ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:[1]
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 18 травня 2017 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 рокуу кримінальному провадженні щодо засудженого
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, судимого, останній раз вироком
Солом`янського районного суду м. Києва від
11 травня 2011 року за ч. 3 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на строк чотири
роки шість місяців, на підставі ухвали Ірпінського
міськрайонного суду Київської області від
11 листопада 2013 року звільнений умовно-
достроково на невідбутий строк один рік чотири
місяці двадцять шість днів,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
встановив:
У касаційній скарзі прокурор виклав вимогу про скасування судових рішень, постановлених щодо засудженого ОСОБА_5 , із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Вимогу мотивовано істотним порушенням положень кримінального процесуального закону через неповідомлення судом потерпілого про дату та час судового розгляду кримінального провадження в суді першоії інстанції, вважає також мотивування апеляційного суду на спростування вказаного доводу неналежним, стверджуючи про невідоповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України. Також наголошує на незаконності ухвали апеляційного суду через необґрунтоване рішення про пом`якшення покарання засудженому, яке у наслідку є таким, що не відповідає тяжкості вчиненого та особі ОСОБА_5 внаслідок м`якості.
Вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік. Вироком суду також вирішено питання процесуальних витрат.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

17 грудня 2015 року, приблизно о 11 год. 30 хв., ОСОБА_5 з метою проходження співбесіди щодо працевлаштування прийшов в офісне приміщення, розташоване по АДРЕСА_1 , через відчинені двері зайшов до вказаного приміщення, де побачив, що двері одного з кабінетів незачинені на замок, до якого він зайшов і побачив чоловічу барсетку, після чого у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, скориставшись відсутністю потерпілого, діючи з корисливих мотивів, повторно, з метою реалізації свого злочинного умислу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з барсетки гаманець із грошовими коштами в сумі 70 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на 17 грудня 2015 року становило 1 800 грн, 12 доларів США, що становило 282 грн та мобільний телефон вартістю 2 500 грн. З місця вчинення злочину зник та мав змогу розпорядитись викраденим, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4 582 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задоволено частково, вирок суду від 20 квітня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінено, пом`якшено призначене за ч. 2 ст. 185 КК України покарання до шести місяців арешту. В решті вирок суду залишено без зміни.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, у касаційній скарзі прокурора не оспорюються, як і кваліфікація дій за цим злочином.

Суд касаційної інстанції погоджується з доводами касаційної скарги прокурора щодо допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, через неповідомлення належним чином потерпілого про дату та час судового розгляду кримінального провадження.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, то вони не містять жодного повідомлення на адресу потерпілого ОСОБА_7 про дату та час проведення судових засідань у суді першої інстанції. Не встановлено наявності й будь-яких звернень від потерпілого про розгляд провадження за його відсутності, що небезпідставно може свідчити про необізнаність останнього про судовий розгляд провадження щодо засудженого ОСОБА_5 , у якому він визнаний потерпілим.

У звязку з допущенням судом першої інстанції істотного порушення вимог процесуального закону такий вирок суду підлягає безумовному скасуванню.
Підлягає скасуванню й ухвала апеляційного суду.

Так, предметом розгляду в суді апеляційної інстанції була й апеляційна скарга прокурора з вимогою до скасування вироку суду внаслідок здійснення судового провадження за відсутності потерпілого, неповідомленого про дату і час судового засідання, що не була перевірена належним чином, що свідчить й про недотримання апеляційним судом вимог ст. 419 КПК України.

При цьому вирок суду в апеляційному порядку було оскаржено й засудженим з підстав невідповідності призначеного йому покарання внаслідок суворості, скаргу за наслідками розгляду суд задовольнив частково. Однак суд касаційної інстанції констатує і в цій частині недотримання апеляційним судом вимог процесуального закону, так як висновок суду є недостатньо мотивованим, з огляду й на безпідставне посилання на таку підставу до пом`якшення покарання як «позицію потерпілого, який не мав до нього будь-яких матеріальних притензій та не наполягав на суворому покаранні».

З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який має бути проведений у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 376, 434, 436, 438 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 липня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Провадження за касаційною скаргою № 5-7194км16 Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції: ОСОБА_9
Доповідач в касаційній інстанції: ОСОБА_1