Номер справи137/1404/15-к
1-кп/137/4/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , законних представників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ; представника служби у справах дітей Літинської РДА ОСОБА_19 потерпілих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , законного представника потерпілого ОСОБА_22
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не навчається і не працює, до затримання навчався у 9 класі Селищенської СЗШ неодруженого, раніше судимого,31.03.2016 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі без конфіскації майна,
ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 , ч.2 ст.289 КК України;
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, навчається у вищому художньому професійно-технічному училищі №5 м.Вінниці на 1 курсі , раніше не судимий,
за ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився та проживає АДРЕСА_3 , громадянин України, студент 3 курсу Хмільницького АЦПТУ № 40 м. Хмільник Вінницької області, неодружений, раніше не судимий,
за ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Могилів-Подільський Вінницької області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , громадянин України, не навчається та не працює, до затримання навчався у Хмільницькому АЦПТУ № 40 м. Хмільник Вінницької області, неодружений, раніше судимий, 31.03.2016 року Могилів-Подільським міськрайонним судом Вінницької області, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України до восьми років позбавлення волі без конфіскації майна,
за ч.2 та ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.289 КК України;
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився та проживає за адресою: АДРЕСА_5 , громадянин України, не навчається і не працює, неодружений, раніше не судимий,
за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 уродженець с. Петрівка Котовського району Одеської області, проживаючий за адресою: АДРЕСА_6 , громадянин України, навчається у 10 класі Кодимської ЗОШ №1 Одеської області, неодружений, раніше не судимий,
за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 186 КК України.
В С Т А Н О В И В:
10.12.2014 приблизно о 18:00 неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, спільно за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прийшли до приміщення Українського православного храму «Святого Миколая», яке розташоване за адресою: вул. Кармалюка, 47 в смт. Літин Літинського району Вінницької області. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , підійшовши до вікна з тильної сторони даного приміщення, за допомогою камінця розбили скло і проникли в середину, звідки таємно викрали грошові кошти із скриньки пожертв на храм та скриньки пожертв на заходи антитерористичної операції в сумі 580 гривень та дві обручки із надписом «Спаси и сохрани» вартістю 10 гривень за кожну, на суму 20 гривень. Своїми діями неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_11 заподіяли матеріальної шкоди храму «Святого Миколая» в особі настоятеля ОСОБА_23 на загальну суму 600 гривень. Викрадені кошти ОСОБА_12 та ОСОБА_11 використали на власні потреби.
Крім того, 06.01.2015 приблизно о 04:00 неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, повторно, спільно за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , прийшли до Римо-католицького храму «Непорочного зачаття Діви Марії», який розташований за адресою: вул. Леніна, 3 в смт. Літин Літинського району Вінницької області. У подальшому, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли через вхідні двері до даного приміщення, а ОСОБА_12 із ОСОБА_9 залишились на вулиці чекати на останніх, та в разі появи сторонніх осіб мали повідомити про небезпеку. Так як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 протягом тривалого часу не виходили з приміщення, то ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_9 через зламані вхідні двері зайшли всередину приміщення храму, де виявили у стіні отвір до зали храму. Тоді ж, через даний отвір, отримали від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кутову шліфувальну машинку "Forte Power Tools" вартістю 922,37 гривень та електродриль "DVT SBM-600" вартістю 457,57 гривень.
Викрадені речі неповнолітні ОСОБА_12 та ОСОБА_9 поклали у мішок, який знайшли у приміщенні храму , і в подальшому, спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , заховали його неподалік від приміщення Старообрядницького храму по вул. Миру в смт. Літин Вінницької області, де був виявлений та вилучений працівниками міліції.
Своїми діями неповнолітні ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 заподіяли Римо-католицькому храму «Непорочного зачаття Діви Марії» в особі служителя ОСОБА_24 , матеріальну шкоду на загальну суму 1379, 94 гривень.
Також, в період часу з 01.03.2015 по 04.03.2015 приблизно о 00:00 неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, повторно, спільно за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , прийшли до домогосподарства по АДРЕСА_7 , яке належить ОСОБА_25 та проникли до підсобного приміщення сараю, звідки таємно вчинили крадіжку болгарки МШУ-1,8-230-А вартістю 216 грн.
Викрадене ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продали ОСОБА_26 , жителю смт. Літин Літинського району Вінницької області за 300 гривень.
Разом з тим, 07.04.2015 приблизно о 21:00 неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, повторно, спільно за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , перебуваючи по вул. Некрасова в смт. Літин Літинського району Вінницької області, побачивши раніше незнайомого чоловіка, який рухався у попутному напрямку, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, використовуючи чинник раптовості, підбіг до ОСОБА_27 та почав вимагати надати сигарети та наявні грошові кошти. ОСОБА_27 побоюючись за своє життя та здоров`я, надав сигарети «Davidoff» вартістю 23 гривні, які ОСОБА_28 та ОСОБА_12 забрали. Потім, ОСОБА_12 , підняв руки ОСОБА_27 угору і почав спільно із ОСОБА_28 оглядати пакет із продуктами харчування, всі кишені куртки та штанів ОСОБА_27 , а ОСОБА_14 , в цей час спостерігав, щоб сторонні особи не перешкодили їм. Не знайшовши грошових коштів, ОСОБА_12 , ОСОБА_28 та ОСОБА_14 зникли з місця вчинення злочину.
А також, 02.11.2015 року близько 17.30 години, неповнолітній ОСОБА_10 діючи умисно, повторно, за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_8 , в якому тимчасово проживав ОСОБА_21 , шляхом вільного доступу, здійснили крадіжку майна останнього, а саме: комплект рибацьких воблерів у кількості 12 шт., загальною вартістю 504 гривень; спортивну жилетку «Найк» темно-сірого кольору з капюшоном, вартістю 220 гривень; спортивні штани «Найк» синього кольору, вартістю 200 гривень; кросівки з тканини чорного кольору, вартістю 300 гривень; спортивну кофту «Адідас» чорного кольору, вартістю 200 гривень; брюки камуфльовані темно-зеленого кольору, вартістю 150 гривень; рибацьку волосінь «Хамелеон» довжиною 150 м. вартістю 220 гривень; канцелярську папку, вартістю 15 гривень, усього на загальну суму 1809 гривень.
10.11.2015 приблизно о 18:00 неповнолітній ОСОБА_11 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, спільно та за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прийшли до недобудованого приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9 та з тильної сторони даного приміщення по металевій конструкції вилізли на недобудований дах і проникли всередину.
Перебуваючи в недобудованому приміщенні, яке належить ОСОБА_29 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 таємно викрали електричний провід із маркуванням ВВП 3х4, довжиною 100 метрів, вартістю 4000 гривень, ВВП 3х2,5, довжиною 200 метрів, вартістю 4800 гривень та сигнальний пістолет ТМ «EKOL LADY», вартістю 1310 гривень 84 копійки.
Своїми діями неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 заподіяли потерпілому ОСОБА_29 матеріальну шкоду на загальну суму 10 110 гривень 84 копійки. Викраденим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 розпорядились на власний розсуд.
Крім того, 18.12.2015 приблизно о 18:30 неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, повторно, спільно за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , прийшли до домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , яке належало покійній ОСОБА_30 , а на даний час належить ОСОБА_31 . ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , підійшовши до вікна будинку, де через відчинену кватирку, проникли в середину кімнати, звідки таємно викрали три килими розмірами: 180х250 вартістю 300 гривень, 300х400 вартістю 450 гривень, 400х500 вартістю 550 гривень та волоські горіхи у шкаралупі вагою близько 30 кг., вартість 1 кілограма становить 15,00 гривень на суму 450 гривень, усього на загальну суму 1750 гривень.
Викрадене ОСОБА_12 та ОСОБА_10 віднесли до домогосподарства по АДРЕСА_6 , де проживав ОСОБА_12 . Горіхи продали ,а килими були виявлені та вилучені працівниками поліції.
А також, 18.12.2015 приблизно о 23:00, неповнолітній ОСОБА_12 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, спільно за попередньою змовою з неповнолітнім ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуваючи по вул. Крупської у смт. Літин Вінницької області, діючи умисно з корисливих мотивів, підійшли до огорожі домогосподарства АДРЕСА_10 , яке належить ОСОБА_20 . Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 перелізли через металеві ворота, таким чином потрапивши на подвір`я даного домогосподарства. У подальшому, через незачинені двері, проникли до гаражного приміщення у якому знаходився автомобіль марки «Volkswagen Jetta 1.3» 1981 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_12 оглянувши салон автомобіля, виявив ключі у замку запалювання, однак з метою не бути викритими, без будь-якого на те дозволу, спільно із ОСОБА_10 відкрили браму даного гаражного приміщення і виштовхали автомобіль на вулицю, так як мали намір покататись. Після чого, ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля і за допомогою ключа запустив двигун, а ОСОБА_10 сів на переднє сидіння пасажира та почали рух у напрямку вул. Леніна смт. Літин. На даному автомобілі ОСОБА_12 та ОСОБА_10 їздили по вулицях смт. Літин Вінницької області. 19.12.2015 приблизно о 03:00 у викраденому транспортному засобі закінчилось пальне, а тому ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишили його на автошляху Стрій-Кіровоград-Знам`янка, а саме між населеними пунктами смт. Літин та с. Селище Літинського району Вінницької області.
Вартість автомобіля «Volkswagen Jetta 1.3», станом на 19.12.2015, складає 20 932,60 гривень (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять дві грн. 60 коп.).
По першому епізоду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вину у вчиненому визнали повністю. Суду пояснили, що 10.12.2014 приблизно о 18:00 прийшли до приміщення Українського православного храму «Святого Миколая», підійшовши до вікна з тильної сторони даного приміщення, за допомогою камінця, розбили скло і проникли в середину, звідки таємно викрали грошові кошти із скриньки пожертв на храм та скриньки пожертв на заходи антитерористичної операції та дві обручки із надписом «Спаси и сохрани» . Гроші використали на власні потреби, а обручки кожен залишив у себе, потім їх віддали працівникам поліції.
Окрім визнання вини обвинуваченими, їх вина доводиться протоколом прийняття заяви потерпілого про здійснення крадіжки із Українського православного храму «Святого Миколая». Відповідно до протоколу огляду місця події, видно, що оглядалося приміщення храму, де було виявлено відсутність грошей у скриньках для пожертв та відсутність двох обручок з надписом «Спаси и сохрани». Крім того ,було вилучено слідову інформацію. Відповідно до протоколу вилучення встановлено, що у ОСОБА_12 були вилучені черевики, для порівняльного аналізу із слідовою інформацією вилученою під час огляду храму. Відповідно до висновку експерта №3 встановлено, що слід взуття на поверхні уламка скла вилученого під час огляду церкви «Святого Миколая» залишений групою взуття до якої належить кросівок ОСОБА_12 . Протокол огляду свідчить, що під час особистого огляду ОСОБА_11 , у нього було виявлено та вилучено обручку з надписом «Спаси и сохрани». Відповідно до протоколу огляду помешкання ОСОБА_12 встановлено, що в його помешканні виявлено та вилучено іншу обручку з надписом «Спаси и сохрани», а також гроші. Відповідно до постанови слідчого дані речі визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілому. Розписка матері ОСОБА_12 свідчить про повернення йому вилучених кросівок.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
По другому епізоду, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вину у вчиненому визнали. Пояснили, що 06.01.2015 поверталися із села Садове, де були в гостях у дівчат. Приблизно о 04:00 год, прийшли до Римо-католицького храму «Непорочного зачаття Діви Марії». ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли через вхідні двері до даного приміщення, а ОСОБА_12 із ОСОБА_9 залишились на вулиці чекати на останніх, та в разі появи сторонніх осіб мали повідомити про небезпеку. Так як ОСОБА_11 та ОСОБА_10 протягом тривалого часу не виходили з приміщення, то ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_9 через зламані вхідні двері зайшли всередину приміщення храму, де побачили у стіні отвір до зали храму, через який ОСОБА_10 та ОСОБА_11 передали їм кутову шліфувальну машинку та електродриль. Викрадені речі вони поклали у мішок, який там і знайшли та сховали його біля якогось будинку.
Свідок ОСОБА_32 пояснила, що працює барменом в кафе. 06.01.2015 в кафе заходили ОСОБА_33 і ОСОБА_34 , повечеряли і через хвилин тридцять пішли.
Свідки ОСОБА_35 та ОСОБА_36 суду пояснили, що проживають в с.Садове. 06.01.2015 до них у гості приходили ЗакалюжнийВ. , ОСОБА_33 , АбраменкоМ. та ОСОБА_37 . Пішли останні від них пізно ввечері.
Окрім визнання вини обвинуваченими, їх вина доводиться показами свідків, а також протоколом прийняття заяви потерпілого про здійснення крадіжки із Римо-католицького храму «Непорочного зачаття Діви Марії». Відповідно до протоколу огляду місця події, видно, що оглядалося приміщення храму, де було виявлено відсутність кутової шліфувальної машинки та електродрилі. А також сліди проникнення до приміщення. Крім того , було вилучено слідову інформацію. Відповідно до протоколу вилучення встановлено, що у ОСОБА_10 були вилучені черевики, для порівняльного аналізу із слідовою інформацією вилученою під час огляду храму. Відповідно до висновку експерта №19 встановлено, що слід взуття вилученого під час огляду храму «Непорочного зачаття Діви Марії залишений групою взуття до якої належать гумові черевики ОСОБА_10 . Розписка матері ОСОБА_10 свідчить про повернення йому вилучених гумових черевиків. Відповідно до протоколу огляду території старообрядницької церкви в АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено поліетиленовий мішок із кутовою шліфмашиною та електродрилю. Відповідно до постанови слідчого дані речі визнано речовими доказами та передано на зберігання потерпілому. Відповідно до висновку експерта вартість кутової шліфувальної машинки "Forte Power Tools" становить 922,37 гривень, електродрилі "DVT SBM-600" - 457,57 гривень.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення. А дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
По третьому епізоду, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вину у вчиненому визнали. Суду пояснили, що вони приблизно, в період часу з 01.03.2015 по 04.03.2015, точної дати не пам`ятають, приблизно о 00:00 , проходячи по АДРЕСА_7 ,побачивши відкритий сарай у них виникло бажання здійснити крадіжку. Проникнувши у сарай, побачили там болгарку та саморобні подовжувачі. Викрали дані речі та продали ОСОБА_26 за 300 гривень.
Свідок ОСОБА_26 суду підтвердив, що дійсно придбав болгарку у обвинувачених, яку в подальшому вилучили працівники поліції.
Окрім визнання вини обвинуваченими, їх вина доводиться показами свідка, а також протоколом прийняття заяви потерпілої про здійснення крадіжки болгарки та саморобних подовжувачів із її домогосподарства, що розташоване по АДРЕСА_7 . Протокол огляду місця події, що оглядалося домогосподарство потерпілої, де було виявлено відсутність болгарки та саморобних подовжувачів. А також вилучено слідову інформацію. Відповідно до протоколу огляду видно, що оглядалися добровільно надані ОСОБА_12 кросівки, у яких він був одягнутий під час здійснення крадіжки. Відповідно до висновку експерта встановлено, що слід взуття вилучений під час огляду місця вчинення крадіжки залишений групою взуття до якої належать кросівки ОСОБА_12 . Відповідно до протоколу огляду домогосподарства ОСОБА_26 встановлено, що він добровільно надав болгарку, яку придбав у обвинувачених. Відповідно до постанови слідчого дану болгарку визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій. Відповідно до висновку експерта вартість болгарки МШУ-1,8-230-А становить 216 грн.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно,за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
По четвертому епізоду обвинувачені вину визнали частково. Суду пояснили, що 07.04.2015 приблизно о 21:00, перебуваючи по вул.Некрасова в смт. Літині, побачили незнайомого чоловіка, який рухався у попутному напрямку. З метою наживи, раптово, підбігли до чоловіка та почали вимагати надати сигарети та наявні грошові кошти. Незнайомець одразу віддав пачку сигарет «Davidoff», які тримав у руках. Після чого, ОСОБА_12 , не дочікуючись надання грошових коштів, підняв руки незнайомця угору і почав спільно із ОСОБА_28 оглядати пакет із продуктами харчування, всі кишені куртки та штанів. ОСОБА_14 , при цьому, спостерігав, щоб цього не помітили сторонні особи. Зазначили, що ніякого гаманця вони не бачили і не забирали.
В судовому засіданні не підтвердилося те, що обвинувачені відкрито заволоділи гаманцем темно - коричневого кольору виготовленого із шкіри алігатора ТМ « Danhil» вартістю 4952,56 грн. та грошовими коштами в сумі 400 гривень. Єдиними доказами які надала сторона обвинувачення є заява потерпілого та висновок експерта про вартість гаманця зроблений зі слів потерпілого. Таким чином, окрім позиції потерпілого, яка повністю різниться із показаннями обвинувачених, жодним доказом не доведено відкрите заволодіння гаманцем.
Відповідно до ч.3 ст.373КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише, за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, відкрите заволодіння гаманцем темно - коричневого кольору виготовленого із шкіри алігатора ТМ « Danhil» вартістю 4952,56 грн. та грошовими коштами в сумі 400 грн. слід виключити із обвинувачення.
Заслуговує на увагу той факт, що обвинувачені в судовому засіданні дали узгоджені показання про те, що вони обшукували кишені та пакет потерпілого з метою відкрито заволодіти його грішми. Однак, через відсутність коштів не довели свого наміру до кінця.
Згідно ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.
На досудовому слідстві дії обвинувачених кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) , за попередньою змовою групою осіб. Ураховуючи наведене, суд вважає за доцільне кваліфікувати дії як завершений замах.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, тобто замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене за попередньою змовою, групою осіб. Дії ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, тобто замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, за попередньою змовою, групою осіб.
По п`ятому епізоду ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вину не визнали. Суду пояснили, що в будинок , де проживав ОСОБА_21 вони не проникали. Нетбук з модемом та флешкою не крали. Про крадіжку дізналися від ОСОБА_21 місяць потому. Так як ОСОБА_21 та його знайомий старший хлопець на прізвище ОСОБА_38 , їм погрожували та застосовували фізичну силу, змушені були зізнатися у даній крадіжці.
Потерпілий ОСОБА_21 суду пояснив, що в жовтні 2015року він на декілька днів поїхав до бабусі. Коли повернувся у м.Хмільник, то виявив зламані двері та відсутність нетбука, модему , мишки та флешки. Про дану крадіжку правоохоронні органи не повідомляв. Потім, після того як у нього повторно було викрадено одяг, заявив працівникам поліції про обидві крадіжки. Ошовський та Закалюжний йому особисто зізналися про вчинення даної крадіжки. Із викрадених речей, йому повернули лише мишку.
Свідок ОСОБА_39 суду пояснив, що навчався разом із ОСОБА_40 в училищі, яке знаходиться у м.Хмільник. В розмові повідомив ОСОБА_9 , що у нього зламалася мишка, на що ОСОБА_9 запропонував йому свою для користування. Пізніше дану мишку було вилучено працівниками поліції. Вона була чорного кольору із червоними вставками.
Свідки ОСОБА_41 та ОСОБА_42 суду зазначили, що працюють викладачами у профтехучилища де навчалися ОСОБА_10 та ОСОБА_13 . Суду пояснили, що вони були присутні при допиті неповнолітніх, тиск під час допиту не чинився, жодних тілесних ушкоджень у обвинувачених не було.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина у вчиненому доводиться показаннями свідка, потерпілого. Крім того, із протоколу прийняття заяви потерпілого встановлено, що потерпілий ОСОБА_21 звернувся у правоохоронні органи з приводу крадіжки нетбука, модему , мишки та флешки. Відповідно до протоколу огляду у домогосподарстві свідка ОСОБА_39 було виявлено та вилучено мишку чорного кольору із червоними вставками. Дану мишку впізнав потерпілий і відповідно до розписки вона передана йому на зберігання. Крім того, встановлено,що вартість нетбука марки «Пакет Бел», в корпусі білого кольору становить 9500 гриивень; карти пам`яті на 16 Гб - 120 гривень; модема «Укртелеком» в корпусі чорного кольору - 480 гривень; комп`ютерної мишки марки «Дел» чорного кольору з червоними вставками - 150 гривень.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.
По шостому епізоду обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_13 вину не визнали. Суду пояснили, що почали товаришувати із ОСОБА_21 та неодноразово залишалися на його орендованій квартирі ночувати. Потім, ОСОБА_43 дав ключі від квартири ОСОБА_44 та дозволив йому там проживати. Одяг ОСОБА_21 вони не крали, останній сам їм запропонував свої речі, щоб вони переодяглися після дощу, тому що їх речі були у гуртожитку.
Потепілий ОСОБА_21 суду пояснив, що в листопаді 2015 року, з ним проживав ОСОБА_10 , якому він дав ключі від будинку. Певний час його не було вдома, а коли повернувся то виявив крадіжку : комплекту рибацьких воблерів у кількості 12 шт.;спортивної жилетки «Найк» темно-сірого кольору з капюшоном; спортивних штанів «Найк» синього кольору; кросівок з тканини чорного кольору; спортивної кофти «Адідас» чорного кольору; штанів камуфльованих темно-зеленого кольору; рибацької волосіні «Хамелеон» довжиною 150 м.; канцелярської папки. Ніяких речей для користування обвинуваченим не передавав.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими, їх вина у вчиненому доводиться узгодженими показаннями потерпілого. А також, відповідно до протоколу прийняття заяви потерпілого встановлено, що потерпілий ОСОБА_21 звернувся у правоохоронні органи з приводу крадіжки речей із його будинку. Відповідно до протоколу вилучення встановлено, що ОСОБА_13 добровільно віддав працівникам поліції комплект рибацьких воблерів у кількості 12 шт. Протокол огляду свідчить, що оглядалися дані воблери та під розписку були повернути потерпілому для зберігання. Відповідно до протоколу огляду кімнати гуртожитку, де проживали під час навчання ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , було виявлено спортивну жилетку «Найк» темно-сірого кольору з капюшоном та спортивні штани «Найк» синього кольору. Дані речі визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого, та передано під розписку на зберігання потерпілому. Встановлено, що вартість комплекту рибацьких воблерів у кількості 12 шт. становить 504 гривень; спортивної жилетки «Найк» темно-сірого кольору з капюшоном - 220 гривень; спортивних штанів «Найк» синього кольору - 200 гривень; кросівок з тканини чорного кольору - 300 гривень; спортивної кофти «Адідас» чорного кольору - 200 гривень; брюк камуфльованих темно-зеленого кольору - 150 гривень; рибацької волосіні «Хамелеон» довжиною 150 м. - 220 гривень; канцелярської папки - 15 гривень.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_13 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
По сьомому епізоду обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вину у вчиненому визнали повністю. Суду пояснили, що 10.11.2015 приблизно о 18:00 вони прийшли до недобудованого приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9 та з тильної сторони даного приміщення по металевій конструкції вилізли на недобудований дах і проникли всередину. Там викрали два мотки електричного проводу та пістолет. Провід обпалили та здали в пункт прийому металу, а пістолет намагалися продати, але ніхто не хотів купувати.
Свідок ОСОБА_45 пояснив, що він приймає металобрухт. Підтвердив, що обвинувачені здали йому два мотки обпаленого проводу.
Свідок ОСОБА_46 суду пояснив, що обвинувачені пропонували йому придбати у них пістолет. Він відмовився. Пізніше, даний пістолет було знайдено на території, яку він орендує для підприємницької діяльності.
Окрім визнання вини обвинуваченими, їх вина доводиться показаннями свідків, а також протоколом прийняття заяви відповідно до якої встановлено, що потерпілий звертався до правоохоронних органів з приводу крадіжки. Відповідно до протоколу огляду місця події встановлено, що оглядалося недобудоване приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_9 . Під час огляду виявлено відсутність двох мотків електричного проводу та сигнального пістолету. Крім того, вилучено слідову інформацію. Відповідно до протоколу вилучення встановлено, що мама ОСОБА_11 передала працівникам поліції кросівки, які належать її неповнолітньому синові. Відповідно до висновку експерта встановлено, що слід взуття вилучений під час огляду приміщення по АДРЕСА_9 , залишений групою взуття до якої належать кросівки ОСОБА_11 . Відповідно до протоколу огляду місця події видно, що оглядалася територія колишнього плодзаводу, яка на даний час орендується приватними підприємцями. Під час огляду було виявлено та вилучено сигнальний пістолет ТМ «EKOL LADY». Даний пістолет, відповідно до постанови слідчого, визнаний речовим доказом, та переданий під розписку на зберігання потерпілому. Висновок експерта свідчить, що вартість сигнального пістолету ТМ «EKOL LADY» становить 1310 гривень 84 копійки. А вартість електричного проводу із маркуванням ВВП 3х4, довжиною 100 метрів - 4000 гривень, ВВП 3х2,5, довжиною 200 метрів - 4800 гривень.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
По восьмому епізоду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вину у вчиненому визнали повністю. Суду пояснили, що 18.12.2015 прийшли до домогосподарства, яке розташоване неподалік помешкання ОСОБА_12 в с. Селище, в якому ніхто не проживав. Через відчинену кватирку, проникли в середину кімнати, звідки викрали три килими та близько 30 кг горіхів у шкаралупі.
Свідок ОСОБА_47 суду пояснила, що проживає навпроти домогосподарства, яке належало покійній Жовмір Н. Десь в грудні місяці 2015 року, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 пропонували їй придбати у них горіхи в шкаралупі.
Окрім визнання вини обвинуваченими, їх вина у вчиненому доводиться показаннями свідка, а також протоколом прийняття заяви відповідно до якої встановлено, що потерпілий звертався до правоохоронних органів з приводу крадіжки. Відповідно до протоколу огляду місця події встановлено,що оглядався житловий будинок в АДРЕСА_11 , під час огляду виявлено відсутність трьох килимів у місці їх розташування, а також відсутність волоських горіхів в шкаралупі. Відповідно до протоколу огляду помешкання де проживав ОСОБА_12 , в АДРЕСА_11 , були виявлені викрадені килими. Дані килими визнані речовим доказом та передані під розписку на зберігання потерпілому. Встановлено, що вартість викраденого, а саме : трьох килимів розмірами: 180х250 - 300 гривень, 300х400 - 450 гривень, 400х500 - 550 гривень та волоських горіхів у шкаралупі вагою близько 30 кг., вартість 1 кілограма становить 15,00 гривень , усього 450 гривень.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.
По дев`ятому епізоду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_10 вину у вчиненому визнали повністю. Суду пояснили, що 18.12.2015 приблизно о 23:00, вони перебуваючи по вул. Крупської у смт. Літин, підійшли до огорожі одного з домогосподарств. Переконавшись у відсутності сторонніх осіб, перелізли через металеві ворота , потім через незачинені двері, проникли до гаражного приміщення у якому знаходився автомобіль марки «Volkswagen» . Виявили ключі у замку запалювання, однак з метою не бути поміченими, відкрили браму даного гаражного приміщення і виштовхали автомобіль на вулицю, так як хотіли покататись. Після чого, ОСОБА_12 сів за кермо автомобіля і за допомогою ключа запустив двигун, а ОСОБА_10 сів на переднє сидіння пасажира та поїхали кататися. Певний час вони каталися, поки не закінчилося пальне. Потім залишили автомобіль на трасі між смт.Літин та с.Селище, неподалік заправки.
Потерпілий ОСОБА_20 суду пояснив, що 18.12.2015, із його гаража був викрадений автомобіль «Volkswagen» . Про це він повідомив внучці, яка викликала працівників поліції. На даний час автомобіль повернуто. Однак, викраденням йому заподіяно моральну та матеріальну шкоду, підтримує цивільний позов та просить задовільнити.
Свідок ОСОБА_48 пояснила, що є внучкою потерпілого ОСОБА_20 , у якого викрали автомобіль. На прохання діда викликала працівників поліції.
Свідок ОСОБА_49 суду пояснив, що працює на АЗС біля якої було виявлено викрадений автомобіль «Volkswagen». Пояснив, що в ніч з 18.12.2015 на 19.12.2015, обвинувачені заходили на заправку та купували печиво.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 289 КК України, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.
Позиція ЄСПЛ з даного приводу висловлена у справі "Кобець проти України" де зазначено - суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Суд вважає, що винуватість обвинувачених доведена поза розумним сумнівом. Докази на підтвердження винуватості усі є належними та допустимими.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання усіх обвинувачених є чинення злочину неповнолітніми, а також щире каяття, тому що вони висловлювали жаль з приводу вчиненого, критично ставляться до вчиненого та виявляють готовність нести покарання.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання усім обвинуваченим, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Нормами статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_12 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, те що він вчинив велику кількість епізодів злочинів, значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання, слід урахувати вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2016, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, за яким призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна. Беручи до уваги те, що злочини за які визнається винуватим ОСОБА_12 вчинені ним до постановлення попереднього вироку щодо нього, покарання йому слід призначити відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Заслуговує на увагу те, що ОСОБА_12 має задовільний стан здоров`я, він виховувався у неповній сім`ї із мамою та двома малолітніми сестрами, проживав у незадовільних побутових умовах, тобто відсутні соціально-стримуючі чинники. Він опинився в скрутних життєвих умовах. Це могло стати підставою того, що через недостатній нагляд батьків він негативно характеризується в школі та вчиняє правопорушення.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_10 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, те що він вчинив велику кількість епізодів злочинів, значно підвищує суспільну небезпечність вчиненого, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Призначаючи покарання, слід урахувати вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2016, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, за яким призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна. Беручи до уваги те, що злочини за які визнається винуватим ОСОБА_10 вчинені ним до постановлення попереднього вироку щодо нього, покарання йому слід призначити відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Заслуговує на увагу те, що ОСОБА_10 має задовільний стан здоров`я, він виховувався у неповній сім`ї, проживав у незадовільних побутових умовах, тобто відсутні соціально-стримуючі чинники. Це могло стати підставою того, що через недостатній нагляд батьків він негативно характеризується в школі та вчиняє правопорушення.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_11 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Однак, заслуговує на увагу те, що ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем навчання і проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, яка має на нього вплив та забезпечує належні умови проживання ,він має задовільний стан здоров`я, навчається, тому суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі із застосуванням випробування.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_9 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Однак, заслуговує на увагу те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, за місцем навчання і проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, яка має на нього вплив та забезпечує належні умови проживання , він має задовільний стан здоров`я, навчається, тому суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі із застосуванням випробування.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_13 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Однак, заслуговує на увагу те, що ОСОБА_13 раніше не судимий, за місцем навчання і проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, яка має на нього вплив та забезпечує належні умови проживання , він має задовільний стан здоров`я, навчається, тому суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі із застосуванням випробування.
Ураховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим, ОСОБА_14 злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Однак, заслуговує на увагу те, що ОСОБА_14 раніше не судимий, за місцем навчання і проживання характеризується позитивно, проживає з матір`ю, яка має на нього вплив та забезпечує належні умови проживання , він має задовільний стан здоров`я, навчається, тому суд вважає, що його виправлення можливе без позбавлення волі із застосуванням випробування.
Витрати за проведені експертизи слід стягнути з обвинувачених на користь держави.
У справі заявлено цивільний позов ОСОБА_20 до ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . Потерпілий зазначає, що у його автомобілі вийшов з ладу стартер, який він придбав за 1000 грн. Крім того, він є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи. Внаслідок крадіжки автомобіля він сильно перехвилювався, що не зможе ним користуватися, переніс стрес, що вплинуло на його і так незадовільний стан здоров`я. Моральну шкоду оцінив у 3000 грн. Просить стягнути із обвинувачених 1000 грн.. матеріальної та 3000 грн. моральної шкоди.
Беручи до уваги те, що спричинення потерпілому матеріальної шкоди не підтверджено жодним доказом, цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди не підлягає до задоволення.
Що стосується моральної шкоди, то вона доведена, адже потерпілий є людиною похилого віку, інвалідом ІІ групи, через втрату майна він дійсно пережив сильні моральні страждання. Однак, беручи до уваги те, що автомобіль йому повернуто в короткий термін, а також виходячи із засад розумності та справедливості розмір моральної шкоди підлягає до зменшення.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України, а саме слідову інформацію залишити зберігати при справі, а викрадені речі повернути потерпілим, у яких вони знаходяться на зберіганні, взуття вилучене у обвинувачених повернути обвинуваченим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316, 369 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ,ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки.
ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та визначити 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна..
Призначаючи покарання, слід урахувати вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2016, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, за яким призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна, та відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді позбавлення волі строком на 8(вісім) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_12 рахувати з 10 січня 2016 року.
Відповідно до ст.. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_12 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.01.2016 по 14.06.2016, а також з 12.07.2016 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки.
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна .
Відповідно до ч. 1 ст.70 КК України остаточне покарання призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та визначити 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Призначаючи покарання, слід урахувати вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2016, який змінено ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 14.06.2016 року за ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, за яким призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі без конфіскації майна, та відповідно до ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно визначити покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі строком на 8(вісім) років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 10 січня 2016 року.
Відповідно до ст.. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_10 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.01.2016 по 14.06.2016, а також з 12.07.2016 по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.
На підставі ст.104, ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки .
На підставі ст.104, ст .75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.104, ст. 75 КК України ОСОБА_14 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_14 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст.70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_13 визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно визначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ст.104, ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком терміном на 1 (один) рік.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_13 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Витрати за проведення експертиз слід стягнути на користь держави з обвинувачених у слідуючих розмірах: з ОСОБА_12 - 1918, 72 грн.; з ОСОБА_10 - 1224,91 грн.; з ОСОБА_11 - 894,73 грн., з ОСОБА_9 - 270,70 грн.
Цивільний позов задовільнити частково. Стягнути із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_20 по 1000 грн. з кожного у відшкодування моральної шкоди.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст..100 КПК України, а саме слідову інформацію залишити зберігати при справі, а викрадені речі повернути потерпілим, у яких вони знаходяться на зберіганні; взуття вилучене у обвинувачених повернути обвинуваченим.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Копію вироку негайно вручити усім учасникам процесу.
Суддя: ОСОБА_1