11-сс/775/25/2014(м)
263/2290/14-к

Головуючий у суді 1-й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.307 КК України
3 квітня 2014 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні старшого прокурора прокуратури м. Маріуполя ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року, якою щодо підозрюваного
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, не одружений, офіційно не працюючий, не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2
застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 13 травня 2014 року включно, -
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_10 підозрюється в тому, що 16 лютого 2014 року, о 12 годині 13 хвилин умисно, з метою незаконного збуту наркотичних засобів, знаходячись в автомобілі марки «Део Ланос», державний номер НОМЕР_1 , який знаходився по вул. Сонячній в Жовтневому районі м. Маріуполя, незаконно збув (продав) за 750 грн. ОСОБА_12 паперовий згорток з речовиною кристалічного походження, білого кольору, яка, згідно висновку експерта № 74 від 19.02.2014 року, містить наркотичний засіб, обіг якого обмежений метадон, кількість якого складає 0, 028 гр., тобто своїми умисними діями скоїв збут наркотичних засобів.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року, в задоволенні клопотання слідчого СВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області - ст. лейтенанта міліції ОСОБА_11 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено, та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 13 травня 2014 року включно, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Із винесеною ухвалою не погодився прокурор, який в своїй апеляційній скарзі просить її скасувати, обрати стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що винесена ухвала є незаконною, оскільки злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_10 відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Вважає, що судом не були враховані ризики того, що у разі обрання ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватись від органів досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню.
Вказує, що ОСОБА_10 скоїв злочин на території міста Маріуполя, не одружений, не працює, не навчається, офіційних джерел матеріального забезпечення не має, за місцем проживання характеризується не задовільно, у зв`язку із чим, знаходячись на волі, може безперешкодно продовжити свою злочинну діяльність, а обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може виключити вказані ризики.
Заслухавши доповідача, прокурора, який просив свою апеляцію задовольнити, підозрюваного, та захисника, які просили апеляцію прокурора залишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляції в межах апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів судового розгляду у суді 1 інстанції, слідчий суддя постановляючі ухвалу, обґрунтував її тим, що у клопатанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не наведені обставини, передбачені п.3 ст.194 КПК України, а саме недостатності застосування бідьш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.
З таким виводом слідчого судді колегія суддів погоджується, бо згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, перед баченим статтею 177 цього Кодексу.
І хоча існує передбачена п.4 ч.2 ст.184 КПК України можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_10 , але як вбачається з протоколу судового засідання (а.с.21), прокурор не навів доводів якіб свідчили про неможливість обрання більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а данні, які характеризують підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання) свідчать про правільність прийнятого слідчим суддею рішення.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляцію прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 13 березня 2014 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_10 , застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці до 13 травня 2014 року включно, - залишити без змін.
Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2