Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1475/17
Провадження № 1-кп/280/240/17
ВИРОК
Іменем України
20 грудня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000726 від 19.10.2017 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старосільці Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одружений, утриманців не має, не працює, не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 13 жовтня 2017 року близько 23-00 год. разом із потерпілим ОСОБА_6 перебували в приміщенні кухні домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 та розпивали спиртні напої. Перебуваючи у даному приміщенні у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, що перебувало у потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час та місці ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось в нанесенні потерпілому ОСОБА_6 двох ударів кулаком в обличчя, внаслідок яких останній впав на поверхню землі обличчям донизу. Після чого, ОСОБА_5 , утримуючи руки потерпілого за спиною, дістав із задньої кишені штанів останнього грошові кошти в сумі 200 гривень однією купюрою, які в послідуючому привласнив.

Таким чином, ОСОБА_5 внаслідок протиправних дій завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 у вигляді підшкірного крововиливу в ділянці лівої щоки, обширного садна на спині, саден в ділянці правого та лівого ліктьового суглобів, що відносяться до легкого тілесного ушкодження та відкрито заволодів його грошовими коштами на суму 200 гривень, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, 13.10.2017 разом із потерпілим вживали спиртне, обвинувачений наніс потерпілому два удари в лице, голову, потерпілий впав лицем вниз, обвинувачений забрав із задньої кишені штанів потерпілого 200 гривень, шкоду потерпілому відшкодував повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, просив застосувати до обвинуваченого суворе покарання, зазначив, що шкода обвинуваченим відшкодована.

Обвинувачений ОСОБА_5 , прокурор, не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна,поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто грабежу.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ч.2 ст.186 є тяжким злочином, ОСОБА_5 не судимий, не працює, неодружений, утриманців не має, добровільно відшкодував шкоду, спричинену потерпілому, за місцем проживання характеризується позитивно.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого,позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті Кримінального Закону, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого, таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_5 та запобігання останнім нових злочинів, оскільки перебуваючи під наглядом уповноваженого органу з питань пробації, він відчуватиме відповідний тиск відповідальності

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 2(два) роки, в період якого, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1