Справа №1-111/10 18.03.2010 18.03.2010 18.03.2010
Справа № 11 182/2010 року Головуючий по першій інстанції
Категорія: ст.185 ч. 2 КК України суддя: Безпрозванний О.В. Доповідач апеляційного суду суддя: Губа О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Царюка В.В.

суддів: Значок І.С., Губи О.О.

за участю прокурора: Максимишина О.Л.

розглянула у судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2010 року, яким засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого слюсарем сантехніком ЖЕК № 11 м. Миколаєва, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 04.04.2005 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 187 ч. 2, 289 ч. 2 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, постановою Вознесенського міського суду Миколаївської області від 24.03.2008 року не відбутий строк у виді позбавлення волі замінений на виправні роботи строком на 2 роки з відрахуванням 20 % із суми заробітку на користь держави, звільнився 31.03.2008 року,

за ст. 185 ч. 2 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2005 року і остаточно ОСОБА_1 призначено до відбування 2 роки 4 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_6, неодруженого, непрацюючого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_7, раніше судимого 19.03.2004 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ст. 185 ч. 3 КК України к 3 рокам позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки на підставі ст. 75 КК України; постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.02.2006 року направлено в місця позбавлення волі, постановою Вознесенського міського суду Миколаївської області від 16.01.2008 року не відбутий строк у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяця 29 днів з відрахуванням із суми заробітку в доход держави 10 %, звільнився 23.01.2008 року,

за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано не відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.03.2004 року і остаточно ОСОБА_3 призначено до відбування 3 роки 2 місяця позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 2050 гривен.

За вироком суду ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнані винними та засуджені за те, що 19 березня 2009 року в період часу з 14 години 40 хвилин до 15 години 55 хвилин від будинку № 26 по пр-ту Жовтневому в м. Миколаєві таємно викрали мопед "Ямасакі QТ С", належний ОСОБА_5, в бардачку якого знаходилися ключі від мопеду, паспорт громадянина України та ідентифікаційний код на імя ОСОБА_5, дві кредитні карточки, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3800 грн.

З викраденим майном ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з місця події скрилися та розпорядилися за власним бажанням.

Крім того, 14 квітня 2009 року близько 15 години ОСОБА_3, знаходячись в АДРЕСА_1, таємно викрав кредитну карточку "Приват банку", що належить ОСОБА_4, з якої в подальшому зняв грошові кошти на суму 2050 грн., чим спричинив потерпілий матеріальну шкоду на дану суму.

З місця події зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

На вирок суду подано апеляції:

захисник ОСОБА_2 просить вирок суду щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу провадженням закрити. Доводи апеляції обґрунтовуються тим, що у судовому засіданні не доведено його участі у вчиненні злочину, за який його засуджено. На думку апелянта, висновки суду про причетність ОСОБА_1 до вчинення крадіжки чужого майна побудовані на припущеннях, без достатньої доказової бази вини ОСОБА_1, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також засудженого ОСОБА_3;

засуджений ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, аналогічну за змістом апеляції захисника.

Засуджений ОСОБА_3 апеляцію на вирок суду не подавав.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора Максимишина О.Л. про залишення апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що висновок суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні крадіжки майна потерпілого ОСОБА_5 є обґрунтованим і підтверджується сукупністю досліджених у судовому засіданні та викладених у вироку доказів.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердив, що 19 березня 2009 року після 14 години від будівлі "Кредитпромбанку" по пр-ту Жовтневому, 26 в м. Миколаєві двома невідомими хлопцями був викрадений належний йому мопед. Такого висновку він дійшов, продивившись запис з відеокамери банку. В подальшому працівниками міліції був повернутий йому мопед в пошкодженому стані.

Показання потерпілого в той частині, що його мопед викрали двоє осіб узгоджуються показаннями свідка ОСОБА_9, з яких вбачається, що він займається продажем мототехніки і 19.03.2009 року близько 17 години до його магазину по вул. Леонтовича, 7 в м. Миколаєві прийшли двоє осіб і звернулися до нього з проханням про допомогу - завести мопед. Однак виконати їх прохання він не зміг з обєктивних причин. На досудовому слідстві при предявленні осіб для впізнання, серед декількох осіб він впізнав ОСОБА_3, а також і ОСОБА_1 при дачі показань в судовому засіданні.

Поясненнями свідка ОСОБА_11, даними як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, також підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3 крадіжки майна (мопеда) у ОСОБА_10

Також, із показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що 19.03.2009 року приблизно о 17 годині 10 хвилин додому приїхав її співмешканець ОСОБА_3 на мопеді. Зі слів ОСОБА_3 їй відомо, що мопед належить ОСОБА_1 В цей же день о 18 годині до неї додому прийшов ОСОБА_1 в стані алкогольного спяніння і вимагав повернути йому мопед, на якому у вказаний день приїхав її співмешканець ОСОБА_3, або 300 доларів США.

Крім того, судом обґрунтовано взято до уваги показання засудженого ОСОБА_3 на досудовому слідстві, з яких вбачається, що 19.03.2009 року в денний час він разом з ОСОБА_1 викрали мопед, який знаходився неподалік від входу до "Кредитпромбанка".

Посилання засудженого ОСОБА_3 в судовому засіданні на те, що він обмовив ОСОБА_1 у звязку з застосуванням до нього незаконних методів досудового слідства не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки спростовується не тільки вищенаведеними поясненнями потерпілого, свідків ОСОБА_11, ОСОБА_9, але і даними постанови від 23.12.2009 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників, в тому числі і слідчого, Ленінського РВ УМВС України в Миколаївській області (т. 2 а.с. 156 158).

Твердження апелянтів про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 з приводу місця знаходження ОСОБА_1 у вечірній час 19.03.2009 року, то вони є безпідставними. Так, із показань вказаних свідків вбачається, що 19.03.2009 року ОСОБА_1 прийшов з роботи додому о 19 годині і до 23 години нікуди не виходив з дому. Однак в показаннях цих свідків відсутні дані про місце знаходження ОСОБА_1 19.03.2009 року в денний час, тобто на момент вчинення злочину.

З огляду на наведене, показання ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не заслуговують на увагу.

Також є безпідставними і твердження апелянтів щодо не врахування судом показань свідка ОСОБА_14 про те, що 19.03.2009 року з 14 години до 16 години 30 хвилин він працював разом з ОСОБА_1, оскільки вони спростовуються іншими дослідженими доказами і суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв їх до уваги.

Сукупність зазначених доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка, спростовує твердження апелянтів про те, що ОСОБА_1 участі у крадіжки не приймав.

Дії засудженого ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України правильно.

Покарання засудженому ОСОБА_1 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу, який за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставин, які помякшують покарання: наявність на утриманні малолітньої дитини та обставин, які обтяжують покарання: рецидив злочину. Тому, з урахуванням зазначеного, покарання ОСОБА_1 призначено практично в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Підстав для скасування вироку, як ставлять апелянти в апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 січня 2010 року відносно ОСОБА_1 без зміни.

Головуючий:

Судді: