Провадження № 1-кп/520/410/13
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2013 року

Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючий суддя Войтов Г.В.,

при секретарі Кирикова О.О.

з участю прокурора Цівільова В..

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт, який внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0005450 від 09.10.2013 року та угоду про примирення від 28.10.2013 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :

31.10.2013 року в Київський районний суд м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005450 від 09.10.2013 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України та угода про примирення, укладена між потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 від 28.10.2013 року. Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Перевіривши обвинувальний акт та зміст угоди про примирення, вислухавши потерпілого, обвинуваченого, його захисника та прокурора, суд дійшов висновку, що угода про примирення, укладена між обвинуваченим та потерпілим затвердженню не підлягає, а справа підлягає поверненню прокуророві. Будь яких інших клопотань від учасників судового процесу до суду не надійшло.

Відповідно до ст. 12 КК України класифікація злочинів кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбачено ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Згідно з ст.. 469 ч. 3 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним;

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

В ході судового засідання потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_3 до скоєння кримінального правопорушення не бачив, за пропозицією слідчого прибув до Київського РВ де у присутності міліціонерів була укладена угода про примирення.

За таких обставин, з огляду на п. 4 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність належних правових підстав для затвердження угоди про примирення від 28.10.2013 року. Також при перевірці угоди на відповідність вимогам КПК та КК України встановлено, що вона укладена за ініціативи слідчого, що є порушенням ч. 1 ст. 469 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-372, 469, 474 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У затвердженні угоди про примирення від 28.10.2013 року, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_2 відмовити.

Повернути кримінальне провадження прокурору Київського району м. Одеси для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Войтов Г. В.