Справа № 367/3068/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю представників

заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

прокурора ОСОБА_10 ,

законних представників

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області скаргу адвоката ОСОБА_13 в інтересах потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на постанову прокурора про закриття кримінального провадження,-

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшла вищезазначена скарга.

Заявник скаргу мотивує тим, що групою слідчих слідчого відділу Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002976 від 06.12.2015 р. за підозрою ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснював прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 .

Потерпілими у кримінальному провадженні № 0002976 від 06.12.2015 р визнані ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , неповнолітні ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

07.12.2015 р. ОСОБА_16 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 1 ст. 263 КК України. У письмовому повідомленні про підозру вказані як встановлені досудовим розслідуванням наступні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України:

«…06.12.2015 близько 18 год. 35 хв., ОСОБА_16 знаходячись у громадському місці, поблизу житлового будинку №2 по вул. Богдана Хмельницького в м. Буча Київська область, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, виражаючи зневажливе ставлення до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил і норм поведінки, безпричинно, в присутності потерпілих, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_21 , дістав із кишені своєї куртки предмет зовні схожий на бойовий припас типу «граната» Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_16 застосував предмет зовні схожий на бойовий припас типу «граната» шляхом від`єднання запобіжної чеки та кидка, після чого відбувся вибух, внаслідок якого…» потерпілі особи отримали легкі тілесні ушкодження та тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

01.03.2016 р. прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 винесла постанову про закриття кримінального провадження «…відносно ОСОБА_16 , за вчинення злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, внесеного 06.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002976, у зв`язку з відсутністю в діянії ОСОБА_16 складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України...»

04.03.2016 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000742 за фактом завдання потерпілим ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Наведене нижче вказує на те, що постанова від 01.03.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 р. за ч. 4 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_16 є невмотивованою, незаконною та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення цього кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожен доказ з точи зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Постанова від 01.03.2016 р. про закриття кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 р. за ч. 4 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_16 встановленим вимогам не відповідає.

Мотивувальна частина оскаржуваної постанови має наступну структуру:

Спочатку прокурором викладено текст повідомленої ОСОБА_16 підозри та вказано дату повідомлення про підозру.

Далі наведено аналіз окремих доказів, вибраних прокурором з загального обсягу матеріалів цього кримінального провадження, а саме:

1)Наведено показання ОСОБА_17 та вказано що іншими потерпілими ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 надані аналогічні покази.

2)Наведено вибрані репліки з показань ОСОБА_14 та вказано що потерпілим ОСОБА_14 надані аналогічні покази.

3)Після цього зазначено, що для усунення розбіжностей в показаннях вищевказаних осіб проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_24 та ОСОБА_16 .

Відповідно до тексту постанови про закриття кримінального провадження саме результати слідчого експерименту від 26.02.2016 р. лягли в основу прийнятого прокурором рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 296 КК України.

В оскаржуваній постанові прокурор наводить не цитати з протоколу слідчого експерименту від 26.02.2016 р., а власну інтерпретацію отриманих під час його проведення результатів. Як вважає прокурор, за результатами слідчого експерименту від 26.02.2016 р. встановлено, що ОСОБА_16 бойовий припас типу «граната» «не діставав із кишені своєї куртки і не застосовував шляхом від`єднання запобіжної чеки і кидка внаслідок чого відбувся вибух…» Вказане на переконання прокурора підтверджується показаннями ОСОБА_24 та ОСОБА_16 , а факт правдивості доводів ОСОБА_16 та ОСОБА_24 підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 .

Фактично ж, потерпілі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_17 в своїх показаннях під час різних слідчих дій незмінно вказували на те, що вони бачили трьох конфліктуючих чоловіків, але з огляду на відстань від конфліктуючих, темну пору доби і відсутність в той вечір на місці події штучного освітлення, вони не могли розрізняти обличчя та рухи конфліктуючих осіб. Чи кидав хтось з конфліктуючих гранату вони не бачили, від чого стався вибух також не бачили. Очевидно, що на підставі їхніх показань неможливо встановити хто саме застосував гранату.

Як вказує прокурор «…слідчим експериментом встановлено, що в момент кидання гранати з місця конфлікту будь-який конфліктуючий мав можливість побачити ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 »

Наведена репліка, хоча і міститься в протоколі слідчого експерименту, є очевидно абсурдною, так як відповідно до показань всіх без винятку учасників цього слідчого експерименту неповнолітні потерпілі: ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_17 рухались по вул. Богдана Хмельницького. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під час розмови з ОСОБА_16 знаходились обличчям до ОСОБА_16 , спиною до вул. Богдана Хмельницького. Відтак, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не бачили і не могли бачити неповнолітніх потерпілих.

Окремо зауважує, що слідчий експеримент та складання протоколу за його результатом проведено з численними суттєвими порушеннями КПК України. В зв`язку з чим 02.03.2016 р. Представником потерпілого адвокатом ОСОБА_13 подано до Ірпінського ВП ГУНП в Київськії області клопотання в порядку ст. 220 КПК України про визнання протоколу слідчого експерименту від 26.02.2016 р. недопустимим доказом. Вказане клопотання залишено слідчим та прокурором без належного процесуального реагування.

Поряд з цим, факт внесення дописок до протоколу слідчого експерименту від 26.02.2016 р. встановлено та підтверджено судовим рішення слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_26 . На дослідження слідчому судді було надано дві фотокопії протоколу слідчого експерименту, проведеного 26.02.2016 р. в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0002976:

-зроблена представником потерпілого ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_13 01.03.2016 р. під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0002976;

-зроблена захисником підозрюваного ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_13 під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000742.

Відповідно до ухвали слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.2017 р. ОСОБА_26 (справа № 367/981/17) «… судом встановлено невідповідність протоколу проведення слідчого експерименту від 26.02.2016 р. в частині один протокол відрізняється від іншого тим, що в одному протоколі є підписи понятих а в іншому відсутні. В одному 14 (чотирнадцять) учасників слідчих дій а в іншому 11 (одинадцять).»

Наведене вказує на те що протокол слідчого експерименту від 26.02.2016 р. є недопустимим доказом та прокурор не може посилатись на нього, обґрунтовуючи процесуальне рішення.

Підсумовуючи викладені в постанові про закриття кримінального провадження відомості, прокурор вказує: «Аналізуючи зібрані матеріали кримінального провадження, встановлено, що обидва ОСОБА_27 намагалися вийняти руки ОСОБА_16 з його кишень. При цьому, ОСОБА_16 попереджав, що у нього в руках граната. Після цього, ОСОБА_14 витягнув з кишені праву руку ОСОБА_16 , в якій була граната. ОСОБА_24 бачила, як ОСОБА_14 забрав з руки ОСОБА_16 гранату та викинув її в бік, що виключає в діях ОСОБА_16 , кваліфікуючі ознаки злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України» - грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристованого для нанесення тілесних ушкоджень.»

Такі висновки прокурора не ґрунтуються ані на вибраних нею, ані, як того вимагає КПК України, на всіх матеріалах кримінального провадження.

Переважну частина відомостей, що містяться в матеріалах кримінального провадження, прокурором безпідставно не взято до уваги.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.12.2015 р. свідок ОСОБА_28 саме на ОСОБА_16 вказав як на чоловіка, який «після вибуху намагався втекти з місця пригоди».

Як вказано в протоколі пред`явлення особи для впізнання від 07.12.2015 р. свідок ОСОБА_29 впізнав ОСОБА_16 , повідомив, що «06.12.15 о 18:30 після вибуху гранати бачив чоловіка на якого очевидці вибуху вказали, що він кинув гранату.»

З протоколу допиту свідка ОСОБА_30 , який був понятим під час пред`явлення особи для впізнання трьома свідками вибуху - «Як я зрозумів, всі троє з них переслідували ОСОБА_16 та відслідкували маршрут його руху після того, як в м. Буча, поблизу будинку № 2 по вул. Богдана Хмельницького пролунав вибух.»

Протоколом допиту свідка ОСОБА_31 , який був понятим під час пред`явлення особи для впізнання трьома свідками вибуху підтверджується, що особи впізнали ОСОБА_16 .

В протоколі допиту свідка ОСОБА_24 від 07.12.2015 р. (з 15:45 до 16:15) зафіксовані наступні її показання:

« ОСОБА_32 та ОСОБА_33 вживали алкогольні напої…»

«…у нас виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_33 та ОСОБА_32 пішли з квартири, …при цьому ОСОБА_33 взяв із собою ключі від мого автомобіля та документи на нього. Розуміючи що ОСОБА_33 перебуває у нетверезому стані, а також той факт, що він може сісти за кермо автомобіля п`яним, я зателефонувала до свого знайомого ОСОБА_15 , та пояснивши ситуацію, попросила його допомогти мені в пошуках мого співмешканця, на що він погодився та через декілька хвилин після дзвінка ми зустрілись неподалік мого житла.»

«… приблизно о 18:00 06.12.2016 ми разом пішли шукати мого співмешканця»

Через декілька хвилин знайшли ОСОБА_34 в магазині «Бульварчик», покликала ОСОБА_34 , він вийшов.

«… я почала просити його віддати мені ключі від автомобіля, щоб той не сідав п`яним за кермо, але він … не слухав мене та обзивав нецензурними словами.»

«Після розмови біля магазину «Бульварчик» я ОСОБА_33 та ОСОБА_35 пішли на автостоянку перед будинком № 2 по вул. Б.Хмельницького …, де ОСОБА_35 спробував забрати у ОСОБА_34 ключі від автомобіля…але йому це не вдалося бо ОСОБА_33 почав тікати від нього.»

«Після цього ОСОБА_35 зателефонував до свого сина ОСОБА_36 та попросив його прийти на допомогу.»

Під час допиту в межах кримінального провадження 07.12.2015 р. з 02:00 до 02:30 свідок ОСОБА_24 категорично стерджує: «…я не бачила у руках свого чоловіка ніякого постороннього предмета. Від чого стався вибух я не знаю.»

Однак, під час слідчого експерименту 26.02.2016 р ОСОБА_24 розповідає про обставини події інакше: «… ОСОБА_16 тримав руки в кишенях куртки. Вона бачила всіх конфліктуючих. Обидва ОСОБА_27 намагалися вийняти руки ОСОБА_16 з його кишень.

ОСОБА_15 продовжував намагатися витягнути ліву руку ОСОБА_16 . ОСОБА_16 закричав, що у нього в руках граната. Після цього ОСОБА_14 витягнув праву руку ОСОБА_16 з карману.

Як з`ясувалося, в ній була граната. ОСОБА_24 бачила, як ОСОБА_14 утримуючи лівою рукою праву руку ОСОБА_16 , а правою рукою забрав з руки гранату та викинув її в бік.»

З огляду на те, що події відбувались в темну пору доби, ліхтарі на стовпах, розташованих на перехресті вул. Б.Хмельницького та вул. Енергетиків не горіли, та враховуючи на якій відстані від конфліктуючих ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 знаходилась свідок ОСОБА_24 , існують обгрунтовані сумніви щодо можливості ОСОБА_24 сприймати факти, про які вона дає показання.

Крім того, слід врахувати проживання ОСОБА_24 та ОСОБА_16 однією сім`єю, що також має значення для оцінки достовірності показань свідка.

Також зазначає, що тільки двоє очевидців (учасників) події стверджують, що ОСОБА_14 забрав у ОСОБА_16 гранату та кинув її ОСОБА_16 та, змінивши надані під час допиту від 07.12.2015 р. (з 02:00 до 02:30) в межах кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 р показання, - ОСОБА_24 .

Інші докази, які б підтверджували такі відомості, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Показання ОСОБА_16 та показання ОСОБА_24 , відмінні від наданих нею під час допиту від від 07.12.2015 р. (з 02:00 до 02:30) в межах кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 р., не мають наперед встановленої сили та самі по собі за відсутності підтвердження будь-якими іншими доказами в цьому провадженні, є очевидно недостатніми для встановлення на їх підставі будь-яких обставин кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий (прокурор) мав би провести ряд слідчих дій, спрямованих на перевірку показань учасників кримінального провадження.

Не перевіривши показання ОСОБА_16 та ОСОБА_24 за допомогою інших слідчих дій, прокурор поставив їх в основу постанови про закриття кримінального провадження.

Разом з тим, під час слідчого експерименту 22.02.2017 р. в межах кримінального провадження № 0000742 від 04.03.2016 р. за участю статистів та спеціаліста-вибухотехніка перевірено та встановлено, що:

-«випадіння» запобіжної чеки з запалу гранати за повідомлених ОСОБА_16 обставин є неможливим;

-відібрання гранати ОСОБА_14 у ОСОБА_16 за повідомлених ОСОБА_16 обставин є неможливим.

Особливу увагу привертає те, що в постанові про закриття кримінального провадження взагалі відсутні відомості щодо того хто і за яких обставин висмикнув запобіжну чеку з запалу гранати. Хоча очевидно, що з`ясування цієї обставини має суттєве (якщо не вирішальне) значення для встановлення винної особи.

Так, відповідно до літературних джерел та наданих під час слідчого експерименту 22.02.2017 р. в межах кримінального провадження № 0000742 від 04.03.2016 р. спеціалістом-вибухотехніком пояснень, для застосування гранти РГД-5 слід виконати наступну послідовність дій: розігнути вусики запобіжної чеки; гранату взяти в руку так, щоб спусковий важіль пальцями був притиснутий до корпуса гранати; не відпускаючи важеля, за кільце висмикнути запобіжну чеку. Самовільне чи випадкове випадіння запобіжної чеки з гранати неможливе.

Окремої оцінки потребує та обставина, що згідно протоколу огляду місця події від 06.12.2015 р. запобіжну чеку було виявлено на газоні, що розташований вздовж вул. Енергетиків, напроти торцевої стіни будинку № 2 по вул. Богдана Хмельницького в м. Буча. Саме в цьому напрямку вказував ОСОБА_16 під час слідчого експерименту 22.02.2017 р., пояснюючи звідки він прийшов на місце події.

Наведені вище відомості в їх сукупності та взаємозв`язку вказують на те, що ОСОБА_16 прийшов на місце події з гранатою, в запалі якої вже не було чеки. І, на їх переконання свідчать про те, що саме ОСОБА_16 свідомо вчинив низку дій, спрямованих на застосування гранати: відігнув вусики запобіжної чеки та висмикнув запобіжну чеку з запалу гранати.

Наведене беззаперечно вказує на невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та завчасність висновку про відсутність в діянні складу злочину або відсутність події злочин. Оскаржувана постанова не ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та прийнята без оцінки кожного доказу з точки зору допустимості та належності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття саме такого процесуального рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Усебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи; а-по друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановлених матеріалами справи.

Між тим, матеріали кримінального провадження та зміст оскаржуваної постанови беззаперечно свідчать про недотримання органом досудового розслідування вищевказаних вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.

Окремо звертає увагу на резолютивну частину оскаржуваної постанови.

Так, в п. 3 резолютивної частини оскаржуваної постанови вказано: «Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.» Разом з тим, станом на 10.05.2017 р. під час ознайомлення представником потерпілого адвокатом ОСОБА_13 з матеріалами кримінального провадження в них були відсутні жодні документи на підтвердження отримання будь-ким з потерпілих копії постанови про закриття кримінального провадження. Під час проведення слідчого експерименту в провадженні № 0000742 від 04.03.2016 р. потерпілі особи вказали, що про закриття кримінального провадження № 0002976 за ч. 4 ст. 296 КК щодо ОСОБА_16 їм не відомо.

Крім того, всупереч вимогам п. 3 ч. 5 ст. 110 КПК України резолютивна частина не містить відомостей про можливість та порядок оскарження. Такий недолік постанови є суттєвим, оскільки навіть за умови вручення копії постанови потерпілим, порушує їх право на оскарження процесуального рішення.

Як вказано вище, прокурором не виконано встановлений ч. 6 ст. 284 КПК України щодо надіслання потерпілому постанови про закриття кримінального провадження.

На неодноразові звернення представника (захисника) ОСОБА_14 до Ірпінського ВП ГУНП в Київській області та до Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури копія постанови про закриття кримінальнго провадження також не була надана:

30 грудня 2016 р. адвокатом ОСОБА_13 надіслано до ВП ГУНП в Київській області адвокатський запит щодо надання копії постанови про закриття кримінального провадження № 0002976 за ч. 4 ст. 296 КК щодо ОСОБА_16

10 січня 2017 р. отримано відповідь ВП ГУНП в Київській області, в якій вказано: «надати копію постанови про закриття кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 р. неможливо, бо матеріали вказаного кримінального провадження знаходяться в Ірпінському міському суді Київської області…»

27 січня 2017 р. адвокатом ОСОБА_13 надіслано до Ірпінського міського суду адвокатський запит щодо надання копії постанови про закриття кримінального провадження № 0002976 за ч. 4 ст. 296 КК щодо ОСОБА_16

13 лютого 2017 р. отримано відповідь Ірпінського міського суду такого змісту: «в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_16 постанова про закриття кримінального провадження № № 0002976 від 06.12.2015 р. відсутня.»

Тільки 10.05.2017 р. в приміщенні Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури прокурор ОСОБА_10 надала представнику потерпілого ОСОБА_14 адвокату ОСОБА_13 копію постанови про закриття кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Перелік відповідних рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, встановлено ст. 303 КПК.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З врахуванням вимог ст. ст. 115, 304 КПК України строк оскарження постанови про закриття кримінального провадження № 0002976 за ч. 4 ст. 296 КК щодо ОСОБА_16 триває закінчується 20.05.2017 р.

У зв`язку із викладеними обставинами заявник просить за результатом розгляду цієї скарги постановити ухвалу, якою постанову прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_16 , за вчинення злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, внесеного 06.12.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002976 - скасувати, матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Представники заявника ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , в судовому засіданні скаргу підтримали, підтвердили обставини, викладені у скарзі, просили її задовольнити. Також представником потерпілих ОСОБА_8 в судовому засіданні надані додаткові пояснення, в яких крім обставин, зазначених у скарзі, представник також пояснив, що обґрунтованість висунутої підозри була неодноразово підтверджена відповідними рішеннями слідчих суддів, що здійснювали судовий контроль в межах кримінального провадження при обранні, а в подальшому продовженні запобіжного заходу щодо ОСОБА_16 у вигляді тримання під вартою. Пояснив, що слід особливо звернути увагу на підстави продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_16 , що містять як клопотання органу досудового розслідування так і безпосередньо ухвали слідчих суддів. Так, серед підстав неможливості завершення досудового розслідування слідчим наведено, а слідчим суддею підтверджено необхідність проведення: з клопотання слідчого від 26.01.2016 року, ухвали слідчого судді ОСОБА_1 від 26.01.2017 року, ухвали слідчого судді ОСОБА_26 від 23.02.2017 року: з метою усунення протиріч між показами потерпілих та підозрюваного необхідно провести одночасні допити між ними; з метою усунення протиріч між показами потерпілих, підозрюваного та свідків, необхідно провести одночасні допити між потерпілими та свідками; з метою встановлення тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілим, та зважаючи на те, що останні проходили тривале лікування в закладах охорони здоров`я, лише 15.01.2016 року було призначено судово-медичні експертизи, які на даний час не виконані; з метою встановлення на бумазі в яку були загорнуті гранати, 08.12.2015 року було призначено судово-хімічну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення механізму спричинення ушкоджень, які виявлені на одязі потерпілих, 24.12.2015 року призначено судово-трасологічну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення наявності на осколках ДНК-профілю підозрюваного ОСОБА_16 , 28.12.2015 року призначено судово-молекулярно-генетичну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення проміжку часу між зірванням чеки та вибухом гранати допитати спеціаліста експерта судово-балістичної експертизи; з метою повного та всебічного дослідження обставин події провести за участі п`яти неповнолітніх потерпілих, спеціаліста в області вибухотехнічних експертиз слідчий експеримент; провести огляд відеозапису слідчого експерименту проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 . Жодних з наведених слідчих дій проведено не було. Протиріччя у показах потерпілих, свідків, підозрюваного - не усунуті жодним чином. Також пояснив, що на особливу увагу заслуговує пункт щодо «провести огляд відеозапису слідчого експерименту проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_14 ». Однак, ніякого відео експерименту не має, так як його не було. Вважав, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження від 01.03.2016 року, що винесена прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 в межах кримінального провадження №0002976 прийнята за результатом очевидно упередженого та однобічного дослідження матеріалів кримінального провадження та підлягає скасуванню.

Законні представники потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримали пояснення представників ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просили скаргу задовольнити.

Представник особи, відносно якої винесено постанову про закриття кримінального провадження ОСОБА_16 ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, пояснив, що постанова про закриття кримінального провадження відносно підозрюваного ОСОБА_16 була винесена на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_16 складу кримінального правопорушення, передбченого ст. 296 КК України. Правоохоронними органами м. Ірпеня у 2015 році зареєстровано в ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 263 КК України та за ч. 4 ст. 296 КК України, які в подальшому були об`єднані під загальним номером 0002976. Підставою для відкриття кримінального провадження за ч.1 ст. 263 КК України став факт незаконного придбання, зберігання та носіння ОСОБА_16 боєприпасів, а саме бойових гранат, запалів до них та набоїв. Підставою для відкриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 296 КК України стало повідомлення про те, що невідома особа в м. Буча кинув в сторону на дорогу, на якій перебували люди предмет, внаслідок чого стався вибух і вісім осіб отримали осколкові поранення. Під час досудового розслідування було оголошено підозру ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263 , ч.4 ст. 296 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим останній тривалий час перебував під вартою. В ході досудового розслідування було підтверджено лише факт незаконного придбання, зберігання та носіння ОСОБА_16 боєприпасів, у зв`язку з чим 23.03.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002976 від 06.12.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_16 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України прокурором направлено до суду до розгляду по суті та вироком Ірпінського міського суду від 14.11.2016 року ОСОБА_16 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на 3 роки. Факт вчинення ОСОБА_16 злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України свого підтвердження під час досудового розслідування не знайшов, так як було встановлено, що в м. Буча на вул. Б. Хмельницького ніхто хуліганських дій не вчиняв, а гранату у ОСОБА_16 з кишені забрав і кинув в бік ОСОБА_14 під час конфлікту між ними на вулиці, у зв`язку з чим від вибуху випадково отримали тілесні ушкодження прохожі. Так як кваліфікація зазначених дій за ст. 296 КК України була неправомірною, а гранату підозрюваний ОСОБА_16 не кидав, відносно нього було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 року у зв`язку з відсутністю в його діянні злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України. Адже, ні свідки, ні потерпілі ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 під час допитів не вказують на ОСОБА_16 , як на особу, яка кинула гранату. Крім того, кваліфікація дій особи, яка викинула в бік гранату при обставинах, які були встановлені під час досудового розслідування за статтею 296 КК України викликає великий сумнів і є неправильною. Також пояснив, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні були проведені всі необхідні слідчі дії за участю заявників, свідків, потерпілих, експертів, підозрюваного і лише розгляд доказів в їх сукупності надав можливість для прийняття кінцевих процесуальних рішень у вказаному кримінальному провадженні: вручення кінцевої підозри, закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 296 КК України, направлення обвинувального акту до суду за ч.1 ст. 263 КК України. Пояснив, що рішення прокурора про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного не є перешкодою для продовження досудового розслідування щодо відповідного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим розслідування факту отримання тілесних ушкоджень під час вибуху гранати було продовжено і на цей час обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 122 КК України спрямовано до суду для розгляду по суті. На сьогоднішній день в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які обставини, які вказують на незаконне закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_16 за ст. 296 КК України. Вважав, що скарга представника потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на постанову про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_16 за ч. 4 ст. 296 КК України є лише спробою захисту в інтересах підозрюваного ОСОБА_14 у кримінальному провадженні № 0000742 за ч.1 ст. 122 КК України, обвинувальний акт у якому на цей час прокурором направлено до суду для розгляду по суті. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Прокурор Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, пояснила, що оскаржувану постанову було винесено із суворим дотриманням норм кримінального процесуального законодавства. Стороною обвинувачення було допитано підозрюваного, потерпілих та свідків подій, проведено відповідні процесуальні дії за участю потерпілих, свідків, спеціалістів та підозрюваного, в тому числі і за участю заявника. Лише системний аналіз зібраних по даному кримінальному провадженню доказів дало стороні обвинувачення підстави стверджувати про відсутність в діях ОСОБА_16 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Посилання заявника у своїй скарзі на наявність судового рішення, яким було визнано такий доказ як протокол слідчого експерименту недопустимим доказом є безпідставним і таким, що не може братися до уваги слідчим суддею під час розгляду даної скарги та прийняття рішення за наслідками її розгляду. Вважала ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 17.02.2017 року незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права. Також пояснила, що на момент винесення постанови про закриття кримінального провадження всі слідчі дії після продовження слідчими суддями строку тримання під вартою ОСОБА_16 виконані не були, однак було достатньо підстав для закриття кримінального провадження. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши скаргу, дослідивши матеріали додані до скарги та матеріали кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 року слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Так, в судовому засіданні встановлено, що копію постанови прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 року заявник отримав 10.05.2017 року, а тому скаргу подано заявником з додержанням строків, визначених ч. 1 ст. 304 КПК України.

Стаття 284 КПК України, визначає вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження, зокрема, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати; набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою; помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого; існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню; потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення; стосовно кримінального правопорушення, щодо якого не отримано згоди держави, яка видала особу; стосовно податкових зобов`язань особи, яка вчинила дії, передбачені статтею 212 Кримінального кодексу України, досягнутий податковий компроміс відповідно до підрозділу 9-2 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Встановлено, що 06.12.2015 року до ЄРДР було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК України, відомості були внесені на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, особа, якій повідомлено про підозру ОСОБА_16 .

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2015 року задоволено клопотання слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_37 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та застосовано до підозрюваного ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 06.12.2015 року до 03.02.2016 року включно.

Встановлено, що 26 січня 2016 року старший слідчий Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_37 звернувся до Ірпінського міського суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке погоджене з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 та у даному клопотанні слідчий обґрунтовував підстави для продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_16 тим, що по даному кримінальному провадженню не виконані усі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому та додаткового часу потребують проведення і завершення наступних слідчих та процесуальних дій: з метою усунення протиріч між показами потерпілих та підозрюваного необхідно провести одночасні допити між ними; з метою усунення протиріч між показами потерпілих, підозрюваного та свідків необхідно провести одночасні допити між потерпілими та свідками; з метою встановлення тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілим та зважаючи на те, що останні проходили тривале лікування в закладах охорони здоров`я лише 15.01.2016 було призначено судово-медичні експертизи, які на даний час не виконані, отже необхідно отримати висновки складені за результатами їх проведення; з метою встановлення тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_17 , який завершив своє лікування лише 21.01.2016 необхідно призначити та провести судово-медичну експертизу; з метою встановлення наявності на бумазі в яку були загорнуті гранати, 08.12.2015 було призначено судово-хімічну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення механізму спричинення ушкоджень, які виявлені на одязі потерпілих, 24.12.2015 призначено судово-трасологічну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення наявності на осколках ДНК-профілю підозрюваного ОСОБА_16 28.12.2015 призначено судово-молекулярно-генетичну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою збирання доказів у кримінальному провадженні та визначення виду вилучених у підозрюваного вибухових пристроїв 07.12.2015 призначено судово-вибухо-технічну експертизу, яка на даний час не виконана; з метою встановлення проміжку часу між зірванням чеки та вибухом гранати допитати як спеціаліста експерта судово-балістичної експертизи; з метою повного та всебічного дослідження обставин події провести за участі п`яти неповнолітніх потерпілих, спеціаліста в області вибоухотехнічних експертиз слідчий експеримент; провести огляд відеозапису слідчого експеримента проведеного за участі підозрюваного ОСОБА_16 , потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_14 ; провести інші слідчо-розшукові дії; скласти та направити обвинувальний акт до суду.

Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 26 січня 2016 року задоволено клопотання старшого слідчого Ірпінського відділу поліції ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_37 , яке погоджено з прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_16 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 та ч.1 ст. 263 КК України та продовжено ОСОБА_16 строк тримання під вартою до трьох місяців з 26.01.2016 року до 24.02.2016 року.

Також ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 23 лютого 2016 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до трьох місяців, тобто до 06.03.2016 року, оскільки додаткового часу потребують проведення і завершення вищезазначені слідчі та процесуальні дії.

Встановлено, що 01.03.2016 року прокурором Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_10 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_16 складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. У даній постанові прокурор, зокрема, посилається на те, що аналізуючи зібрані матеріали кримінального провадження встановлено, що обидва ОСОБА_27 намагалися вийняти руки ОСОБА_16 з його кишень. При цьому ОСОБА_16 попереджав, що у нього в руках граната. Після цього ОСОБА_14 витягнув з кишені праву руку ОСОБА_16 , в якій була граната. ОСОБА_24 бачила, як ОСОБА_14 забрав з руки ОСОБА_16 гранату та викинув її в бік, що виключає в діях ОСОБА_16 кваліфікуючі ознаки злочину (кримінального правопорушення), передбачені ч. 4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0002976 від 06.12.2015 року, наданих для огляду в судовому засіданні прокурором, у даному кримінальному провадженні відсутні достатні дані, які б свідчили про те, що органом досудового розслідування проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на повне та неупереджене розслідування та на встановлення або беззаперечне спростування наявності або відсутності в діянні ОСОБА_16 складу злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, для проведення яких керівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшим радником юстиції ОСОБА_38 продовжувались строки досудового розслідування та слідчими суддями Ірпінського міського суду продовжувався строк тримання під вартою ОСОБА_16 . Дані обставини не заперечуються в судовому засіданні і прокурором ОСОБА_10 .
Таким чином, під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0002976 від 06.12.2015 року по обвинуваченню ОСОБА_16 у скоєнні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України слідчим та прокурором не використано усіх можливих процесуальних заходів для розкриття кримінального правопорушення, не в повній мірі проведено слідчі дії, а тому розслідування проведено неповно, без встановлення всіх обставин, які мають істотне значення по даному кримінальному провадженню, що дає підстави слідчому судді визнати оскаржувану постанову прокурора необґрунтованою, скасувавши її та направити матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя визнає скаргу обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову прокурора Ірпінського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області молодшого радника юстиції ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження від 01.03.2016 року відносно підозрюваного ОСОБА_16 у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, внесеного 06.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002976.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий Суддя: ОСОБА_1