В И Р О К
Іменем України
05 грудня 2016 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Пошта Рудня Житомирського району та області, українки, громадянки України, з середньою освітою, непрацюючої, одруженої, має на утриманні троє малолітніх дітей 2003, 2009 та 2012 року народження, мешканки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
В С Т А Н О В И В:
22 травня 2016 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебуваючи в магазині «Товари повсякденного попиту», що знаходиться по вул. Матросова, 1-а в с. Рудня Пошта Житомирського району, на ґрунті довготривалих неприязних особистих відносин, умисно взяла лівою рукою за волосся ОСОБА_6 та декілька разів вдарила її головою об вхідні двері магазину, від чого потерпіла впала на підлогу, проте обвинувачувана не зупинилась, та продовжувала кулаком правої руки наносити удари по спині та руках потерпілої, чим спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, обох верхніх кінцівках та тулубі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення не визнала та пояснила, що потерпіла була коханкою її чоловіка, постійно телефонувала їй та її чоловіку. Вона до інкримінованих подій намагалась сама розібратися із потерпілою з приводу її аморальної поведінки, але коли приїжджала до неї, то останньої вдома не було.
22 травня 2016 року вона випадково зайшла до магазину де продавцем працює потерпіла ОСОБА_6 . Коли вона підійшла до прилавку та попросила пива, потерпіла почала безпричинно «єхидно» посміхатися. У зв`язку з цим, вона назвала потерпілу «дурочкою». Після цих слів ОСОБА_6 без будь-яких попереджень зірвала з її вуха ліву сережку. Так як сережка була розстібнута, то мочка вуха не порвалася. Щоб забрати сережку вона зайшла за прилавок, але потерпіла схопила її за волосся і почала бити руками та ногами по рукам, правому боку, грудям, як наслідок на тих місцях залишились синці. У відповідь вона почала бити Попель. Потерпіла не падала, а навмисно повільно лягла на підлогу біля дверей, а вона була зверху, так як Попель тримала її за волосся. Після цього вона викликала міліцію і сказала, що з неї зірвали сережку. Наступного дня, оскільки працівники міліції поводили себе нахабно та не надали їй відповідного направлення на судово-медичний огляд, вона пішла до дільничного лікаря, щоб зафіксувати тілесні ушкодження, які їй спричинила потерпіла ОСОБА_7 . Крім цього, в той час у залі магазину за столиком сиділи дівчата, які разом із потерпілою розпивали спиртні напої. Потім до магазину вбігла її мати ОСОБА_8 , яка розборонила їх з потерпілою. Через деякий час вони знову прийшли до потерпілої у магазин, щоб забрати сережку.
Отже, обвинувачена вказала, що саме вона має бути потерпілою у даному кримінальному провадженні, так як не била ОСОБА_6 , а остання била її. Про те, що потерпіла працює продавцем у згаданому магазині, вона не знала та навмисно до неї не приїжджала.
Незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_4 не визнала себе винною у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 згаданих тілесних ушкоджень, винуватість останньої у вчиненні наведеного злочину повністю доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показами потерпілої, свідків, а також документами кримінального провадження.
Потерпіла ОСОБА_6 в суді підтвердила, що 22 травня 2016 року приблизно в обідній час у магазин зайшла ОСОБА_4 . Закрила за собою вхідні двері та матюкаючись підійшла до прилавку, де погрожувала їй ножем. Після цього, ОСОБА_4 взяла лівою рукою її за коси та почала бити головою об двері, від чого вона впала на підлогу. Здійснюючи супротив обвинуваченій, вона теж схопила її за волосся, у зв`язку з чим обвинувачена навалилася на неї та продовжувала бити її кулаками по тулубу та руках. Всі ці події були миттєві, а весь конфлікт тривав не більш 10 хв. В цей час за столиком, що за дверима магазину, сиділи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які пили каву та яких обвинувачена не бачила. Згадані дівчата були очевидцями цієї бійки, намагались заспокоїти обвинувачену, відчинили двері магазину та викликали свекруху ОСОБА_9 ОСОБА_11 , яка проживає навпроти магазину. Коли дівчата відчинили двері магазину, то до нього забігла мати обвинуваченої, яка відтягнула свою доньку від неї. Через декілька хвилин ОСОБА_12 знову прийшла в магазин і почала говорити, що у неї з вуха зняли сережку. В подальшому цю сережку знайшли на підлозі під прилавком та ОСОБА_13 повернула її обвинуваченій. ОСОБА_4 до вказаних подій з нею була знайома, так як постійно ревнувала до свого чоловіка та неодноразово по телефону погрожувала. Будь-яких тілесних ушкоджень обвинуваченій вона не наносила, а лише тримала рукою за волосся.
Покази потерпілої ОСОБА_6 повністю узгоджуються із протоколом проведення слідчого експерименту з участю останньої та фототаблицею до нього від 06.07.2016, під час проведення якого потерпіла детально показала та розповіла про обставини її побиття обвинуваченою 22.05.2016 року в магазині продуктів, що в с. Рудня Пошта ( а.с. 112-117 МКП).

Також, показання потерпілої підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які в суді пояснили, що були безпосередніми очевидцями конфлікту між обвинуваченою і потерпілою, який відбувся 22.05.2016 року у магазині. В той день обвинувачена зайшла у магазин, закрила за собою двері та почала ображати потерпілу брутальною лайкою та жбурляти в неї якісь коробки. Потім підійшла до потерпілої, яка перебувала за прилавком, де почала бити її кулаком у живіт та обличчя. Далі схопила лівою рукою потерпілу за волосся та потягнула її до тамбуру де 3-4 рази вдарила головою об двері, від чого потерпіла впала, а обвинувачена впала на неї. Потерпіла в ході бійки також тримала обвинувачену за волосся, але ударів не наносила, ОСОБА_12 же сидячи на ОСОБА_7 зверху наносила їй удари кулаком в тулуб та по руках. ОСОБА_16 намагалась припинити бійку, але ОСОБА_4 , пригрозивши побити ОСОБА_17 , наказала не чіпати їх та йти геть з магазину. Вони відкрили двері та побігли до ОСОБА_13 по допомогу. Коли вони разом із ОСОБА_18 повернулись до магазину, то побачили там, окрім потерпілої, матір обвинуваченої ОСОБА_8 разом із онуком та обвинувачену, які залишали магазин. Через 5-10 хвилин ОСОБА_4 повернулась до магазину за своєю сережкою, яку вона загубила під час бійки. Вони дійсно знайшли сережку на підлозі. Запорожець ОСОБА_18 віддала сережку обвинуваченій і та пішла геть.

Показання потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повністю узгоджуються між собою та підтверджуються протоколами проведення слідчих експериментів від 06.07.2016 року за участю вказаних свідків, у ході яких останні розповіли на місці та відтворили обставини за яких 22 травня 2016 року обвинувачена побила потерпілу (а.с. 118-122, 125-129 МКП).

Крім цього, показання потерпілої ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підтверджуються висновком експерта №1361 від 26.05.2016 року, у відповідності до якого при судово-медичному обстеженні тіла ОСОБА_6 у останньої виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі, обох верхніх кінцівках, тулубі, які виникли від дії тупого предмета, не виключено в термін та за обставин, які інкриміновані обвинуваченій. Згідно висновку експерта №1734 від 12.07.2016 року, вказані вище тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_6 є легкими без короткочасного розладу здоров`я, а враховуючи їх характер та локалізацію, вони могли бути спричинені при нанесенні ударів натуральною зброєю чоловіка, якою є руки та ноги взуті у взуття. Також, експерт прийшов до висновку, що утворення даних тілесних ушкоджень не характерне при падінні на площину, а утворення ушкоджень на ділянках задньо-бокової частини правого та лівого плеча є недоступними для нанесення власною рукою (а.с. 10, 134-135 МКП).
Суд не вірить показанням обвинуваченої про те, що саме потерпіла розпочала сварку та побила її, оскільки, по-перше, ці доводи захисту повістю спростовуються показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які не є родичами, подругами або будь-яким чином залежними від потерпілої. По-друге, показання обвинуваченої суперечать показанням свідків захисту, зокрема, показанням свідка ОСОБА_19 , який не був очевидцем вказаних подій, але категорично пояснив, що його дружина обвинувачена ОСОБА_4 ще до бійки 22.05.2016 року достовірно знала де працює його колишня коханка потерпіла ОСОБА_6 , з якою у неї до цього були неприязні стосунки. До того ж, вказаний свідок в суді не підтвердив того, що бачив на тілі ОСОБА_4 тілесні ушкодження про які остання розповіла в суді. По-третє, доводи ОСОБА_4 є алогічними, так як остання фізично більш розвинена ніж ОСОБА_6 , а тому розпочинати потерпілій першою бійку з фізично сильнішою обвинуваченою є нелогічним.
Покази свідків захисту, а саме батька обвинуваченої ОСОБА_20 , її мати ОСОБА_8 , чоловіка ОСОБА_21 , а також ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , про те, що після 22.05.2016 року вони бачили у останній синці на руках, суд відкидає, так як свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_8 і ОСОБА_21 є близькими родичами обвинуваченої, а свідки ОСОБА_22 та ОСОБА_23 є її підлеглими, оскільки працювали і працюють у останньої продавцями.
Також суд відкидає наданий захистом висновок експерта №1512 від 16.06.2016 року про наявність у обвинуваченої легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, у вигляді синців в ділянці верхніх кінцівок, задній поверхні грудної клітини, лівому стегні, які згідно пояснень ОСОБА_4 , їй були заподіяні 22.05.2016 року, так як згаданий висновок ґрунтується на дослідженні записів медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 .

Разом з тим, у відповідності до листа заступника головного лікаря КУ ЦМЛ №2 з поліклінічного розділу роботи ОСОБА_24 №299 від 17.06.2016 року вбачається, що медична картка ОСОБА_4 заведена 11.06.2012 року. З 18.06.2012 року до 09.06.2016 року остання до лікарів поліклініки КУ ЦМЛ №2 не зверталась, а 09.06.2016 року самовільно забрала згадану картку та, незважаючи на вимогу медичних працівників поліклініки повернути її, залишала поліклініку з карточкою. Повернула ОСОБА_4 цю карточку до поліклініки 16.06.2016 року. Сторінки в амбулаторній карточці пронумеровані не працівниками вказаного медичного закладу, а записи лікарів від 23.05.2016 року зроблені не працівниками даної поліклініки та є фальшиві.

Оцінивши всі докази у сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 22.05.2016 року, шляхом побиття ОСОБА_6 заподіяла їй згадані вище тілесні ушкодження.

На підставі викладеного, дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що ОСОБА_4 вчинила інкримінований їй злочин, а тому кваліфікує її дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як заподіяння потерпілій ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження.

З огляду на викладене, суд вважає, що доводи обвинуваченої про її невинуватість є намаганням останньої уникнути відповідальності за вчинений нею злочин.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні троє малолітніх синів ОСОБА_25 2003 р.н., ОСОБА_26 2009 р.н. та ОСОБА_27 - 2012 р.н., раніше не судима, а також відсутність обставин справи, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів у виді штрафу розміром 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 судом не обирався.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: