УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2017 року слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Запоріжжя скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФР ГУДФС в Запорізькій області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України,
ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФР ГУДФС в Запорізькій області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України.
16.02.2017 на підставі ухвали слідчого судді від 08.02.2017 в квартирі АДРЕСА_1 був проведений обшук за наслідками якого були вилучені грошові кошти в розмірі 23 623, 00 гривень, а також особисті речі, які належать ОСОБА_5 . Оскільки в даному кримінальному провадженні питання щодо арешту вилученого майна не вирішувалось, то вказані грошові кошти та майно мають бути повернуті особі у якої їх вилучили, тобто ОСОБА_5 .
Просив слідчого суддю зобов`язати начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС в Запорізькій області ОСОБА_4 повернути вилучені 16.02.2017 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , грошові кошти та майно.
У судовому засіданні представник заявника доводи скарги підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у скарзі.
Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, просив відмовити у задоволенні скарги з тих підстав, що вилучені під час обшуку грошові кошти набуті злочинним шляхом. Що стосується решти вилучених речей, то вони потребують огляду спеціалістом.
Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно з ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
16.02.2017 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 відбувся санкціонований обшук.
Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Проаналізувавши перелік вилученого майна та вищеприведені норми права, слідчий суддя доходить висновку, що вилучене під час проведення обшуку майно, не є тимчасово вилученим, оскільки ухвалою слідчого судді про проведення обшуку надавався дозвіл на відшукання та вилучення спірного майна.
В даному випадку обшук та вилучення майна відбулось в межах, встановлених ухвалою слідчого судді, відтак таке майно не потребувало накладення арешту.
За викладених обставин, у слідчого на теперішні час є законні підстави не повертати заявникові вилучене майно та ним не допущено бездіяльності.
Підсумовуючи все вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 305 307, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність начальника другого відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФР ГУДФС в Запорізькій області ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1