печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
14 грудня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представників потерпілих- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглядаючи у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 190 КК України, перебуває в провадженні суду на стадії судового розгляду.

У відповідності до вимог ст. 331 КПК України судом в судовому засіданні на обговорення поставлено питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_12 , строк тримання під вартою якої спливає 17.12.2017 року.

Прокурор вважає, що необхідно продовжити тримання обвинуваченої під вартою, посилаючись на те, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, а також враховуючи її процесуальну поведінку під час досудового розслідування.

Потерпіла ОСОБА_6 , представники потерпілих - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтримали думку прокурора.

Захисник - адвокат ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_11 при вирішенні даного питання поклалися на розсуд суду.

Захисник адвокат ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_12 посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, а також просив врахувати особу обвинуваченої та стан її здоров`я, яка є пенсіонеркою, потребує лікування та постійного нагляду лікарів, у зв`язку з чим просив змінити обвинуваченій ОСОБА_12 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або зменшити необґрунтовано високий розмір застави, про що надав письмове клопотання.

Обвинувачена ОСОБА_12 підтримала клопотання захисника, просила суд обрати їй запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зазначивши що не має наміру ухилятися від суду.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін, приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Колегія суддів, заслухавши думку сторін, вважає, що підстави для збереження відповідного запобіжного заходу у вигляді взяття (тримання під вартою) відносно обвинуваченої ОСОБА_12 у провадженні не відпали.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також те, що ризики встановлені під час обрання запобіжного заходу та перевірені Апеляційним судом м. Києва на даний час продовжують існувати та не зменшилися.

Обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується та не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченої від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно вплинути на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підстави для продовження запобіжного заходу - взяття (тримання) під вартою, не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченої, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_12 у вигляді взяття (тримання) під вартою до 11.02.2017 року включно.

Проте, як з`ясувалось, визначений ухвалою слідчого судді під час застосування запобіжного заходу розмір застави, як альтернативний запобіжний захід є непомірним для обвинуваченої ОСОБА_12 , при цьому виходить за межі встановлених розмірів визначених ч. 5 ст. 182 КПК України.

В той же час слід врахувати особу обвинуваченої, її вік, сімейний та матеріальний стан, те що вона є пенсіонеркою, а також стан її здоров`я, тривалість досудового розслідування та судового розгляду, в тому числі тривалість її знаходження під вартою.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, колегія суддів приходить до висновку про можливість зменшення розміру визначеної застави в межах передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особливо тяжкого злочину, та визначити розмір застави в розмірі двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 000 грн. зобов`язавши обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України та покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, ст. 331 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін у вигляді взяття під варту (тримання під вартою), продовживши строк запобіжного заходу до 11.02.2018 року (включно).

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 320 000 грн. зобов`язавши обвинувачену прибувати за кожною вимогою до суду для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самою обвинуваченою так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві:

р/р 373 180 051 120 89;

МФО (код банку) 820172;

ЄДРПОУ банку: 26268059;

Банк одержувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

В разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_12 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися із населеного пункту (м. Київ та Київська обл.) без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками, потерпілими, іншим обвинуваченим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання відповідному органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченій, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де особа утримується.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа установи, де особа утримується, має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_12 та повідомити усно і письмово суддю Печерського районного суду м. Києва.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачена вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2