Справа № 175/1729/17
Провадження № 1-кп/175/106/17
Вирок

Іменем України

16 серпня 2017 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0002903 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27 січня 2016 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Ухвалою цього ж суду від 21 вересня 2016 року покарання замінено на 50 годин громадських робіт;

- 25 лютого 2016 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 11 березня 2016 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за ст.ст.185 ч.3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08.07.2016 року застосовано ч.4 ст.70 КК України і остаточно засуджено до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:
ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за умисні корисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку вчинив аналогічний злочин при наступних обставинах.

Так, 02 грудня 2016 року близько 23.00 години він знаходився поблизу будинку АДРЕСА_1 , де побачив незачинений гараж і у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, через огорожу потрапив на територію вказаного домоволодіння, де шляхом вільного доступу незаконно проник у приміщення незачиненого гаражу і, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав приналежне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майно, а саме:

-чотири автомобільні шини ТМ «Кама» розміром 175х65х14 вартістю

704,50 грн. кожна,

-бензопилу ТМ «Еxpert» з корпусом жовтого кольору вартістю

1900 грн.,

-металеву каністру об`ємом 20 літрів радянського виробництва

вартістю 150 грн., і з місця вчинення злочину зник, чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4868 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину визнав повністю і пояснив, що через скрутне матеріальне становище скоїв крадіжку вказаного майна за обставин, зазначених у обвинувальному акті, у чому щиросердно кається та просить призначити найнижче покарання, оскільки усе викрадене повернуто потерпілій, яка не має до нього претензій.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння та добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, викладених у обвинувальному акті було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

При визначенні виду й міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_8 , - тричі притягався до кримінальної відповідальності та має три незняті і непогашені судимості, зі слів - фактично працював на момент затримання, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та повне визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений стверджував, що в день вчинення злочину він вживав алкогольні напої, а саме дві пляшки пива.

Однак, виходячи з обмежень, встановлених ч.3 ст.337 КПК України суд не може самостійно встановити обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (ст.91 КПК України), оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує становище обвинуваченого, а тому не вправі визнати обставиною, що обтяжує покарання «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння» у відповідності до п.13 ч.1 ст.67 КК України.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_8 , який вчинив злочин у період іспитового строку, що свідчить про його небажання виправлятися і підвищену суспільну небезпечність, суд вважає за необхідне призначити реальне покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст.71, 78 ч.3 КК України, вважаючи, що таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності з пунктами 10 и 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, суд не вправі повторно застосувати до обвинуваченого вимоги ст.75 КК України, про що у судових дебатах просила захисник.

Також суд не вбачає підстав для застосування вимог ст.69 КК України, про що фактично просив ОСОБА_6 у судових дебатах і останньому слові.

Згідно ч.5 ст.72 КК України, діючої в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VІІІ, який набрав чинності 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і дана частина викладена у новій редакції, яка у разі засудження до позбавлення волі вже передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання день за день.
За приписом ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що, у тому числі, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, а тому суд вважає необхідним застосувати до ОСОБА_8 положення ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року) та зарахувати йому у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з моменту затримання по день набрання чинності Закону України № 2046-VІІІ від 18 травня 2017 року, тобто по 20 червня 2017 року включно.
Цивільний позов потерпілою та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців за вироками Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року та Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2016 року, остаточно визначене за ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

Строк покарання обчислювати з дня затримання по ухвалі слідчого судді, тобто з 16 травня 2017 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 16 травня по 20 червня 2017 року включно.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Чотири автомобільні шини, бензопилу та металеву каністру, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 по розписці від 03 грудня 2016 року, - залишити у її розпорядженні після набрання вироком законної сили.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1