Справа № 554/2432/17
Дата документу 28.08.2017
В И Р О К
Іменем України
28 серпня 2017 року колегія суддів Октябрського районного суду м. Полтави у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0000449 по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, освіта вища, не одруженого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
в с т а н о в и л а :
31 січня 2017 року, в період з 19-ї до 20 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_9 за місцем свого проживання спільно з потерпілим ОСОБА_10 розпивав алкогольні напої.
Під час їх вживання між ним та потерпілим на ґрунті неприязних відносин, які раптово виникли, розпочалася сварка, яка переросла в бійку, в ході якої у обвинуваченого ОСОБА_9 виник умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_9 кухонним ножем, який підібрав на місці скоєння злочину, діючи умисно, завдав не менше п`ятнадцяти ударів в область голови, шиї та верхньої третини правого стегна ОСОБА_10 , спричинивши йому колото різані наскрізні ушкодження лівої бокової стінки глотки та сліпе ушкодження правої бокової стінки глотки, а також колото різане поранення з ушкодженням судин, що потягло за собою шок крововтрати та смерть потерпілого на місці спричинення йому тілесних ушкоджень.
Допитаний під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, хоча наголосив на невідповідності обставин спричинення смерті потерпілого, викладених в обвинувальному акті, тим, які, за його твердженням, мали місце в дійсності. Заперечуючи обставини заподіяння смерті потерпілому, які йому інкримінуються, обвинувачений в суді зазначив, що 31 січня 2017 року потерпілий ОСОБА_10 , який був його сусідом, до нього додому приходив двічі: спочатку в першій половині дня, а вдруге на початку вісімнадцятої години. В обох випадках він, обвинувачений, накривав стіл та пригощав спиртним останнього, яке вони вживали спільно, продовжуючи святкувати його день народження, який минув напередодні. За другим разом, продовжуючи святкування дня народження, вони також вживали спиртні напої, сидячи за столом в кімнаті та слухали музику. Так як святкування затягнулося і ОСОБА_10 вже перебував в стані сп`яніння, він запропонував йому йти додому, що того обурило і він, виражаючи незадоволення, почав нецензурно лаятися на його адресу. Незважаючи на це, він почав прибирати посуд зі столу та переносити його в іншу кімнату. В цей момент ОСОБА_10 схопив кухонний ніж зі столу та почав розмахувати ним перед його обличчям, намагаючись заподіяти йому тілесні ушкодження, спричинивши при цьому незначний поріз його руки, коли він намагався відібрати у нього ніж. Так між ними розпочалася бійка, в ході якої він, схопивши потерпілого за руку, в якій перебував ніж, намагаючись відібрати його, вивернув руку останнього так, що лезом ножа спричинив проникаюче поранення стегна, поваливши при цьому ОСОБА_10 на підлогу та опинившись зверху на ньому. При цьому ніж, який він відібрав у потерпілого, знаходився уже в нього в руках. Останній, перебуваючи під ним на підлозі, намагався наносити йому удари, від яких він захищався, наносячи їх у відповідь. В цей момент він і наніс проникаючий удар лезом ножа в область шиї потерпілого, не маючи при цьому наміру вбити того, хоча розумів, що такі наслідки можуть наступити, так як шия є життєво важливим органом. В цей же час він спричинив йому і інші порізи на шиї, але як саме, не пам`ятає. Наголосив, що до таких дій його спонукала протиправна поведінка потерпілого.
Свої показання про обставини умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 обвинувачений підтвердив також під час проведення слідчого експерименту з його участю в ході досудового розслідування, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 152-159).
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 132-Б від 22 березня 2017 року (а. п. 147-148) свідчення обвинуваченого ОСОБА_9 , дані ним під час проведення слідчого експерименту, не суперечать об`єктивним даним судово-медичної експертизи трупу потерпілого ОСОБА_10 щодо механізму спричинення та морфологічних характеристик тілесного ушкодження в вигляді рани правого стегна. В той же час, обвинувачений не вказує механізм утворення всіх інших виявлених на трупі потерпілого тілесних ушкоджень.
Аналізуючи та оцінюючи показання обвинуваченого, суд констатує про їх непослідовність та алогічність, свідченням чому є їх зміст.
Так, обвинувачений непослідовно стверджуючи на різних етапах досудового слідства та судового розгляду про причини виникнення спочатку конфлікту, а потім і бійки, по різному описує як суть стосунків з потерпілим до моменту його вбивства, так і обставини його вбивства, намагаючись висвітлити свої дії як відповідь на протиправну поведінку останнього та стан захисту від цього. Але при цьому зазначає, що в процесі бійки відібрав у потерпілого ніж, поваливши при цьому останнього на підлогу, де вже ножем спричинив йому проникаюче поранення шиї та наніс чисельну кількість порізів шиї, що і потягло за собою смерть останнього. Обвинувачений також не заперечує факту спричинення потерпілому проникаючого ножового поранення його стегна, яке викликало шок крововтрати, що перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті.
Отже, аналіз показань обвинуваченого свідчить саме про його причетність до скоєння умисного вбивства потерпілого за обставин, викладених в обвинувальному акті, факт чого він визнає, викладаючи обставини його скоєння в своїй інтерпретації.
Приймаючи до уваги показання обвинуваченого в частині визнання ним факту умисного вбивства потерпілого, суд вважає доведеною вину останнього, враховуючи при цьому ще й таке.
В ході огляду місця події 31 січня 2017 року, протокол про що був досліджений в суді (а. п. 38-73), були зафіксовані сліди боротьби в коридорі будинку, в якому проживав обвинувачений ОСОБА_9 . В цьому ж коридорі виявлений труп потерпілого ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті, зокрема, з наявними на голові, шиї, кінцівках саднами, ножовими пораненнями. Крім того, в будинку (коридорі, кухні, душовій) виявлена речовина бурого кольору, схожого на кров, в т. ч. сліди її замивання. До початку проведення огляду було з`ясовано, що будинок зачинений зсередини. В цей час в самому будинку знаходився безпосередньо обвинувачений. На столі у вітальні розставлений посуд на дві персони, що є свідченням перебування в будинку під час конфлікту лише обвинуваченого та потерпілого.
Згідно висновків судово-медичного експерта № 132 від 3 березня 2017 року та № 132-А від 7 березня 2017 року (а. п. 76-89, 91-102) при проведенні судово-медичної експертизи трупу потерпілого ОСОБА_10 на його тілі виявлені тілесні ушкодження, які умовно розділені на три групи:
Перша група - рана на шиї в проекції заднього краю лівого грудинно-ключично-соскоподібного м`язу в його середній третині, раньовий канал якої спричиняє наскрізне ушкодження лівої бокової стінки глотки та сліпе ушкодження правої бокової стінки глотки; рана на зовнішнє-задній поверхні правого стегна на межі середньої та верхньої третин, раньовий канал якої доходить до шкіри внутрішньої поверхні стегна та спричиняє на своєму шляху ушкодження судин.
Вищевказані тілесні ушкодження за своїми характеристиками мають ознаки прижиттєвих, утворилися 31 січня 2017 року незадовго до настання смерті у короткий проміжок часу від не менш ніж 2-х кратної дії колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа, який має обушок і гостре лезо.
В зв`язку з тим, що кожне з вищевказаних тілесних ушкоджень внесло свій еквівалент в розвиток у потерпілого шоку-крововтрати, виявлені тілесні ушкодження першої групи стосовно живої особи можуть бути оцінені лише в своїй сукупності як такі, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті.
Друга група численні поверхневі рани обличчя, шиї та обох верхніх кінцівок. Вищевказані тілесні ушкодження за своїми характеристиками мають ознаки прижиттєвих, утворилися 31 січня 2017 року незадовго до настання смерті у короткий проміжок часу від не менш ніж 15-ти кратної дії з достатньою силою колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа.
Стосовно живої особи ушкодження другої групи як у своїй сукупності, так і кожне окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Третя група садна на фоні синців на тильній поверхні правої кисті, в проекції основи 2-ї п`ясної кістки та на тильній поверхні лівої кисті, в проекції основи 3-4 п`ясних кісток, в кількості 2-х.
Тілесні ушкодження третьої групи за своїми характеристиками мають ознаки прижиттєвих, могли утворитися 31 січня 2017 року незадовго до настання смерті у короткий проміжок часу, від не менш ніж 3-кратної дії предмету, що діяв з достатньою силою під кутом до цих анатомічних ділянок.
Стосовно живої особи ушкодження цієї групи як у своїй сукупності, так і кожне окремо мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Між виявленими на тілі потерпілого ОСОБА_10 колото-різаними пораненнями шиї і правого стегна (перша група) та настанням його смерті вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала від шоку-крововтрати, які розвинулися внаслідок колото-різаних поранень шиї та правого стегна з ушкодженням судин, про що свідчить комплекс морфологічних ознак виявлений під час проведення судово-медичної експертизи та результати судово-гістологічного дослідження шматочків внутрішніх органів.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 160 від 17 лютого 2017 року (а. п. 74-75) при проведенні судово-медичної експертизи у обвинуваченого ОСОБА_9 виявлені: колото-різана рана в центрі долонної поверхні правої кисті, орієнтована впоперек вісі кінцівки, яка могла утворитись на протязі доби до огляду останнього, від не менш ніж однократної дії загостреного предмету, з достатньою для утворення рани силою, і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; синець невизначеної форми на тильній поверхні правої кисті у основи 2-3 пальців з припухлістю м`яких тканин, який міг утворитись на протязі доби до огляду обвинуваченого від не менш ніж однократної дії тупого предмету, чи при ударі об такий, і кваліфікується як легкі тілесні ушкодження.
Згідно висновків криміналістичних експертиз № 199, № 202, № 203 від 7 березня 2017 року, № 204, № 206 та № 208 від 10 березня 2017 року (а. п. 102-103, 106-107, 108-109, 110-111,114-115, 118-120) на фрагменті тканини, зіскобах з табуретки, фрагменті тканини з чохла табуретки та двох фрагментах деревини (спилах ніжок табуретки), у змивах з підлоги та дзеркала (трюмо), вилучених з місця події, на кросівках «Clima», футболці та спортивних штанах, що належать обвинуваченому, виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 .
Відповідно до висновків криміналістичних експертиз № 68-МК, № 60-МК, № 67-МК та № 61-МК від 17 березня 2017 року (а. п. 160-161, 162-163, 164-166, 167-168) колото-різані пошкодження на обох спортивних штанах потерпілого ОСОБА_10 , на клаптику шкіри з області правого стегна та на клаптику шкіри з лівої бокової поверхні шиї потерпілого могли утворитися від дії клинка ножів, вилучених з місця події та наданих на експертизу, або клинка ножів, з подібними конструктивними властивостями.
Проаналізувавши наведені докази, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а заперечення ним відповідності обставин його скоєння, що йому інкримінуються, тим, які мали місце в дійсності, суд розцінює як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення та намір уникнути покарання за скоєне, а тому до уваги не приймає.
Оцінюючи мотиви злочинних дій обвинуваченого, суд вважає, як про це зазначено вище, що він вчинив умисне вбивство потерпілого під час конфлікту, який виник між ними та переріс в бійку.
Тому суд критично оцінює і не приймає до уваги твердження обвинуваченого про те, що він нібито діяв в стані необхідної оборони, захищаючись від протиправних дій обвинуваченого, який, як це встановлено судом, про що наведено вище, не вчинював дій, про які вказує обвинувачений, і не міг їх вчинити в такий спосіб, про що свідчить сукупність наведених вище доказів.
Зокрема, обстановка на місці події не свідчить про те, що там відбувалася бійка, а з безперечністю вказує, на думку суду, про наслідки спричинення потерпілому значної кількості ножових поранень, які позбавляли його можливості вчинювати ті активні дії, про які стверджує обвинувачений. Про це свідчить також як значна кількість тілесних ушкоджень на потерпілому, так і практично їх відсутність на обвинуваченому (на долонній поверхні правої кисті, в центрі, дрібна рана, орієнтована впоперек вісі кінцівки розміром 0,7х0,1 см глибиною близько 0,2 см. На тильній поверхні правої кисті у основи 2-3 пальців припухлість м`яких тканин на ділянці 5,2х4,5 см, на фоні якої синець невизначеної форми, багрово-синюшного забарвлення розміром 4х3 см (від боксування на груші).
У статті 36 КК (необхідна оборона) йдеться про те, що дії з припинення суспільно-небезпечного посягання будуть правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання. Однак, як встановлено в ході судового розгляду справи, і це випливає з матеріалів справи, такого посягання, яке б давало підстави обвинуваченому захищатись і діяти таким чином як він це робив, не було. А тому суд не вважає, що він мав право, а тим більше, діяв в стані необхідної оборони або якому-небудь іншому стані, зокрема, стані сильного душевного хвилювання, який би давав йому підстави діяти подібним чином.
Такий висновок суду ґрунтується як на наведених вище доказах, які суд вважає достатніми та допустимими, так і на матеріалах комплексної амбулаторної судово-психолого-психіатричної експертизи № 90 від 24 лютого 2017 року (а. п. 94-101), відповідно до висновків якої ОСОБА_9 як на даний час, так і на період, до якого відноситься інкриміноване йому протиправне діяння, не виявляв ознак будь-якого хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства чи іншого хворобливого стану психіки, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння і міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.
При дослідженні особистісних особливостей обвинувачений ОСОБА_9 виявляє достатню активність темпу психічних процесів і станів, низьку вразливість, відсутність імпульсивності, емоційну стійкість, не виявляє індивідуально-психологічних особливостей, які могли суттєво вплинути на його поведінку на час інкримінованого йому діяння.
На час інкримінованого йому діяння він не знаходився в емоційному стані, який міг істотно вплинути на його свідомість і діяльність у досліджуваній ситуації, не перебував в стані вираженого емоційного збудження або емоційної напруги, що можуть розглядатися як психологічна підстава сильного душевного хвилювання, не знаходився в стані фізіологічного афекту як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.
На даний час ОСОБА_9 під дію ч. ч. 2 і 3 ст.19 та під дію ст. 20 КК України не підпадає, може постати перед слідством та судом.
На даний час застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Отже, виходячи з наведеного, суд вважає доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а докази, які це підтверджують, такими, що отримані у передбаченому Кримінально-процесуальним кодексом України порядку, а тому належними та допустимими, якими він їх, керуючись статтями 84-86, 91-94 КПК України і визнає та приймає до уваги.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме потерпілому ОСОБА_10 , тобто за ч. 1 ст. 115 КК України.
Як вбачається з довідок лікувальних установ ОСОБА_9 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а. п. 181-182).
Обвинувачений ОСОБА_9 є особою не судимою (а. п. 171, 172).
Він не одружений, не працює. За місцем проживання характеризується задовільно (а. п. 171, 175).
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність тих, що його обтяжують, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_9 під час розгляду матеріалів кримінального провадження в суді намагався запевнити суд, що щиро розкаюється у скоєному.
Згідно із ст. 66 КК України щире каяття може бути визнане судом обставиною, що пом`якшує покарання винного. Щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявлення жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Даних про таку оцінку ОСОБА_9 своїх дій судом не встановлено.
Колегія суддів, при цьому також враховує поведінку і відношення обвинуваченого до скоєння особливо тяжкого злочину, при тому, що останній вину хоча і визнав під вагарем наявних доказів, але заперечував визнання обставин скоєння злочину, показання давав вибірково, на деякі питання суду давав непослідовні, суперечливі відповіді, посилаючись на те, що не пам`ятає окремих обставин вчинення злочину, поряд з тим, про інші, незначні для справи обставини подій, розповідав в подробицях, що на думку колегії суддів, також свідчить про відсутність у обвинуваченого щирого каяття у скоєнні злочину.
Судом не встановлено також інших обставин, які б можна було розцінити як такі, що пом`якшують покарання.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння (а. п. 174).
З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є особливо тяжким, наявності обставин, що обтяжують покарання та відсутності тих, які його пом`якшують, його поведінки до вчинення кримінального правопорушення і після цього, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації та невідворотності покарання, а також ту обставину, що серед злочинів проти особи, вбивство становить особливу небезпеку, колегія суддів вважає, що необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд з метою уникнення ризиків, передбачених статтею 177 КПК України та виконання вироку по цьому кримінальному провадженню вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.
Судових витрат по матеріалах кримінального провадження немає.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.
Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з 1 лютого 2017 року, зарахувавши в нього час його перебування під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі (а. п. 126-129).
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому термін його попереднього ув`язнення по цій справі у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 1 лютого по 20 червня 2017 року, а з 21 червня 2017 року до набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази:
спортивні штани чорного кольору з логотипом «Nike», спортивні штани сірого кольору, куртку чорного кольору, футболку білого кольору, олімпійку чорного кольору, толстовку темно-зеленого кольору із логотипом «UMBRO», шкарпетки білого кольору, труси темного кольору, вилучені з трупу потерпілого ОСОБА_10 , які зберігаються в камері речових доказів Полтавського ВП ГУ НП (а. п. 151), - повернути потерпілому;
пару кросівок «Clima365» зі слідами речовини бурого кольору, мобільний телефон «Samsung», штани спортивні сірого кольору, куртку чорного кольору з логотипом «Адідас», футболку захисного кольору, ключі 2 шт., кросівки чорні, шкарпетки чорні, вилучені у обвинуваченого (а. п. 150), - повернути останньому, а ножі в кількості 5 штук, вилучені на місці події, - знищити;
ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, занавіску зі слідами речовини бурого кольору, ручку металеву від черпака, фрагмент тканини з чохла табуретки, два фрагменти деревини зі слідами речовини бурого кольору (спили ніжок табуретки), виріз з килиму з слідами речовини бурого кольору, 16 відрізків прозорої липкої стрічки зі слідами пальців рук, вилучених в різних частинах приміщення квартири, зіскоб речовини бурого кольору з табуретки на кухні, змиви речовини бурого кольору з підлоги на кухні, змиви речовини бурого кольору з трюмо дзеркала, вилучені з місця події (а. п. 150), змиви із ніг обвинуваченого, - знищити.
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

С у д д і :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

СуддяОСОБА_1