АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/1747/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/85/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

з участю - прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000401 від 03 вересня 2016 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою-спецільною освітою, непрацюючого, раніше судимого:

12 травня 2016 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

22 червня 2016 року Бучацьким районним судом Тернопільської області за ч.2 ст.342 та ч.2 ст.345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1(один) рік 6 (шість) місяців,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бучацького районного суду від 22 червня 2016 року у виді 6 місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки 6 (шість) місяців.

Зараховано у строк покарання ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 12 вересня 2016 року та по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - тримання під вартою.

Вказаним вироком засуджено ОСОБА_9 , вирок відносно якого не оскаржується.

Згідно вироку суду, 09 вересня 2016 року приблизно о 12 год. 50 хв. у ОСОБА_8 , разом із ОСОБА_9 , під час перебування по АДРЕСА_1 , виник злочинний намір на незаконне проникнення у гаражне приміщення, яке знаходиться на території недіючої Бучацької міжрайонної бази та належить приватному підприємцю ОСОБА_10 .. Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_8 через отвір, який був у боковій стіні даного гаражного приміщення, незаконно проник в середину. Зайшовши у середину гаражу та побачивши там три бувших у користуванні холодильника, у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виник злочинний намір на здійснення розкомплектування конденсаторів повітряного охолодження до холодильних вітрин та їх викрадення. Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, бажаючи заволодіти неналежними їм конденсаторами повітряного охолодження та в подальшому використовувати їх для власних потреб, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету 09 вересня 2016 року приблизно о 13 год. ОСОБА_8 , який перебував в середині гаражного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , підійшов до одного із холодильників, які знаходились у даному гаражному приміщенні та почергово почав викручувати конденсатори охолодження від даних холодильників. Розкрутивши три конденсатори охолодження, загальною вартістю 5250 гривень та поскладавши їх поруч із місцем куди проникав, ОСОБА_8 через отвір намагався вилізти на вулицю. У цей момент у його сторону почав йти ОСОБА_11 , побачивши якого ОСОБА_8 злякався та почав тікати. Таким чином, з причини, що не залежали від його волі, ОСОБА_8 не вчинив усіх необхідних дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця і його дії кваліфіковано за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану із проникненням у приміщення.

В апеляційній скарзі, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичної кваліфікації дій свого підзахисного, вважає, що вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року потрібно змінити та пом`якшити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України.

В обґрунтування своїх доводів просить врахувати, що в діях ОСОБА_8 мав місце замах, а не закінчений злочин, шкоди потерпілому не завдано і він не має претензій до обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і навівши аналогічні викладені у ній мотиви просять пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, застосувати ст.69 КК України та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання; думку прокурора, який вирок суду першої інстанції просить залишити без зміни, оскільки вважає його законним та обґрунтованим, а покарання обране судом обвинуваченому ОСОБА_8 таким, що повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину і є достатнім та необхідним для його виправлення та перевиховання; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на наступне.

Висновок суду про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за вказаних у вироку обставин, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які належно оцінені судом і в апеляції не оскаржується.

Відповідно до з ч.2 чт.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Як слідує із змісту вироку Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 , покарання обвинуваченому призначено відповідно до положень Загальної частини Кримінального кодексу України, з додержанням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про особу винного, а також всіх обставин справи.

Зокрема, судом враховано, що злочин вчинений ОСОБА_8 , відповідно до ст.12 КК України, є тяжким; особу обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, не працює, раніше неодноразово судимий і будучи засудженим Бучацьким районним судом Тернопільської області 22 червня 2016 року за ст.ст.342 ч.2, 345 ч.2 України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, під час дії іспитового строку вчинив новий умисний злочин, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки і обґрунтовано мотивував своє рішення щодо необхідності призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, місцевий суд врахував також всі пом`якшуючі покарання обставини, в тому числі і ті, про які адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 вказує у своїй апеляційній скарзі визнання вини, щире каяття та думку потерпілого.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, узгоджується із санкцією статі обвинувачення і є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Це рішення належним чином умотивоване і відповідає вимогам кримінального закону, а тому підстав для зміни вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, застосування ст.69 КК України і пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, про що адвокат ОСОБА_7 ставить питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Вирок суду є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених ст.ст.408, 409 КПК України підстав до його зміни чи скасування, про що ставить питання апелянт, не виявлено при перевірці справи в апеляційному порядку, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2