АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 02 квітня 2018 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Пирятин Полтавської області, громадянина України, неодруженого, з професійно технічною освітою, працюючого укладальником-пакувальником в ТОВ «Пирятинський сир завод», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 149 КК України,

за участі: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 23 квітня 2018 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 969 100 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, слідчим суддею враховано дані про особу ОСОБА_5 , який хоча і є раніше не судимою особою, однак на даний час підозрюється у замаху на вчинення, а також і самому вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення з використанням уразливого стану особи, у складі організованої групи, з розподіленням відповідних ролей та функцій, що свідчить про підвищену небезпеку протиправних дій останнього, яка має значний ступінь суспільної небезпеки, та прийшов до висновку, що є підстави вважати, що не перебуваючи в умовах запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 може здійснити спробу ухилятися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також продовжити протиправну діяльність.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду від 14 березня 2018 року, обравши ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Автор апеляційної скарги вважає, що продовжений ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворий та необґрунтований, а подане клопотання прокурора таке, що подане з порушенням вимог, встановлених ч. 1 ст. 199 КПК України.

Стверджує, що здобуті докази в сукупності дають підстави вважати кримінальну кваліфікацію дій підозрюваного невірною, відповідно, повідомлення про підозру необґрунтованим.

Звертає увагу на те, що до суду першої інстанції було подано договір оренди матір`ю ОСОБА_5 квартири в м. Києві, що не було враховано.

Крім того, захисник вважає цілком не обґрунтованим та не доведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам.

Також, зазначає і про порушення щодо ОСОБА_5 вимог ст. 28 КПК України, оскільки прокурором не забезпечено проведення досудового розслідування у розумні строки.

Разом з тим, автор апеляційної скарги посилається і на характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має молодий вік, спеціальність, постійне місце мешкання та роботу, отримує зараз вищої освіти, має хронічну хворобу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 31 серпня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000651, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 149 КК України.

23 листопада 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вербуванні та закінченому замаху на переміщення людини, вчиненому з метою експлуатації у формі вилучення органів печінки, з використанням обману та уразливого стану особи, вчинене щодо неповнолітнього та щодо кількох осіб, повторно, у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 149 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2017 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 21 січня 2018 року, з можливістю внесення застави в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 600 000грн., та в подальшому був продовжений ухвалою слідчого судді вказаного суду від 17 січня до 17 березня 2018 року.

15 січня 2018 року заступником прокурора Київської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до чотирьох місяців, тобто до 23 березня 2018 року, оскільки необхідно виконати процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.

13 березня 2018 року прокурор відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 звернуся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , строком до 23 квітня 2018 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року зазначене клопотання задоволено.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_5 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали Печерського районного суду м. Києва від 17 січня 2017 року, якою застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17 березня 2017 року, з одночасним визначенням застави, та з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою. Також судом з`ясовано, що у порядку, передбаченому законом, строк досудового розслідування продовжено до шести місяців.

Оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання прокурора задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 23 квітня 2018 року.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, суд, всупереч доводам апеляційних скарг підозрюваного, врахував дані, про особу підозрюваного та дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_5 необхідно продовжити строк тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням судді щодо необхідності задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Таким чином підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_5 на які посилається захисник і які на його думку не взяті до уваги слідчим суддею, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія судді вважає, що слідчий суддя правильно, з урахуванням виключного випадку, визначив відповідний розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінюючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , застава у розмірі 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 969 100 грн. належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків у випадку її внесення.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу порушення слідчим та прокурором терміну подання клопотання про тримання під вартою, то вони є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 23 квітня 2018 року, з одночасним визначенням застави в розмірі 550 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 969 100 грн., та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1839/2018 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 , Доповідач: ОСОБА_1