Провадження № 1-кп/643/949/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.12.2016 Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
представника потерпілого - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за № 0007966 від 14.10.2016, яке надійшло від Харківської місцевої прокуратури №4 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше судимого: 17.01.2007 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік; 29.05.2007 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 03.06.2010 з ВК № 18 м. Харкова у зв`язку з відбуттям строку покарання; 15.11.2011 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі; 29.11.2012 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.121, ст..ст.71,72 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 19.02.2016 з ВК № 43 м. Харкова у зв`язку з відбуттям строку покарання, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В :
13.10.2016 приблизно о 18 годині, ОСОБА_5 прибув до кв. АДРЕСА_2 на запрошення мешканки даної квартири ОСОБА_4 . В цей же день, приблизно о 20 годині, обвинувачений, знаходячись на кухні вищевказаної квартири спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , побачив на столі ноутбук "Lenovo G-500", що належав ОСОБА_4 , який вирішив таємно викрасти. В цей же день, приблизно о 20 годині, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли з приміщення кухні, а ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний намір та діючи повторно, з корисливих мотивів, упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав майно ОСОБА_4 , а саме: ноутбук "Lenovo G-500", вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 376 від 24.10.2016 - 2699 гривень, який поклав під одягнену на ньому куртку та в подальшому залишив приміщення вищевказаної квартири та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно.

Під час судового розгляду справи між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 26.12.2016 укладена угода про примирення. Згідно з угодою, ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, події якого мали місце 13.10.2016, які передбачені ч. 2 ст. 185 КК України. Потерпіла ОСОБА_4 не заперечує, що збитки, спричинені злочином, скоєним ОСОБА_5 , які склали 2699 гривень, повністю відшкодовані, та потерпіла не має будь-яких претензій до ОСОБА_5 з приводу спричинення ним матеріальної і моральної шкоди своїми діями.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2-х років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на підставі ст.75 КК України. Окрім того, сторони узгодили, що для виправлення на нього протягом строку випробування необхідно покласти обов`язки, у відповідності до положень ст.76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 п.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Положення ч.3 ст.469 КПК України, свідчать, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, сторони добровільно уклали угоду про примирення, про що як обвинувачений так і потерпіла ОСОБА_4 , підтвердили у суді, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.
У суді обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, події якого мали місце 13.10.2016, який відповідно до вимог ст..12 КК України віднесений до середньої тяжкості. Обвинувачений раніше судимий, а саме: 17.01.2007 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України строком на 1 рік; 29.05.2007 вироком Київського районного суду м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 03.06.2010 з ВК № 18 м. Харкова у зв`язку з відбуттям строку покарання; 15.11.2011 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року обмеження волі; 29.11.2012 вироком Московського районного суду м. Харкова за ч.1 ст.121, ст..ст.71,72 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі, звільнений 19.02.2016 з ВК № 43 м. Харкова у зв`язку з відбуттям строку покарання, на обліку у лікарів наркологу та психіатра не перебуває, має місце реєстрації, за яким фактично мешкає та характеризується добре, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4,5 ст.474 КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, зокрема, вимогам ст.ст. 75, 76 КК України, та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання виним ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочину, обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.
Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст.473 КПК України.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 , суд залишає раніше обраний до набрання вироку чинності, у вигляді домашнього арешту.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України. Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування відсутні.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 26.12.2016 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч. 2 ст. 185 КК України, про примирення укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_5 винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Згідно ч.1 п.п.1,2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишати раніше обраний до набрання вироку чинності, у вигляді домашнього арешту.

Речові докази по справі: коробка, товарний чек, ноутбук "Lenovo G-500", які потерпілій ОСОБА_4 повернути власнику ОСОБА_4 .
Роз`яснити ОСОБА_5 у, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_4 , та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
СУДДЯ: ОСОБА_1