Справа № 185/4626/17
Провадження № 1-кп/185/356/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2017 року. м.Павлоград
Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 04 березня 2017 року за № 0000618 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працюючого в магазині «Городок», має на утриманні неповнолітню дитину дочку сніжану, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 16.10.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна. 06.04.2016 року звільнено умовно-достроково на не відбутий строк один рік п`ять місяців сімнадцять днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , 03.03.2017 року близько 23.00 год. прийшов переночувати до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився їх спільний знайомий ОСОБА_7 . Знаходячись на кухні вказаної квартири, в ході спілкування з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 помітив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки MEIZU M2, та в нього виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме мобільним телефоном марки MEIZU M2, що належного ОСОБА_7 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення шахрайства, ОСОБА_5 03.03.2017 року близько 23.10 год. в тому ж місті, умисно, шляхом зловживання довірою, повторно, попрохав у ОСОБА_7 зазначений мобільний телефон під приводом необхідності здійснення дзвінка своїй дружині з подальшим поверненням його ОСОБА_7 , що насправді він не планував виконувати.

Отримавши від ОСОБА_7 мобільний телефон ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з мобільним телефоном зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2169 грн. 30 коп.
Крім того, ОСОБА_5 , 03.03.2017 року близько 23.15 год., знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , зайшов до приміщення спальної кімнати вказаної квартири, де помітив біля ліжка мобільний телефон марки Samsung Galaxy j1, який належав ОСОБА_6 та в нього виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна.
Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_5 , 03.03.2017 року близько 23.15 год.. знаходячись в кв. АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, умисно, таємно, повторно, викрав мобільний телефон марки Samsung Galaxy j1, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальний збиток на суму 1999 грн. 20 коп.
З місця вчинення злочину з викраденим майном ОСОБА_5 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою провину у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст.185 КК України, заявив про щире каяття та дав покази про те, що дійсно він, 03.03.2017 року близько 23.00 год. прийшов переночувати до свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 , де також знаходився їх спільний знайомий ОСОБА_7 . Знаходячись на кухні вказаної квартири, в ході спілкування з ОСОБА_6 , він помітив у ОСОБА_7 мобільний телефон марки MEIZU M2, та вирішив їм заволодіти. Для цього він попрохав у ОСОБА_7 даний телефон під приводом необхідності здійснення дзвінка своїй дружині з подальшим поверненням, але насправді він не планував його повертати. Отримавши від ОСОБА_7 телефон він зник з ним та розпорядився на власний розсуд. Після цього знаходячись в даній квартирі, в цей же день близько 23.15 год., він зайшов до приміщення спальної кімнати вказаної квартири, де помітив біля ліжка мобільний телефон марки Samsung Galaxy j1, та взяв його. З місця вчинення злочинів він зник, та телефонами розпорядився на власний розсуд.
Зазначив, що він повністю згоден з висновком судово-товарознавчої експертизи № 1229-17 від 16.03.2017 року згідно якої, він спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 2169 грн. 30 коп. та потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на суму 1999 грн. 20 коп.
Додав, що щиро розкаюється у вчиненому.

Представник потерпілого ОСОБА_4 , в судовому засіданні підтвердила обставини скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, у відношенні її неповнолітнього сина, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України, що зафіксовані кримінальним провадженням та викладені у обвинувальному акті.

Додала, що мобільний телефон сину повернув обвинувачений.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні зазначених кримінальних правопорушень, та вважає зібрані в справі докази його провини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх а також допитувати потерпілих, та свідків, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останній погодився, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого, представника потерпілого в судовому засіданні, співставляючи ці показання з обвинуваченням, що закидається ОСОБА_5 , суд робить обґрунтований висновок про те, що показання обвинуваченого та представ6ника потерпілого, мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, з урахуванням застосування при розгляді справи положень ч.3 ст.349 КПК України, винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно правильно кваліфікувати:

- за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно;

- за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні виду і розміру покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню за вчинення кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

В якості пом`якшувальних обставин суд враховує що обвинувачений повністю визнав свою провину, розкаявся у вчиненому, активно співпрацював з досудовим та судовим слідством у справі, має на утриманні неповнолітню дитину дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем роботи.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Враховуючи наведене, а також стійку злочинну направленість ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що виправити обвинуваченого ОСОБА_5 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим обвинувачений ОСОБА_5 має бути засудженим за ч. 2 ст.190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі та позбавлення волі, відповідно, в межах санкцій, передбачених вказаними статтями.

Також, обвинуваченому ОСОБА_5 , повинно бути призначено покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, у вигляді позбавлення волі, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_5 був засуджений Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, без конфіскації майна. 06.04.2016 року останнього звільнено умовно-достроково на не відбутий строк один рік п`ять місяців сімнадцять днів, злочин, що розглядається ОСОБА_5 вчинив в період зазначеного не відбутого покарання.

Відтак, остаточне покарання ОСОБА_5 має бути призначено у вигляді позбавлення волі, за сукупністю вироків, з урахуванням положень, передбачених ст.71 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Також, у відповідності до ч.2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_5 необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 99 грн.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 190, ч.2 ст.185 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання:

- за ч.2 ст.190 КК України - у вигляді обмеження волі строком один рік;

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком один рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі строком один рік.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання у вигляді позбавлення волі строком один рік частини покарання, у вигляді шести місяців позбавлення волі, що не відбуте ОСОБА_5 за попереднім вироком суду від 16 жовтня 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_5 у вигляді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком чинності не обирати.

Строк відбуття покарання для ОСОБА_5 обчислювати з моменту виконання вироку в частині призначеного покарання у вигляді позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 99 /дев`яносто дев`ять/ гривень. 00 коп.

Речові докази:

- мобільний телефон марки MEIZU M2 переданий на зберігання ОСОБА_7 /а.к.п.37-38/ залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_9 .