АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/482/18 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №620/478/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309, ч.2 ст.310 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2018 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орчик Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює сторожем в Великоорчиківській ЗОШ І-ІІ ступенів, раніше судимий Зачепилівським районним судом Харківської області 02.02.2017 року за ч.1 ст. 309 КК України з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2017 року до 2 років позбавлення волі та звільненого від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, -

засуджений за ст. 309 ч. 2 КК України, ст. 310 ч.2 КК України та йому призначено покарання:
- за ст.309 ч.2 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- за ст. 310 ч.2 КК України - 3 роки позбавлення волі.
Згідно ст. 70 ч.1 КК України за сукупності злочинів шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим ОСОБА_8 призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно ст. 71 ч.1 КК України частково приєднана не відбута частина покарання за вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 02 лютого 2017 року та призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до вироку, ОСОБА_8 , маючи не зняту та не погашену судимість в установленому законом порядку за ч. 1 ст. 309 КК України, на початку травня 2017 року в с. Зарічне Зачепилівського району Харківської області, діючи з прямим умислом направленим на незаконний посів та вирощування снотворного маку на земельній ділянці свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме між рядками кукурудзи та окремою ділянкою посіяв насіння рослини маку і в подальшому, коли мак зійшов, прополював його, очищаючи від бур`янів та проводячи полив водою для того щоб в подальшому зібрати його і зберігати для власного вживання без мети збуту.
22.06.2017 року слідчим СВ Зачепилівського ВП Красноградського ВП ГУНП в Харківській області проведено обшук за вказаною адресою, в ході якого було виявлено та вилучено 574 куща рослини маку, які згідно з висновком судово хімічної експертизи є нарковмісними рослинами виду мак снотворний, загальною вагою 4700,8 гр.
Крім цього, 22.06.2017 року під час проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за вищевказаною адресою, біля господарського приміщення в дерев`яній скрині виявлено та вилучено речовину рослинного походження в сухому стані, яку ОСОБА_8 , будучи раніше засудженим за ч.1 ст. 309 КК України з невстановленого органом досудового розслідування часу, діючи з прямим умислом незаконно зберігав, для власного вживання без мети збуту. Вилучена речовинна рослинного походження згідно з висновком судово хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом макова солома, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 241,64 грам.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок, пом`якшити покарання, призначити за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі, згідно ч. 1 ст. 70 КК України 2 роки 1 місяць позбавлення волі, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України 2 роки 2 місяці позбавлення волі. Мотивуючи скаргу вказав, що призначене районним судом покарання є занадто суворим, не відповідає ступнею тяжкості злочинів та його особі. Звертає увагу на дані, які позитивно його характеризують, щире каяття, визнання вини, сприяння досудовому слідству, похилий вік та просить застосувати положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 2 ст. 310 КК України.
Заслухавши доповідь головуючого судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала вирок районного суду законним та обгрунтованим; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах апеляційної скарги обвинуваченого.
Апелянт не оспорює обґрунтованість засудження та правову кваліфікацію скоєних злочинів, справа розглянута в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з чим вирок перевіряється тільки в частині правильності призначення покарання.
Районним судом ОСОБА_8 був визнаний винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та йому призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 3 років позбавлення волі та за правилами ст.71 КК України - остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
При призначенні покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Судом першої інстанції враховані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, належних висновків не зробив та вчинив нові аналогічні злочини в період іспитового строку за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 66 КК України, у якості обставини, що пом`якшує покарання, було визнано щире каяття у скоєних злочинах.
Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та остаточного покарання за сукупністю злочинів та вироків із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України у виді позбавлення волі з його реальним відбуванням. При цьому, покарання за найтяжчим обвинуваченням за ч. 2 ст. 310 КК України було призначено у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.
Підстав для пом`якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає у зв`язку з його справедливістю та відповідністю вимогам ст.65 КК України, а саме: ступеню суспільної небезпечності, особі обвинуваченого та принципам законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації. Призначене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Що стосується доводів апеляції обвинуваченого про необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 2 ст. 310 КК України, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
При цьому, по справі відсутні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в тому числі відсутнє сприяння досудовому слідству, на що вказує в апеляції обвинувачений.
Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.
Вивченням матеріалів провадження встановлено, що злочинна діяльність ОСОБА_8 була викрита працівниками поліції, обвинувачений будь-якої допомоги при цьому не надавав, визнав свою вину у скоєнні злочинів після отримання органом досудового слідства вагомих доказів вчинення злочинів.
Посилання ОСОБА_8 як на обставину, що пом`якшує покарання його похилий вік, також необґрунтоване.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років для чоловіків), а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Злочини ОСОБА_8 вчинив у віці 57 років, а тому він не є особою похилого віку відповідно до вказаних норм Закону.
Наведені обставини спростовують доводи обвинуваченого про призначення занадто суворого покарання та необхідність застосування до нього положень ст. 69 КК України.
Дані, що характеризують ОСОБА_8 за місцем роботи та проживання не є достатніми підставами для зміни оскаржуваного вироку та зниження призначеного покарання, у зв`язку з чим апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 вересня 2017 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя -
Судді: