Провадження №1-кп/523/104/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвокатів-захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса обвинувальний акт разом із долученими до нього документами по матеріалам кримінального провадження №0002267 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, 2014 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.10.2016 року Приморським районним судом м.Одеси за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Одеси, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працюючого, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 03.04.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси за ст.190 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, затверджено угоду про примирення за ст.190 ч.2 КК України та в силу ст.71 КК України приєднано 3 роки 1 місяць позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 01.12.2010 року, та до відбуття визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, 29.10.2014 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

14.06.2015 року приблизно о 07 годині 10 хвилин ОСОБА_6 , будучи раніше судимим, маючи непогашену судимість, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з наміром на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля будинку № 13-А по вул.Ак.Заболотного в м.Одеса, помітили ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої на шиї знаходився золотий ланцюжок вагою 4 грама вартістю 2000 гривень з кулоном вагою 1,2 грама вартістю 500 гривень, який визначили об`єктом свого злочинного посягання. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відповідно до раніше узгодженого плану ОСОБА_7 підійшов ззаду до ОСОБА_8 своєю правою рукою схопив за вищевказаний золотий ланцюжок, різким рухом руки зірвав його. В цей момент відповідно до узгодженого плану ОСОБА_6 спостерігав за обстановкою на місці події, тим самим забезпечував ОСОБА_7 . Можливість безперешкодно покинути місце злочину. Після того, як ОСОБА_7 відкрито заволодів вищевказаним золотим ланцюгом з кулоном, який належав ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_6 , з викраденим майном з місця злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, чим заподіяли ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2500 грн.

Крім того 01.12.2010 року ОСОБА_6 був засуджений Суворовським районним судом м.Одеси за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 12.09.2014 року відносно ОСОБА_6 встановлений адміністративний нагляд згідно п. «Б» ст.3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», терміном на 24 місяці, з наступними обмеженнями:

- постійно знаходитись щоденно з 22:00 до 05:00 години ранку наступної доби за встановленою для постійного мешкання адресою;

- заборона виїзду з населеного пункту за місцем постійного мешкання без дозволу керівництва територіального РВ УМВС України;

- реєстрація в територіальному РВ УМВС України за місцем постійного мешкання чотири рази на місяць, відповідно до вказівки керівництва та з`являтись за викликом міліції у вказаний час для з`ясування питань пов`язаних з виконанням правил адміністративного нагляду;

- не відвідувати кафе, бари, ресторани, де продаються спиртні напої на розлив.

Перебуваючи під адміністративним наглядом ОСОБА_6 неодноразово порушував встановлені правила, за що притягувався до адміністративної відповідальності 15.11.2014 року за ч.1 ст.187 КУпАП, 13.01.2015 року, 03.02.2015 року, 17.02.2015 року, 19.03.2015 року за ч.2 ст.187 КУпАП. У ході здійснення нагляду дільничними інспекторами міліції, при неодноразовому відвідуванні адреси: АДРЕСА_3 , починаючи з 10.04.2015 року встановлено, що ОСОБА_6 самовільно залишив місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 14.06.2015 року, рухаючись разом із ОСОБА_6 по вул..Ак.Заболотного в м.Одесі, з раніше не знайомої їм жінки, як потім виявилось ОСОБА_8 , зірвали золоту цепочку (золотий ланцюжок) з кулоном, що знаходилась у неї на шиї, після чого втекли. Однак, по сплину короткого проміжку часу їх було затримано працівниками поліції, та вилучено викрадену цепочку (ланцюжок).

В той же час обвинувачений зазначив, що дуже шкодує про вчинене та просить пробачення в потерпілої, на той момент був під впливом таблеток після реабілітації, зробив для себе висновки, більше не буде вчиняти злочини.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, повністю підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_7 та пояснив, що дійсно вони разом домовились заробити грошей, та перебуваючи на вул..Ак.Заболотного в м.Одесі, зірвали із шиї раніше не знайомої їм жінки, як в подальшому стало відомо ОСОБА_8 , золоту цепочку (ланцюжок з кулоном.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно відносно нього було встановлено адміністративний арешт, з яким він був ознайомлений, однак порушив його умови, знаходився у подруги за іншою адресою.

Даючи свої покази в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що дуже шкодує про скоєні ним кримінальні правопорушення, переживши в 2016 році клінічну смерть, все усвідомив, перестав вживати наркотики, палити та лаятися, вказав, що більше не буде скоювати кримінальні правопорушення.

Так як, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свою вину визнали повністю, підтвердили обставини скоєння злочину, погодилися на спрощену форму судового розгляду, а саме просили не досліджувати докази, які вони не оспорюють, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд, з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих їм злочинних діянь, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, та надані стороною обвинувачення матеріали в судовому засіданні, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень і кваліфікує дії обвинувачених:

?ОСОБА_7 за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб,

(з врахуванням того, що кримінальне правопорушення по даним матеріалам кримінального провадження було скоєно 14.06.2015 року, тобто ще до постановлення Приморським районним судом м.Одеси вироку від 07.10.2016 року відносно ОСОБА_7 , тому кваліфікуюча ознака повторності відсутня);

?ОСОБА_6 :

- за ст.186 ч.2 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно за попередньою змовою групою осіб;

- за ст.395 КК України за ознаками самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд при звільненні з місць позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинувачених, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Суд, призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченими, щире каяття у вчиненні злочинів і сприяння в їх розкритті.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 судом враховується думка потерпілої, яка в письмовій заяві зазначила, що матеріальних претензій не має, та вважала можливим призначити покарання згідно санкцій статей.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд також приймає до уваги сімейний стан обвинуваченого ОСОБА_7 , який є одруженим, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.07.2013 року (а.с.29 матеріалів кримінального провадження), має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 17.02.2014 року (а.с.30 матеріалів кримінального провадження), має місце реєстрації та місце проживання, не працевлаштований. Також суд враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження (а.с.28, 50 матеріалів кримінального провадження) та характеризуючі матеріали.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує, що в час притягнення обвинуваченого ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності по даним матеріалам кримінального провадження, будучи звільненим 08.09.2015 року з-під варти ухвалою суду із застосуванням цілодобового домашнього арешту за місцем мешкання, ОСОБА_7 по сплину короткого проміжку часу, а саме 15.07.2016 року, знову скоїв інше кримінальне правопорушення, за яке вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.10.2016 року ОСОБА_7 засуджений за ст.186 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, строк покарання визначено рахувати з 15.07.2016 року, на підставі ст.72 ч.5 КК України визначено зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 15.07.2016 до 07.10.2016 року у вигляді 170 днів позбавлення волі.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі.

В той же час, приймаючи до уваги вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення за даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Приморським районним судом м.Одеси від 07.10.2016 року, суд, з врахуванням вимог ст.70 ч.4 КК України, вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні визначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складення призначених покарань, із зарахуванням частково відбутого покарання за попереднім вироком, за правилами передбаченими ст.72 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд також приймає до уваги особу обвинуваченого, який є не працевлаштованим, неодруженим, не маючим місця реєстрації, має батьків-пенсіонерів ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсійне посвідчення серії НОМЕР_3 від 19.07.2006 року, ОСОБА_11 посвідчення серії НОМЕР_4 , крім того ОСОБА_6 задовільно характеризується за місцем проживання та за місцем відбування покарання, також суд враховує, той факт, що обвинувачений, будучи раніше неодноразово судимою особою за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за корисливі злочини, відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, і знову скоїв кримінальні правопорушення, що свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави.

Однак, в той же час, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд також враховує тривалий час його перебування під вартою в умовах слідчого ізолятору, в зв`язку з чим і так пережив важкі умови, був обмежений в своїх правах і свободах. Так, обвинувачений, будучи в умовах ізольованих від суспільства на час перебування в ОСІ, і так переосмислив свої протиправні дії, і щиро розкаявся у скоєному.
Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, при призначенні покарання, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , його вік, стан здоров`я, інформація про який міститься в матеріалах кримінального провадження, характеризуючі матеріали, обставини кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди, суд, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», приходить до висновку, що цілі виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 будуть досягнуті тільки в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі.

Крім того, при призначенні обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покарання суд враховує, що ст.72 ч.5 КК України (в редакції від 24.12.2015 року) передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Прикінцевими положеннями закону передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (24.12.2015 року) та застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом, набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю.

Відповідно до припису ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Законом України №2046-VІІІ від 18 травня 2017 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення», який набрав законної сили 21.06.2017 року, частину п`яту статті 72 КК України викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє увезення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Отже, зазначений закон погіршує становище обвинуваченого у порівнянні з попередньою редакцією ч.5 ст.72 КК України (закон № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Разом з тим, відповідно до положень ч.2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, строк попереднього увезення обвинуваченим має бути зарахований у строк відбування покарання на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції закону № 838-VIII від 26.11.2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Згідно вищевказаного обвинувального акту цивільний позов не заявлено, спричинена майнова шкода в ході досудового слідства потерпілій ОСОБА_8 відшкодована у повному обсязі, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», та керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м.Одеси від 07.10.2016 року у виді 5 (п`яти) місяців позбавлення волі і остаточно визначити ОСОБА_7 міру покарання у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до набрання чинності 21.06.2017 року Законом України від 18.05.2017 року №2046-VIII) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 14.06.2015 року по 08.09.2015 року, в період з 15.07.2016 року по 14.08.2017 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_7 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 15.07.2016 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_7 залишити незмінною - тримання під вартою.
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 395 КК України, та призначити покарання:

-за ст.186 ч.2 КК України у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі;

-за ст.395 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

В силу ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотирьох) років 5 (п`яти) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», до набрання чинності 21.06.2017 року Законом України від 18.05.2017 року №2046-VIII) зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 14.06.2015 року по 14.08.2017 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 14.06.2015 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_6 залишити незмінною - тримання під вартою.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження - вважати повернутими за належністю потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1