Справа №705/803/17
1-кп/705/276/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року м. Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
за участю захисника ОСОБА_4
за участю обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Умань Черкаської області кримінальне провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Умань Черкаської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 13.06.2002 р. Уманським міським судом Черкаської області за ч.1 ст. 307 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з іспитовим строком 2 роки;
- 15.07.2003 р. Уманським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 2 роки 2 місяці і остаточно визначено покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі;
- 20.10.2006 р. Уманським міським судом Черкаської області за ч.2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;
- 27.05.2009 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту;
- 10.06.2011 р. Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст. 309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнена з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
- 23.10.2012 р. Христинівським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 1 місяць позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
- 01.11.2013 р. Уманським міським судом Черкаської області за ч.2 ст. 307, ст. 69, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 321, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання 6 місяців позбавлення волі і остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі. 14.01.2016 р. згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 06.01.2016 р. звільнена від покарання умовно-достроково на строк 1 рік 5 місяців 7 днів,
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395КК України,-
13.01.2016 р. ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова відносно ОСОБА_5 , на підставі подання адміністрації Чернігівської виправної колонії № 44 про встановлення відносно засудженої адміністративного нагляду, на підставі ст. 3 п. «г» Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», у зв`язку із звільненням з установи умовно-достроково, було встановлено адміністративний нагляд строком на 1 рік. На підставі вказаної ухвали до ОСОБА_5 згідно ст. 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», було застосовано обмеження у вигляді:
1) Заборони виходу з свого помешкання з 22.00 год. до 06 год.;
2) Заборони виїзду чи обмеження часу виїзду в особистих справах за межі району (міста) без дозволу місцевого органу внутрішніх справ.
В подальшому ОСОБА_5 в день умовно-дострокового звільнення керівником Чернігівської виправної колонії № 44 було оголошено ухвалу про встановлення адміністративного нагляду та зобов`язано прибути і зареєструватися в Уманському РВП УВП ГУНП в Черкаській області не пізніше 17 січня 2016 р., а також її було попереджено під підпис про кримінальну та адміністративну відповідальність за порушення правил адміністративного нагляду і несвоєчасне прибуття до обраного місця проживання та реєстрації в ОВС. Після цього 11 лютого 2016 р. ОСОБА_5 стала на облік в Уманський РВП УВП ГУНП в Черкаській області та зобов`язана була з`являтися для реєстрації 2 рази на місяць. Разом з тим, в кінці серпня 2016 р. ОСОБА_5 умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без відома працівників поліції, залишила місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виїхала в м. Канів Черкаської області, де в період з серпня 2016 р. по даний час стала постійно проживати у свого співмешканця за адресою: АДРЕСА_2 , поки її місцезнаходження не було встановлено працівниками поліції, чим порушила обов`язок встановлений ухвалою Новозаводського районного суду Чернігівської області від 13.01.2016 р. про встановлення відносно неї адміністративного нагляду.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 395 КК України, тобто порушення правил адміністративного нагляду, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Згідно з даною угодою прокурор та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної ОСОБА_5 за ст. 395 КК України. Підозрювана ОСОБА_5 зобов`язалась під час судового розгляду у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді 1 місяця позбавлення волі ( вказана міри покарання не передбачена санкцією відповідної статті). Також сторони угоди домовились на підставі ст. 71 ч.4 КК України, до призначеного покарання, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.11.2013 р. у вигляді 1 року 5 місяців 7 днів позбавлення волі, та остаточно до відбуття призначити покарання у вигляді 1 року 6 місяців 7 днів позбавлення волі. Строк покарання рахувати з дати взяття під варту. Речові докази по кримінальному провадженню відсутні. Обрати запобіжний захід до вступу вироку в законну силу особисте зобов`язання. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваній.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та однак при досягненні домовленостей з приводу міри покарання не повністю враховані вимоги КК України. Тому прокурор просив відмовити у затвердженні угоди.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні просила вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні вказував, що при домовленостях з приводу міри покарання не враховані положення КК України в повному обсязі, тому просив суд відмовити в її затвердженні.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно ч. 2 ст. 474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.
У статті 472 КПК України передбачено вимоги до угоди про визнання винуватості. Зокрема, як вказано в цій статті, в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчинені кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.
З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що умови угоди суперечать вимогам КК України та чинного законодавства України, зокрема, умови угоди з приводу міри покарання не відповідають відповідним положенням КК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 в частині обумовленої міри покарання не відповідають вимогам КК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для затвердження цієї угоди. У зв`язку із цим, суд вважає, що необхідно відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості. Оскільки угоду про визнання винуватості було укладено під час досудового розслідування, - обвинувальний акт та угода про визнання винуватості підлягають поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 472, 474, 372 КПК України, суд,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1