АДРЕСА_5 , звідки таємно, умисно із корисливих спонукань, викрали набір шоколадок «Рошен» кількістю 70 штук загальною вартістю 70 гривень, батончик шоколадний кількістю 2 штуки загальною вартістю 10 гривень, шоколад «Оленка» кількістю 5 штук загальною вартістю 50 гривень, шоколад «Чайка» кількістю 5 штук загальною вартістю 50 гривень, печиво кількістю 5 пачок загальною вартістю 25 гривень, торт «Шоколадний замок» кількістю 2 штуки загальною вартістю 30 гривень, шоколад «Рошен» кількістю 8 штук загально вартістю 80 гривень, пачка цукерок вартістю 60 гривень, 2 коробки цукерок загальною вартістю 80 гривень, сік 1 л в кількості 4 пачки загальною вартістю 56 гривень, розмінну монету в сумі 15 гривень. Загальна сума заподіяних потерпілій матеріальних збитків становить на суму 526 гривень.

Також ОСОБА_7 звинувачений органом досудового слідства в тому, що 09.10.2013 року близько 16 год. 00 хв. він умисно, таємно, із корисливих спонукань, шляхом підбору ключа від замка вхідних дверей, проник в приміщення контори ТзОВ «Золочівський цегляний завод», що розташований по АДРЕСА_6 , звідки із гаманця, що знаходився у жіночій сумочці ОСОБА_26 , вчинив крадіжку грошей в сумі 170 гривень, після чого втік у невідомому напрямку.

Проте, суд погодився із клопотанням сторони захисту про визнання недопустимим доказом у справі Протокол огляду місця події від 13.10.2010 року кафе-бару «Лебідь» (а.с. 44 т. 5) з огляду на те, що такий отриманий з порушенням встановленого законом порядку, а саме, у протоколі вказано, що до участі у проведенні огляду місця події залучено понятих ОСОБА_27 та ОСОБА_21 . Проте, за клопотанням сторони захисту, задоволеним судом, не надалось можливим допитати в якості свідка понятого ОСОБА_21 , так як було встановлено, що така особа за вказаною в протоколі адресою не проживає і не встановлено іншого місця проживання понятого. За таких обставин суд вважає, що огляд місця події проведено за участю лише одного понятого, чим порушено вимоги процесуального закону.
Окрім того, за клопотанням сторони захисту суд визнає недопустимим доказом Протокол огляду речових доказів від 16.10.2010 року, так як викладена у ньому інформація є абсолютно незрозумілою: яка ж саме кількість копійок (штук) оглядалась та яка загальна сума грошей (копійками) оглянута, адже в протоколі вказано, що «в результаті огляду встановлено наступне: монети номіналом 10 копійок кількістю 37 копійок; монети номіналом 50 копійок кількістю 8 копійок; монети номіналом 25 копійок кількістю 25 копійок; монети номіналом 5 копійок кількістю 15 копійок...». Також судом звернуто увагу, що згідно розписки потерпілої ОСОБА_28 (а.с. 68 т. 5), вона отримала на відповідальне зберігання від слідчого розмінну монету в сумі 15,45 грн., хоча така сума грошей не співпадає з кількістю грошей, описаних в цьому протоколі, яка за підрахунком суду має становити 14,70 грн.
Не слід вважати належним доказом у справі речовий доказ - ключ від вхідних дверей кафе-бару «Лебідь», так як суд не мав змоги оглянути його в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, оскільки такий не був представлений суду стороною обвинувачення з покликанням на те, що в ході досудового розслідування ключ передано потерпілій (а.с. 68 т. 5), яка не може на час розгляду справи судом надати його для огляду у судовому засіданні (а.с. 120 т. 6).
Представлена суду стороною обвинувачення заява потерпілої ОСОБА_28 (а.с. 42 т. 5) також не може бути доказом у справі, так як згідно обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000102 від 29.12.2012 року потерпілою у справі є ОСОБА_28 (а.с. 151 т. 5).
А з пояснень ОСОБА_28 , отриманих в судовому засіданні вбачається, що мав місце факт крадіжки, проте, жодних даних про особу, яка вчинила злочин, потерпіла суду не повідомила.
Таким чином, дослідивши всі подані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, так як останній вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення коледжу та бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Однак, в ході судового розгляду справи судом не здобуто доказів на підтвердження таємного викрадення чужого майна з проникненням у приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та ТзОВ «Золочівський цегляний завод» ОСОБА_7 , а тому за цими епізодами його слід виправдати.
Встановлено, що в період інкримінованих дій ОСОБА_7 психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв будь яких тимчасових розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по епізодах крадіжок з проникненням у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та Коледжу, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме, злочини є тяжкими; дані про особу обвинуваченого, який вчинив злочин у неповнолітньому віці, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікаря нарколога, перебував на обліку у дитячого лікаря психіатра, а тому приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано інкримінований злочин.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд визнає вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину у неповнолітньому віці.
Із змісту ст. 75, 104 КК України вбачається, що у випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив злочин у неповнолітньому віці, вперше притягується до кримінальної відповідальності, виховується у багатодітній сім`ї, зважаючи на відсутність претензій майнового та морального характеру з боку потерпілих, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Проте, жодна із проведених експертиз не визнана судом як доказ у справі. За таких обставин з обвинуваченого не слід стягувати витрат за їх проведення.
Речові докази: чохол до мобільного телефону, мобільний телефон марки НОКІА 206, сім картку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , картку пам`яті на 4 ГБ, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 на ім.»я ОСОБА_7 , портмане чорного кольору, медальйон з жовтого металу, одну купюру номіналом 1 долар США серії А 45568893 Е, три купюри номіналом по 25 карбованців України, зарядний пристрій, запальничку чорного кольору, запальничку сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 надати дозвіл останньому на використання; одну купюру номіналом 100 грн. серії ВЮ № 1851235, одну купюру номіналом 50 грн. серії ЕФ № 2822974, одну купюру номіналом 20 грн. серії МЗ № 6904885, вилучені у ОСОБА_7 та передані на відповідальне зберігання ПАТ КБ «Приватбанк» - повернути ОСОБА_7 ; два лазерних диски в паперових конвертах слід зберігати при матеріалах провадження; дві господарські рукавиці та картонну папку із трьома аркушами формату А-4, один недопалок цигарки «Bond», пачку цигарок «Bond» з чотирма цигарками, які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів при Золочівському РВ ГУМВСУ у Львівській області знищити; пістолет МР-654К калібру 4,5 мм, серійний № НОМЕР_4 з написом на звороті «Made in Russia» «Baikal», що передані на зберігання Злочівському РВ ГУ МВС України у Львівській області - знищити; пару чоловічого взуття, що передані на зберігання Злочівському РВ ГУ МВС України у Львівській області повернути ОСОБА_29 ; монети та ключ із написом « ОСОБА_30 », які передані ОСОБА_28 на зберігання надати останній дозвіл на використання.
Заходів забезпечення кримінального провадження не застосовувалось.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_7 виправдати за ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки з проникненням у приміщення кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та по епізоду крадіжки з проникненням у приміщення ТзОВ «Золочівський цегляний завод» за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України по епізоду крадіжки з проникненням у приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та по епізоду крадіжки з проникненням у приміщення Золочівського коледжу Національного університету «Львівська політехніка» та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк один рік.
Відповідно до вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: чохол до мобільного телефону, мобільний телефон марки НОКІА 206, сім картку № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , картку пам`яті на 4 ГБ, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 , портмоне чорного кольору, медальйон з жовтого металу, одну купюру номіналом 1 долар США серії А 45568893 Е, три купюри номіналом по 25 карбованців України, зарядний пристрій, запальничку чорного кольору, запальничку сірого кольору, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 надати дозвіл останньому на використання; одну купюру номіналом 100 грн. серії ВЮ № 1851235, одну купюру номіналом 50 грн. серії ЕФ № 2822974, одну купюру номіналом 20 грн. серії МЗ № 6904885, вилучені у ОСОБА_7 та передані на відповідальне зберігання ПАТ КБ «Приватбанк» - повернути ОСОБА_7 ; два лазерних диски в паперових конвертах слід зберігати при матеріалах провадження; дві господарські рукавиці та картонну папку із трьома аркушами формату А-4, один недопалок цигарки «Bond», пачку з чотирма цигарками «Bond», які передані на зберігання у камеру зберігання речових доказів при Золочівському РВ ГУМВСУ у Львівській області знищити; пістолет МР-654К калібру 4,5 мм, серійний № НОМЕР_4 з написом на звороті «Made in Russia» «Baikal», що передані на зберігання Злочівському РВ ГУ МВС України у Львівській області - знищити; пару чоловічого взуття, що передані на зберігання Злочівському РВ ГУ МВС України у Львівській області повернути ОСОБА_29 ; монети та ключ із написом « ОСОБА_30 », які передані ОСОБА_28 на зберігання надати останній дозвіл на використання.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бродівський районний суд Львівської області.

Суддя ОСОБА_1