Справа № 570/3306/16-к
Номер провадження 1-кс/570/332/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
скаржника ОСОБА_4
представника скаржника, адвоката ОСОБА_5
прокурора, дії якого оскаржуються ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне
справу за скаргою ОСОБА_7 на рішення заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо невнесення заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та ухилення від розслідування,
в с т а н о в и в :
Як вбачається зі скарги, 06 червня 2016 року ОСОБА_4 подав до Рівненської місцевої прокуратури заяву про вчинення заступником начальника СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 під час розслідування кримінального провадження № 0001678 від 15.12.2013 року злочину, передбаченого ст.366 ч.2 КК України. Зокрема вказує, що розслідуючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вчинив службове підроблення, а саме вніс до офіційних процесуальних документів завідомо неправдиві відомості. Згідно висновку судово-медичної експертизи йому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння, але в повідомленні про підозру ОСОБА_8 вказав, що ОСОБА_9 підозрюється в умисному вчиненні легких тілесних ушкоджень. І як результат, ОСОБА_9 був визнаний винуватим лише у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України. Однак, його заява не була перевірена прокурором, дані про злочин не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурор надіслав йому відповідь, з якої вбачається, що немає підстав для вжиття заходів прокурорського реагування. Вважаючи вказану бездіяльність прокурора протиправною і такою, що порушує його процесуальні права як потерпілого, ОСОБА_4 звернувся до суду із даною скаргою і просить скасувати рішення прокурора (лист № 248-16 від 13.06.2016 року), зобов`язати прокурора внести його повідомлення про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати досудове розслідування, після проведення якого прийняти відповідне процесуальне рішення.
Скаржник ОСОБА_4 в суді скаргу і наведену в ній мотивацію підтримав, просить скаргу задоволити. Слово для пояснень передав своєму представнику, адвокату ОСОБА_5 .
Представник скаржника, адвокат ОСОБА_5 , скаргу підтримав, з мотивів наведених у ній. Крім того, пояснив, що прокурор повинен був внести відомості про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, провести розслідування, а потім прийняти процесуальне рішення. Але він цього не зробив, а надав ОСОБА_4 відписку, хоча своє рішення мав оформити постановою. Суд розглядав кримінальне провадження № 0001678 відносно ОСОБА_9 за ст.125 ч.1 КК України в межах пред`явленого обвинувачення. Вирок суду від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_4 не оскаржував, оскільки прокурором Рівненського району було порушено кримінальне провадження № 0000121 по факту спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень (ст.121 ч.1 КК України), яке на даний час ще розслідується. В межах цього кримінального провадження було проведено ще одну експертизу, але прокурор не взяв до уваги висновок експертів № 8 від 18.02.2016 року. Вважає, що прокурор неналежно провів перевірку, а ОСОБА_8 , вказавши в повідомленні про підозру, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_4 лише легкі тілесні ушкодження, вчинив злочин, а саме службове підроблення, або ж інший злочин, який повинен був встановити прокурор і вірно кваліфікувати дії ОСОБА_8 . В зв`язку з цим ОСОБА_4 вимушений звертатися до суду з даною скаргою, яку він, як його представник, просить задоволити.
Прокурор, дії якого оскаржуються, заступник керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 заперечив проти скарги. Суду пояснив, що в своїй заяві до прокуратури ОСОБА_4 просив порушити кримінальне провадження відносно заступника начальника СВ Рівненського РВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_8 за ч.2 ст.366 КК України за нібито службове підроблення процесуальних документів при розслідуванні кримінального провадження № 0001678. Тобто, була вказана конкретна особа, конкретна стаття Кримінального кодексу і конкретне кримінальне провадження. Саме в цих межах і проводилася перевірка прокурором. Кримінальне провадження № 0001678 розглянуто судом, вироком суду від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і йому призначено покарання, від відбування якого він звільнений на підставі Закону України "Про амністію в 2014 році". Даний вирок в апеляційному порядку не оскаржувався і набрав законної сили. При перевірці заяви ОСОБА_4 прокурором не було встановлено, що в повідомленні про підозру, яке підготував ОСОБА_8 , наявні будь-які підчистки, виправлення, факту підробки не вбачається, а такі дії мають бути умисними. Кваліфікація дій ОСОБА_9 встановлена вироком суду, який є обов`язковим. Що стосується висновку експертів № 8 від 18 лютого 2016 року, то ця експертиза проводилася в межах іншого кримінального провадження, тому цей висновок не може бути взятий до уваги при перевірці заяви ОСОБА_4 . Виходячи з цього, підстав для внесення відомостей до ЄРДР у прокурора не було, вважає свої дії правомірними і просить відмовити у задоволенні скарги.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що заява ОСОБА_4 прокурором перевірена належним чином, підстав для внесення відомостей до ЄРДР прокурором не встановлено, тому ОСОБА_4 і було надано відповідь, яку він оскаржує. Вважає скаргу безпідставною, тому просить відмовити у її задоволенні.
Заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4 , його представника, адвоката ОСОБА_5 , пояснення прокурора, дії якого оскаржуються, заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи і наглядового провадження Рівненської районної прокуратури № 0001678, суд приходить до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.
Відповідно до ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Ст.214 КПК України встановлює порядок внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Частина 4 цієї статті встановлює, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати туку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Як встановлено судом, заява ОСОБА_4 була прийнята Рівненською місцевою прокуратурою.
Відповідно до ч.1 ст.2 Кримінального Кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Частиною 2 ст.366 КК України передбачена кримінальна відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
Згідно п.4 примітки до ст.364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Оскільки ОСОБА_4 у своїй заяві ставив питання про вчинення ОСОБА_8 конкретного злочину, а саме злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, а в своїй заяві не вказав відомостей, які можуть свідчити про вчинення вищевказаного злочину, заяву мотивував на підставі своїх припущень, то у прокурора не було підстав для внесення відомостей про злочин в ЄРДР, про що було повідомлено ОСОБА_4 .
Крім того, заява про вчинення злочину стосувалася конкретного кримінального провадження, а саме: кримінального провадження № 0001678, яке на час подання ОСОБА_4 заяви до прокуратури (06.06.2016 року), було розглянуто судом. Вироком Рівненського районного суду від 08 жовтня 2014 року ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і йому призначено покарання, від відбування якого він звільнений на підставі Закону України "Про амністію в 2014 році". Цей вирок в апеляційному порядку не оскаржувався і набрав законної сили.
Даним вироком було встановлено, що ОСОБА_9 15 грудня 2013 року о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи поблизу приміщення будинку АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_4 , під час словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс удар кулаком своєї руки в нижню лобову частину голови між бровами останнього, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.
Висновок суду щодо наявності у потерпілого ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень, заподіяних йому ОСОБА_9 , серед інших доказів, підтверджується висновками двох проведених судово-медичних експертиз (№ 51 від 22.01.2014 року (постанова слідчого про проведення експертизи від 08.01.2014 року) і № 57/Д-118 від 11 лютого 2014 року). В обох цих експертизах зазначено, що тяжкі тілесні ушкодження у ОСОБА_4 характерні для інерційної травми.
Таким чином, суд погодився із кваліфікацією прокурором дій
ОСОБА_9 , які полягали в умисному нанесенні легких тілесних ушкоджень
ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до ст.90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили, має преюдиціальне значення.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у прокурора не було достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, так як заява ОСОБА_4 не містила відомостей, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.366 КК України, заява була мотивована на підставі припущень ОСОБА_4 . Крім того, вже є наявне судове рішення по кримінальному провадженню, на яке вказував ОСОБА_4 у своїй заяві.
Посилань скаржника в скарзі і його представника, адвоката ОСОБА_5 , в судовому засіданні на те, що прокурор не врахував висновок комісійної судово-медичної експертизи № 8 від 18.02.2016 року, суд не може взяти до уваги, оскільки дана експертиза проведена в 2016 році в межах іншого кримінального провадження № 0000121 по факту спричинення ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень (ст.121 ч.1 КК України). В п.5 підсумків експертів зазначено, що тілесні ушкодження в частині осаднень надбрівних ділянок обличчя не суперечать показам ОСОБА_4 , а характер черепно-мозкової травми не відповідає механізму її спричинення, наведеному потерпілим ОСОБА_4 . Кримінальне провадження № 0000121 знаходиться на стадії досудового розслідування і процесуальну оцінку висновку комісійної судово-медичної експертизи буде надано під час досудового розслідування і розгляду провадження судом.
Також суд не може взяти до уваги наданих адвокатом ОСОБА_5 відповідей Рівненської обласної прокуратури і ГУ Національної поліції в Рівненській області, які надавалися скаржнику, оскільки в них зазначається лише про факт неефективного розслідування, з порушенням розумних строків при розслідування кримінального провадження № 0000121, але в цих відповідях немає жодного доказу вчинення ОСОБА_8 злочину під час розслідування кримінального провадження № 0001678.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає дії прокурора, заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , правомірними, а скаргу ОСОБА_10 безпідставною, не обгрунтованою, не доведеною належними доказами. Тому відповідно до ст.307 КПК України в задоволенні скарги необхідно відмовити.
Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Оскільки ОСОБА_4 оскаржує рішення прокурора про невнесення його заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, то ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Не передбачено оскарження даної ухвали слідчого судді і ст.309 КПК України.
Керуючись ст.ст.24, 90, 214, 303-307, 309 КПК України, суд,-
у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_7 на рішення заступника керівника Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 щодо невнесення заяви про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань та ухилення від розслідування.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1