Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

28 березня 2018 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2018 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0004922,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

захисників -адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління Служби безпеки України в Рівненській області ОСОБА_9 та продовжено запобіжний захід тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.2 ст.309 КК України з визначенням застави у розмірі 881000 грн.
При цьому слідчим суддею констатовано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 та ч.2 ст.309 КК України, перший з яких є тяжким злочином, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 10 років з конфіскацією майна, а також те, що перебуваючи на волі підозрювана може впливати на свідків у кримінальному провадженні, уникнути слідства та суду, сховати або знищити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим
________________________________________________________________________________
№11сс/787/82/ 2018 Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_10
Категорія: запобіжний захід Доповідач ОСОБА_1
чином.
Строки досудового розслідування продовжено прокурором до 23 травня 2018 року.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просив вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, або застосувати запобіжний захід у виді застави в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що слідчим суддею перед ухваленням рішення, щодо продовження строку застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не проведено належним чином аналізу всіх ризиків про які зазначав слідчий та прокурор, оскільки ним не прийнято до уваги, що такі ризики відсутні. Так, на думку захисника, наявність у ОСОБА_6 паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон не являється підтвердженням того, що вона буде переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. При цьому, твердження органів слідства про те, що вказаний паспорт громадянина України для виїзду за кордон був викрадений не підтверджується жодним доказом.

Крім того, апелянт зазначив, що згідно зміненого повідомлення про підозру ОСОБА_6 не інкримінуються діяння щодо вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, тому відсутній ризик впливу його підзахисної на інших підозрюваних. Також підозрювана не має наміру перешкоджати в здійсненні органом досудового розслідування належного здійснення розслідування у кримінальному провадженні, а припущення слідчого про те, що вона причетна до викрадення вилучених речей, нічим не підтверджено.

Також відсутні дані, які б підтверджували факт можливості вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень або продовжувати кримінальні правопорушення, у яких вона підозрюється.

Захисник наголосив на тому, що висновки суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у інкримінованих їй злочинах, не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Окрім того, обрання щодо його підзахисної тримання під вартою із заставою 881000 грн. є занадто суворим запобіжним заходом, оскільки виключних випадків для визначення застави більше, ніж встановленої ст.182 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), не вбачається. При цьому, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 на даний час офіційно ніде не працює , проживає на орендованій квартирі, являється лише власницею ? квартири АДРЕСА_3 , інших матеріальних благ у неї немає.

Зважаючи на викладені обставини, захисник вважає, що прокурор та слідчий не довели неможливості застосування до його підзахисної більш м`якого запобіжного заходу, а даний запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрювану ОСОБА_6 та захисників-адвокатів ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу і просили скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, або застосувати запобіжний захід у виді застави в розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, доводи прокурора ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних доводів і залишення ухвали слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд повинен з'ясувати всі обставин, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу і умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року „Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" (з змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року № 10, від 24 жовтня 2008 року № 15) суди при вирішенні питань, пов`язаних із обранням запобіжного заходу у вигляді взяття під варту мають додержувати вимог ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим. 04.ХІ.50), відповідно до якої обмеження права особи на свободу й особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

За ст.17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК та п.«b» ч.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року) запобіжний захід у виді взяття під варту або його продовження обирається підозрюваному, обвинуваченому судом за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно клопотання слідчого ОСОБА_6 підозрюється у тому, що діючи у порушення Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» від 08.07.1999 № 863-ХІV та інших нормативно-правових актів, будучи особою, яка має широке коло знайомств серед осіб у сфері незаконного обігу таких речовин, впродовж тривалого періоду часу незаконно придбавала у невстановлених на даний час досудовим слідством осіб психотропні речовини для їх подальшого зберігання з метою особистого вживання.
ОСОБА_6 , за невстановлених досудовим слідством обставин, перебуваючи, в м.Києві у грудні 2017 року, у черговий раз незаконно придбала психотропні речовини у вказаних цілях, які зберігала для продовження вчинення вказаної протиправної діяльності у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.
З метою приховування своєї злочинної діяльності та уникнення притягнення за такі дії до кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 прийняла рішення про приховане поміщення придбаних нею таблеток в упакування з-під інших, не заборонених в обігу, лікарських засобів та про їх розміщення серед великої кількості такої категорії медичних препаратів та контрабандного переміщення через митний кордон України.
Надалі, ОСОБА_6 , враховуючи обізнаність та здобуті нею навики про форми та методи діяльності працівників правоохоронної системи, а також будучи достеменно обізнаною про порядок проходження митного контролю, діючи з метою контрабандного переміщення психотропних речовин у великих розмірах через митний кордон України, ініціювала створення штучних умов для швидкого та безпечного проходження митого контролю у митному пості «Аеропорт «Київ» (Жуляни») Київської міської митниці на рейсове повітряне судно сполученням Київ-Дубаї (Об`єднані Арабські Емірати) для подальшого досягнення злочинної мети в частині контрабанди вказаних таблеток у Соціалістичну Республіку В`єтнам.
Однак з причин, що не залежали від волі вказаної особи, співробітниками Управління СБУ в Рівненській області, у ході проведення санкціонованого обшуку, таку діяльність припинено шляхом виявлення у багажі ОСОБА_11 23 таблеток, які згідно з висновком експерта ІСТЕ СБ України від 23.12.2017 № 316/5, містять особливо небезпечну психотропну речовину МДМА загальною масою 3,370 грам.
У подальшому, 23.12.2017 року о 16 год. 55 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК, після чого 23.12.2017 їй вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.305 КК України - закінчений замах на переміщення психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, а 24.12.2017 - повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 КК України - закінчений замах на переміщення психотропних речовин через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у великих розмірах та ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту у великих розмірах.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, що його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні старшого слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305 та ч.2 ст.309 КК України.
Також колегія суддів вважає, що перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у інкримінованих злочинах, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може знищити, сховати, або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто заявлені у клопотанні ризики з часу застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та існують на теперішній час. Тому слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам. Вказані обставини були доведені і прокурором при апеляційному перегляді.

Обставини, на які покликається захисник в апеляційній скарзі - наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, відсутності у неї паспорту громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон, не спростовують висновку слідчого судді та не зменшують вказані ризики.
Крім того, прокурором наведені достатні дані на підтвердження неможливості завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали у зв`язку з необхідністю проведення ряду процесуальних дій - встановити всіх осіб причетних до інкримінованих злочинів, отримати висновки ряду призначених експертиз тощо. Доводи апелянта про можливість здійснення цих процесуальних дій у коротші терміни, колегія суддів вважає позбавленими підстав.
При визначенні розміру застави слідчим суддею взято до уваги ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 10 січня 2018 року, згідно якої визначаючи підозрюваній ОСОБА_6 заставу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, колегією суддів було враховано обставини вказаного кримінального правопорушення, особливу соціальну небезпеку діяння, матеріальний стан підозрюваної, а також практику Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру застави. Вказані обставини були підставою для висновку, що саме такий розмір застави з достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваною покладених для неї обов`язків, тому підстав для зменшення такого розміру на даний час колегія суддів не вбачає.
Водночас колегія суддів зауважує, що вимога апелянта щодо обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби не конкретизована, оскільки не містить адреси та часу. Проте відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2018 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3