Ухвала
іменем україни
31 жовтня 2017 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
представника потерпілогоОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,
розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001293 щодо

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК,
установив:
У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК. За твердженням скаржника, апеляційний суд істотно порушив кримінальний процесуальний закон, оскільки належним чином не поінформував потерпілого та його представника про час та місце судового засідання і розглянув справу без їх участі. Крім того, представник потерпілого вважає, що апеляційний суд безпідставно зменшив розмір суми відшкодування потерпілому моральної шкоди.
Учасникам кримінального провадження належним чином було повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду; клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

За вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16 травня 2016 року ОСОБА_8 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, а на підставі статей 75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 2 4 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 солідарно на користь ОСОБА_9 68 148 грн та 50 000 грн у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Судом ОСОБА_8 визнано винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, що завдало значної матеріальної шкоди, вчиненому за обставин, викладених у вироку.

Як установив суд, 01 січня 2015 року приблизно о 23.00 год. у квартирі АДРЕСА_2 неповнолітній ОСОБА_8 узяв ключі від автомобіля Chevrolet Aveo, що належить ОСОБА_9 . Потім засуджений вийшов на двір, де знаходилося вказаний автомобіль, завів його і виїхав на вулицю. Біля кладовища на вул. Карла Маркса у згаданому місті ОСОБА_8 , не впоравшись із керуванням, з`їхав у кювет і пошкодив транспортний засіб, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 71 708 грн.

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 11 жовтня 2016 року змінив вирок місцевого суду в частині вирішення цивільного позову, зменшив суму відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 , до 25 000 грн.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого на підтримання касаційних вимог, думку прокурора про їх обґрунтованість, пояснення захисника, котрий заперечив проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подана скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.
Керуючись правилами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає оспорюване рішення в межах касаційної скарги, в якій висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність юридично-правової оцінки діяння за ч. 2 ст. 289 КК не заперечуються.

Як випливає з положень п. 1 ч. 3 ст. 56, ч. 4 ст. 58 КПК, під час апеляційного провадження потерпілий та його представник мають право бути завчасно поінформованими про час та місце перегляду справи.

Порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні регламентовано ст. 135 цього Кодексу. Зокрема, у ч. 1 згаданої норми передбачено, що особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, суд відповідно до ст. 325 КПК, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або відкладення судового розгляду.
Цих законодавчих приписів апеляційний суд не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалами Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2016 року було відкрито апеляційне провадження за скаргами прокурора та законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 , а 08 липня їх розгляд призначено на 20 вересня цього ж року. Наявні у справі зворотні поштові повідомлення свідчать про вручення копій апеляційних скарг та зазначених судових рішень усім учасникам кримінального провадження (т. 2, а.к.п. 113117, 121127), крім потерпілого та його представника. Про відкладення судового розгляду на 11 жовтня 2016 року було поінформовано прокурора, обвинуваченого (т. 2, а.к.п. 133), а також орган опіки та піклування (т. 2, а.к.п. 136). Разом із тим, у справі не міститься підтвердження факту отримання потерпілим ОСОБА_9 повістки про виклик до суду або ознайомлення з її змістом іншим шляхом, як це передбачено ст. 136 КПК. Що стосується представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 , то відповідно до наявних у справі супровідних листів (т. 2, а.к.п. 111, 119, 134) процесуальні документи направлялися йому за іншою адресою, ніж та, що указана у списку осіб, які підлягають виклику в судове засідання (т. 2, а.к.п. 7) та у профайлі адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України.
У призначений день 11 жовтня 2016 року апеляційний суд розглянув справу без участі потерпілого та його представника, не перевіривши, чи ознайомилися ці особи з поданими апеляційними скаргами, а також чи було їм належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання. Водночас усупереч положенням ст. 325 вказаного Кодексу суд не з`ясував думки учасників судового провадження щодо можливості здійснення апеляційного провадження за відсутності ОСОБА_9 та його представника. Таким чином, згаданий суд позбавив указаних осіб можливості висловити свою позицію щодо заявлених сторонами апеляційних вимог, порушивши їх процесуальні права.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання. Отже, допущені судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права є істотними й тягнуть за собою скасування оспорюваного рішення, про що слушно зазначає представник потерпілого в касаційній скарзі.

Крім того, згідно з ч. 5 ст. 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом, з урахуванням вимог Цивільного процесуального кодексу України. Однак усупереч положенням ст. 419 КПК у мотивувальній частині ухвали не зазначено, які статті закону порушив місцевий суд при вирішенні цивільного позову та якими нормами права керувався апеляційний суд, змінюючи вирок у частині визначення сум, які підлягають стягненню в рахунок відшкодування завданої потерпілому моральної шкоди.
З огляду на викладене оспорювану ухвалу не можна залишити в силі, вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підлягає скасуванню, а кримінальне провадження призначенню на новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Тому, зважаючи на доводи та вимоги у поданій касаційній скарзі, її слід задовольнити частково.

Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно врахувати зазначене, розглянути справу з додержанням приписів кримінального процесуального закону, ретельно перевірити доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, а також перевірити інші доводи, викладені в касаційній скарзі представника потерпілого щодо розміру завданої моральної шкоди, й ухвалити справедливе рішення, яке відповідає ст. 370 КПК.

Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 6 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд

постановив:
Касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_12 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_2 ОСОБА_3