АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1315/2017 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005833 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокурати № 4 м. Києва.
Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті наявні грубі порушенням вимог ст. 2 КПК України та ст. 62 Конституції України, оскільки вказано прізвище, ім`я, по-батькові особи, матеріали щодо якої виділенні в окреме провадження, - « ОСОБА_10 »; відсутній виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Не погоджуючись із даною ухвалою, прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року, та призначення нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання, посилаючись на те, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України; суд першої інстанції вийшов за межі підготовчого судового засідання, вказавши на ОСОБА_10 , як на особу щодо якої не проведено належної правової процедури. Зазначив, що ОСОБА_10 являється особою, яку орган досудового розслідування встановив та повідомив про підозру у вчиненні вказаного злочину у іншому кримінальному провадженні.

Крім того, у судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої; обвинувачену та її захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої та просили застосувати щодо ОСОБА_7 інший запобіжний захід: обвинувачена - особисте зобов`язання, а її захисник заставу, розглянувши клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання необхідно задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, з таких підстав.
Висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_7 вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України колегія суддів вважає обґрунтованим виходячи з наступного.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

При цьому обвинувачення, згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Судовий розгляд, як передбачено вимогами ч. 1 ст. 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вичерпні вимоги до обвинувального акта викладені в ст. 291 КПК України.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачає, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як убачається з обвинувального акту щодо ОСОБА_7 він містить конкретне прізвище, ім`я, по батькові особи - « ОСОБА_10 » матеріали щодо якої виділені в окреме провадження. При цьому відсутні дані про здійснення належної правової процедури щодо зазначеної особи, що є порушенням її прав, принципу презумпції невинуватості та вимог ст. 2 КПК України, ст. 62 Конституції України, а тому суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору.

Крім того, захисник ОСОБА_8 зауважила, що особа « ОСОБА_10 » належним чином не встановлена, тобто може мати інше прізвище та оголошена у розшук.
З урахуванням того, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, висновок суду першої інстанції про наявність обставини, що перешкоджають подальшому судовому розгляду, є правильним, а тому доводи прокурора в цій частині є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги прокурора висновків суду першої інстанції не спростовують.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційну скаргу прокурора колегія суддів визнає необґрунтованою.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги прокурора відсутні.

Під час судового розглядупрокурорзаявив клопотання про продовження ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою кримінальногоправопорушення та наявність ризиків, які полягають у тому, що обвинувачена, перебуваючи на волі, можепереховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, а також можепродовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Оскільки судове провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не завершено та враховуючи строк, на який обвинуваченій продовжено тримання під вартою Дніпровським районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року, колегія суддів, виконуючи вимоги ч. 3 ст. 331 КПК України, зобов`язана розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.
Враховуючи дані про особу, наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , опинившись на волі, може продовжити свою злочинну діяльність, на що вказує характер протиправних дій, в яких вона обвинувачуються, та мотиви, з яких вона вчинили дії, що ставляться їй у провину, а також наявні ризики того, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з огляду на вид та розмір покарання, що їй загрожує. З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо неї запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та її належну поведінку, а також попередити вчинення нею нових злочинів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, задовольнити, строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , продовжити на строк 60 календарних днів з 10.08.2017 року по 08.10.2017 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 291, 314, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №4 м. Києві ОСОБА_9 залишити без задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 червня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0005833 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору Київської місцевої прокурати № 4 м. Києва, - без змін.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді тримання під вартою, - задовольнити.
Запобіжний захід, обраний ОСОБА_7 , 05 грудня 1998 року у виді тримання під вартою, продовжити на строк 60 календарних днів з 23.01.2017 року по 23.03.2017 року включно.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4