ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3695/17
провадження № 1-кп/753/541/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представників потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000480 від 18.01.2017 року за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимого: 11.04.2000 р. вироком Харківського районного суду м. Києва за ст. ст. 17, 140 ч. 3, 141 ч. 2, 145 ч. 2, 42 (1960) КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 17.04.2002 р. вироком Дарницького районного суду м. Києва за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 12.09.2002 р. вироком Шосткинського районного суду Сумської області за ст. ст. 15 ч. 3, 393 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі; 23.09.2008 р. вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ст. ст. 289 ч. 3, 69 КК України до 5 років позбавлення волі; 28.11.2016 р. вироком Дарницького районного суду м. Києва за ст. ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 185 ч. 2 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано його попереднє ув`язнення і ОСОБА_7 було звільнено 28.11.2016 р. по відбуттю строку покарання; 16.02.2017 р. вироком Деснянського районного суду м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 , 16.01.2017 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Фора», що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Харківське шосе, 172, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав з полиць магазину пляшку віскі «Jask Daniels», вартістю 478 гривень 55 копійок; пляшку горілки «Хлібний Дар класична», ємкістю 0,7 л, вартістю 78 гривень 15 копійок; шоколад білий «Roshen» пористий карамельний 85 г, в кількості 3 шт., загальною вартістю 47 гривень 97 копійок; шоколад екстра чорний «Roshen» пористий 85 г, в кількості 2 шт., загальною вартістю 31 гривня 98 копійок. Вказаний товар ОСОБА_7 поклав за пояс штанів та з місця вчинення злочину зник, завдавши ТОВ «Фора» матеріальної шкоди на загальну суму 636 гривень 65 копійок.

Крім того, ОСОБА_7 , 12.02.2017 року, близько 20 години 35 хвилин, перебуваючи у торгівельному залі магазину «Еко маркет», що на вул. Декабристів, 7 в м. Києві, повторно викрав з полиць стелажу дві пляшки горілки «Хлібний Дар», ємкістю 0,5 л. загальною вартістю 89 гривень 60 копійок, пляшку віскі «Jask Daniels», ємкістю 0,7 л, вартістю 347 гривень 25 копійок, сік «Сандора» 1 л, вартістю 17 гривень 85 копійок, а всього викрав чужого майна на загальну суму 454 гривень 70 копійок. Тримаючи при собі викрадений товар та намагаючись покинути приміщення магазину ОСОБА_7 був помічений працівником магазину, який крикнув, щоб той зупинився та направився у його бік. Однак, ОСОБА_7 , розуміючи, що був викритий, утримуючи викрадене майно, став тікати, проте біля виходу з території магазину «Еко-маркет» був затриманий працівником магазину ОСОБА_8 .

Таким чином, виконавши усі дії, які ОСОБА_7 вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, він цей злочин не закінчив.
По епізоду таємного заволодіння майном ТОВ «Фора»
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він, 16 січня 2017 року, перебуваючи в магазині «Фора» взяв пляшку віскі та горілки і шоколадки, які поклав за пояс та вийшов з магазину, розпорядившись в подальшому викраденим за власним розсудом. Розмір цивільного позову визнав в повному обсязі.
За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження по першому епізоду інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, а також щодо розміру цивільного позову, і вважає доведеною винність ОСОБА_7 у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України.
По епізоду відкритого заволодіння майном ТОВ «ЕКО»
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 , не заперечуючи факт намагання ввечері, 12.02.2017 року, викрасти з магазину пляшку віскі, дві пляшки горілки та пакет соку, вказував, що таке викрадення було таємним, тому що в той час коли він намагався зникнути з місця вчинення злочину криків зупинитись він чув, а почув вимогу «стояти» тоді, коли він впав біля сходів. Зазначив, що він збирався розрахуватись за придбаний товар.

Представник потерпілого ТОВ «Еко» ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила обсяг та суму викраденого ОСОБА_7 майна з магазину «Еко-маркет», а саме, що ОСОБА_7 було викрадено дві пляшки горілки «Хлібний дар», пляшку віскі «Jask Daniels» та пачку соку, а всього майна на суму 454 гривні 70 копійок. Про те, що ОСОБА_7 був затриманий по факту крадіжки, коли намагався втекти через службові приміщення вона дізналася від співробітників магазину наступного дня.
Свідок ОСОБА_8 надав пояснення про те, що працює охоронцем у магазині «Еко-маркет». Перебуваючи на робочому місці через відеонагляд спостерігав, як обвинувачений ОСОБА_7 в алкогольному відділі взяв дві пляшки горілки «Хлібний дар», зі стелажу з елітними напоями взяв пляшку віскі «Jask Daniels», зі стелажу з соками та водою взяв пачку соку «Сандора» та направився в службове приміщення до виходу. Зрозумівши, що ОСОБА_7 хоче втекти з викраденим майном, він вибіг у коридор та крикнув йому «стій» та розпочав переслідування. На вулиці ОСОБА_7 , розуміючи, що його викрито, перебуваючи вже біля воріт, послизнувся та впав. Поки останній підводився та намагався відкрити хвіртку у воротах, він, свідок, його затримав та по рації викликав напарника ОСОБА_9 , з яким вони разом провели ОСОБА_7 до службового приміщення магазину. Зазначив, що відстань між рампою та воротами складає близько 40 м. Також пояснив, що одну пляшку горілки ОСОБА_7 вдалося сховати у шкарпетку. Пізніше її було виявлено працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_9 в суді підтвердив обставини того, що його по рації викликав напарник ОСОБА_8 для допомоги у затриманні обвинуваченого. Також підтвердив обсяг викраденого ОСОБА_7 майна.

Свідок ОСОБА_10 , яка працює касиром, у судовому засіданні пояснила, що крадіжка була вчинена взимку 2017 року. Бачила, як працівники охорони ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вели ОСОБА_7 коридором. Вона його сфотографувала та викликала працівників поліції.

Також винність ОСОБА_7 підтверджується:

- даними протоколу прийняття заяви про злочин, де ОСОБА_10 зазначила, що 12.02.2017 року близько 20 год 40 хв. в магазині «Еко маркет» невідомий чоловік відкрито заволодів напоями (а.с. 94);

- даними протоколу огляду місця події від 12.02.2017 року, згідно якого в ОСОБА_11 (в подальшому з`ясовано, що вказані вигадані анкетні дані повідомив ОСОБА_7 ) було вилучено дві пляшки горілки «Хлібний дар», пляшку віскі «Jask Daniels», пачку соку «Сандора». При цьому банківських карток, грошей, мобільного телефону виявлено не було (а.с. 95-98);

- даними акту про здійснення противоправного вчинку та прибуткових накладних щодо вартості викраденого (а.с. 99-102);

- даними протоколу перегляду відеозапису з камер відеоспостереження магазину «Еко-маркет» по вул. Декабристів, 7 в м. Києві, згідно якого ОСОБА_7 , тримаючи при собі три пляшки та сік, о 20.48.10 год. виходить на рампу та прямує до воріт, о 20.48.16 год. на рампу вибігає охоронець, але ОСОБА_7 не зупиняється та прямує далі, о 20.48.50 год. на рампу вибігає другий охоронець та слідує за першим охоронцем (а.с. 107);

- даними протоколу затримання, відповідно до якого у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено два металевих ключа та пластмасовий ключ (а.с. 129-132).

Викладені докази, які були ретельно досліджені судом, повністю спростовують версію обвинуваченого про те, що він не знаючи про своє викриття, продовжував намагатись втекти з місця вчинення злочину, а також про те, що він мав намір розрахуватись за товар. Зокрема, свідок ОСОБА_8 зазначив, що обвинувачений, почувши крики, змінив темп бігу і навіть після того як впав на подвір`ї, намагався відчинити ворота та втекти, при цьому відстань від виходу з магазину (рампа) до воріт складає приблизно 40 метрів, що не заперечувалось і самим обвинуваченим. Крім того під час затримання обвинувачений сховав пляшку горілки у шкарпетку. Свідок ОСОБА_9 зазначив, що на час затримання обвинувачений був біля воріт.

Даних, які би свідчили про наявність підстав для обмови обвинуваченого свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в матеріалах провадження та в ході судового розгляду не встановлено.

Також згідно даних протоколів затримання та огляду місця події у ОСОБА_7 не було виявлено та вилучено грошових коштів.

Враховуючи викладене вказані доводи обвинуваченого оцінюються судом як обрана позиція захисту з метою уникнути відповідальності за скоєне.

Твердження захисника про те, що дії ОСОБА_7 по вказаному епізоду мають бути кваліфіковані як крадіжка є безпідставними, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що дії ОСОБА_7 , розпочаті як крадіжка, були виявлені іншими особами і, незважаючи на це, продовжені обвинуваченим з метою заволодіння майном.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності суд вважає доведеною винність ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, оскільки він виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України.
Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, фактичні обставини справи, а саме незначну вартість викраденого та відсутність настання тяжких наслідків, наявінсть лише однієї кваліфікуючої ознаки вчинених злочинів, характер злочинних діянь, відношення обвинуваченого до скоєного, який по першому епізоду вину визнав у повному обсязі, по другому епізоду визнав обставини вчинення ним злочину, не погоджуючись лише з його кваліфікацією, проте, будучі неодноразово судимим за вчинення аналогічних злочинів, на шлях виправлення не став та знов вчинив корисливий злочин, що свідчить про його стійку антисоціальну поведінку

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який негативних характеристик не має, не працює, на спеціальних обліках не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки він вчинив нові умисні злочини, маючи непогашені судимості за умисні злочини, передбачені ст. ст. 393, 289 КК України.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за кожний злочин у виді позбавлення волі в межах санкцій частин статтей, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.
Приймаючи до уваги всі обставини справи суд при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив злочини до постановлення вироку Деснянським районним судом м. Києва від 16.02.2017 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання обвинуваченому призначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

З огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин маючи непогашені судимості, що свідчить про наявність ризику продовжити вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а також призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Крім того, відповідно до закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої передбачено зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Разом з тим, згідно редакції вказаної частини статті, яка діяла на момент вчинення злочину, строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає, що в строк відбування покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення за правилами, що діяли до 21 червня 2017 року.
Цивільний позов ТОВ «Фора» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 636 грн. 65 коп. підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 16.02.2017 року, більш суворим, призначеним даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вираховувати з 12 лютого 2017 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 12.02.2017 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ТОВ «ФОРА» задовольнити та стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Фора» матеріальну шкоду у розмірі 636 гривень 65 копійок (шістсот тридцять шість грн. 65 коп.).
Речові докази:
- передані на зберігання в магазин «Еко-маркет» (м. Київ, вул. Декабристів, 7) - залишити на зберіганні в останньому;
- СДдиск (магазин «Еко-маркет») залишити зберігати при матеріалах судового провадження;
- СДдиск (магазин «Фора») залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження прокуратури.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя