Справа № 361/1134/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/155/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 23.03.2017

УХВАЛА
Іменем України
23 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря : ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника : ОСОБА_7 ,

підозрюваного: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, якою клопотання слідчого Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 про арешт майна, що належить підозрюваному ОСОБА_8 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002204 від 08 червня 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 302, ч.3 ст. 303 КК України, задоволено частково та накладено арешт на автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження вищезазначеного транспортного засобу,

В С Т А Н О В И Л А:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку 2016 року, ОСОБА_8 за попередньою попередньою змовою з ОСОБА_11 , який взяв на себе організаційні функції відповідно до розробленого ним злочинного плану, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та іншими невстановленими на даний час особами, маючи на меті незаконне збагачення, організували систематичне здійснення незаконної діяльності у сфері надання послуг інтимного характеру за грошову винагороду, а саме забезпечували зайняття проституцією іншими особами на території Броварського району та інших населених пунктів Київської області, тобто систематично займалися сутенерством.

ОСОБА_8 у своїй протиправній діяльності використовував належний йому автомобіль марки «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року старшому слідчому СВ Броварського ВП ГУ НП у Київській області капітану поліції ОСОБА_9 , прокурору Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , або за дорученням слідчого чи прокурора працівникам УБЗПТЛ ГУ НП у Київській області надано дозвіл на проведення обшуку із залученням працівників ДСНС України, автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_10 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення розслідуваного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, а також відшукання і вилучення речей і документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні.
01 березня 2017 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Броварського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_9 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме автомобіль марки «HYUNDAI ACCENT» д.н.з. НОМЕР_3 ,, номер шасі НОМЕР_2 сірого кольору, який на праві власності зареєстрований за ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та/або користування вказаним транспортним засобом, який було вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , який відбувся 25 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2017 року.
Ухвалю Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року вказане клопотання задоволено частково; накладено арешт на автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження вищезазначеного транспортного засобу та передано на зберігання його законному власнику ОСОБА_10 . Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що до матеріалів клопотання долучена копія постанови слідчого СВВП ГУ НП в Київській області від 25 лютого 2017 року про визнання автомобіля «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 речовим доказом у даному кримінальному провадженні, що є підставою для накладення арешту на вказаний автомобіль, з метою його подальшого збереження як речового доказу.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про арешт майна. Свої вимоги обґрунтовує тим, що автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , був вилучений 25 лютого 2017 року з території домоволодіння в садовому товаристві «Райдуга» в с. Нові Безрадичі Обухівського району Київської області без складання відповідного протоколу, а клопотання про арешт майна подане лише 01 березня 2017 року, тобто, з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України. Апелянт звертає увагу суду на те, що в оскаржуваній ухвалі суду зазначено, що судом розглянуто клопотання слідчого, погоджене з прокурором Броварської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_8 з метою його конфіскації, що не відповідає дійсності, оскільки майно, на яке накладено арешт, належить на праві власності ОСОБА_10 , а Броварської міжрайонної прокуратури не існує. Окрім того, на думку апелянта, в клопотанні слідчого не вказано підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Адвокат вказує, що суд не зазначив документ, який підтверджує право власності на арештований автомобіль, що надало б суду можливість встановити його законного власника та зазначає, що майно, яке належить на праві власності іншій особі, не може бути предметом конфіскації як виду покарання чи спеціальної конфіскації, а питання розміру шкоди, завданої даним кримінальним правопорушенням та її співрозмірності розміру конфіскованого майна, взагалі не досліджувалося. Окрім того, на думку апелянта, судом не було враховано наслідки арешту майна для інших осіб, зокрема, для малолітнього сина власниці автомобіля, а саме рішення, винесене судом першої інстанції, ґрунтується на припущеннях слідчого, без дослідження фактичних обставин та доказів.
Заслухавши доповідача, думку захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; підозрюваного в підтримку поданої захисником апеляційної скарги; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Частиною 1 статті 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

За визначенням ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
У пункті 1 частини 2 ст. 167 КПК України зазначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Захисник зазначає, що вилучення транспортного засобу відбулося без відповідного документу, однак автомобіль марки «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 був вилучений відповідно до протоколу обшуку в с. Нові Безрадичі 25 лютого 2017 року /а.п. 100-102/.
Що стосується вказівки апелянта на те, що клопотання слідчого подане до суду з пропуском передбачених законом строків, то слід зазначити, що воно датоване 27 лютим 2017 року, а в судовому засіданні прокурор пояснив, що низку клопотань, адресованих суду було направлено засобами поштового зв`язку саме 27.02.2017 року.
Посилання захисника на те, що судом першої інстанції розглянуто клопотання про арешт майна, погоджене прокурором Броварської міжрайонної прокуратури, тобто неіснуючого на даний час державного органу, розцінюється колегією суддів як технічна помилка, оскільки, відповідно до клопотання, воно погоджене прокурором Броварської місцевої прокуратури ОСОБА_25 /а.п. 10/.
Що стосується аргументів апелянта про те, що арешт на автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 накладено з метою конфіскації, зокрема й спеціальної, то слід зазначити наступне.
Відповідно до постанови старшого слідчого ОСОБА_9 від 25 лютого 2017 року, автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002204 /а.п. 106-112/.
У зв`язку із вказаним, слідчим у своєму клопотанні, і судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі було вказано, що метою арешту вказаного транспортного засобу є його подальше збереження як речового доказу, тому аргументи захисника в цій частині є необґрунтованими.
Що стосується зауважень захисника з приводу неповідомлення його та ОСОБА_8 про день розгляду клопотання в суді першої інстанції, то вони є слушними, однак їх права були відновлені в апеляційній інстанції шляхом можливості висловити свої заперечення та зауваження під час розгляду апеляційної скарги.
Окрім того, слід зазначити, що документи, які посвідчують право власності на автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 були подані до суду першої інстанції та містяться в матеріалах провадження /а.п. 113-114/.
Вказівка апелянта на те, що арешт автомобіля «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 порушує права інших осіб, зокрема, малолітнього сина власниці, не може бути взята до уваги колегією суддів, оскільки судом першої інстанції обрано найменш обтяжливий спосіб арешту вказаного майна заборону його відчуження, який спрямований на збереження речового доказу. Окрім того, транспортний засіб, відповідно до оскаржуваної ухвали, переданий на зберігання його власниці.
З огляду на наведене колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 березня 2017 року, якою накладено арешт на автомобіль «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_10 , шляхом заборони відчуження вищезазначеного транспортного, засобу вилученого під час проведення обшуку, який відбувся 25 лютого 2017 року на підставі ухвали слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області, за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Нові Безрадичі, СТ «Райдуга» до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні; автомобіль, «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 передати на зберігання його законному власнику, ОСОБА_10 залишити без зміни.

С У Д Д І :

___________________ ____________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4