Справа № 185/3072/16-к
Провадження № 1-кп/185/29/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2017 року . м. Павлоград

Дніпропетровської області

Колегія суддів Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

його представника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

їх захисників - адвокатів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000279 від 04.02.2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Богданівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою, одруженого, маючи на утриманні малолітнього сина ОСОБА_12 , 2013 р.н., працюючого електрослюсарем підземним шахти «Західно-Донбаська», проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Тернівка, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, працюючого електрослюсарем підземним на щахті «ім.Героїв Космосу», проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :
На початку 2016 року ОСОБА_8 звернувся до свого товариша ОСОБА_9 з проханням відремонтувати автомобіль «Чері Амулет», що належав батьку ОСОБА_8 .

Виконуючи ремонті роботи вказаного автомобіля, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_8 про необхідність заміни двигуна, в зв`язку з чим у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом.

03.02.2016 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи у вечірній час доби в м.Павлограді Дніпропетровської області, замовили послуги таксі автомобіля марки «Shevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_6 , та яким останній керував.

Приблизно о 23.05.год 03.02.2016 року ОСОБА_6 привіз на вказаному автомобілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до буд.24 по вул.Грибоєдова в м.Павлограді, Дніпропетровської області, де зупинив автомобіль, але ключі із замка запалення не витягав, та автомобіль не глушив.

В той час, коли ОСОБА_9 покинув салон вказаного автомобіля та направився до свого транспортного засобу, на якому разом з ОСОБА_8 того вечора вони прибули до м.Павлограда, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, знаходячись на задньому пасажирському сидінні за водієм, тримаючи в руках невстановлений предмет,що належав до предмету колючо-ріжучої дії, застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, наніс два удари по тім`яній частині голови ОСОБА_6 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в тім`яній області праворуч.

Після отриманий ударів водій ОСОБА_6 правою рукою прикрив голову, але в цей час ОСОБА_13 , продовжуючи реалізовувати зазначений злочинний умисел, наніс йому ще один удар, яким спричинив легке тілесне ушкодження, з короткочасним розладом здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день) у вигляді проникаючого поранення правої кисті.

Отримавши зазначені тілесні ушкодження ОСОБА_6 відкрив двері автомобіля та рятуючись від нападу вибіг на вулицю.

В свою чергу ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, пересів за кермо автомобіля таксі, та протиправно, всупереч волі власника заволодів вказаним автомобілем, вартістю 133244грн.69коп. чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після цього ОСОБА_8 , керуючи автомобілем, яким незаконно заволодів, зник з місця вчинення злочину, перегнав вказане авто до м.Тернівка, сховав його в гаражі № НОМЕР_2 гаражного товариства «Шахтар-3» по вул.Лермонтова в м.Тернівка, що належав родині ОСОБА_9 , де за допомогою останнього розібрали зазначений автомобіль , та де згодом, 04.02.2016 року, були затримані працівниками поліції.

Поруч із зазначеним, ОСОБА_9 , перебуваючи в салоні автомобіля таксі під керуванням ОСОБА_6 , який викликав ОСОБА_8 та пересуваючись увечері 03.02.3016 року у вказаному автомобілі в якості пасажира разом з ОСОБА_8 , отримав від останнього пропозицію щодо вчинення незаконного заволодіння транспортним засобом, на що ОСОБА_9 не погодився, та згодом, розуміючи дієвість злочинних намірів ОСОБА_8 добровільно покинув салон зазначеного автомобіля таксі, та на власному транспортному засобі дістався м.Тернівка.

Разом з тим, усвідомлюючи та розуміючи, що ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_6 , оскільки саме на автомобілі останнього, за відсутності потерпілого ОСОБА_6 , в ніч з 03 на 04.02.2016 року ОСОБА_8 прибув до м.Тернівка, вимагав сховати автомобіль в гаражі № НОМЕР_3 /т «Шахтар-3» по вул.Лермонтова в м.Тернівка, що належить родині ОСОБА_9 , та допомогти його розібрати, вважаючи, що ОСОБА_8 позбавив життя потерпілого ОСОБА_6 під час незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто, розуміючи, що ОСОБА_8 у всякому випадку вчинено особливо тяжкий злочин, маючи на те реальну можливість, ОСОБА_9 не повідомив про достовірно відомі йому обставини вчинення особливо тяжкого злочину правоохоронні органи, чим вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України визнав повністю, заявив про щире каяття, приніс свої вибачення потерпілому та показав, що на початку 2016 року він звернувся до свого товариша ОСОБА_9 з проханням відремонтувати автомобіль «Чері Амулет», що належав його батьку.

Виконуючи ремонті роботи вказаного автомобіля, ОСОБА_9 повідомив йому про необхідність заміни двигуна, в зв`язку з чим запропонував йому вчинити злочин, незаконно заволодіти чужим транспортним засобом, та замінити двигун на його автомобілі

03.02.2016 року за пропозицією ОСОБА_9 , вони на автомобілі ОСОБА_9 у вечірній час доби прибули до м.Павлограда, та замовили послуги таксі, яким планували незаконно заволодіти.

Деякий час на даному такся вони пересувалися містом.

Приблизно о 23.05.год. 03.02.2016 року потерпілий ОСОБА_6 привіз на вказаному автомобілі його та ОСОБА_9 до буд. АДРЕСА_3 , де зупинив автомобіль, але ключі із замка запалення не витягав, та автомобіль не глушив.

Попри існуючи домовленості ОСОБА_9 покинув салон вказаного автомобіля, а він вчинив напад на таксиста, завдав йому металевою розчісткою два удари по голові та один по руці, і коли потерпілий почав тікати з автомобіля, він пересів за кермо, заволодів автівкою, та на вказаному авто приїхав до м.Тернівка, де з дозволу ОСОБА_14 , в гаражі, належному родині ОСОБА_9 , вони сховали автомобіль потерпілого, який наступного дня розібрали.

В тому ж гаражі, наступного дня, разом з розібраним автомобілем їх обох

виявили та затримали працівники поліції.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні свою провину у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України не визнав, заперечуючи власну ініціативу та наявність попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_8 на вчинення вказаного злочину.

Зазначив, що на початку 2016 року до нього звернувся його товариш ОСОБА_8 з проханням відремонтувати автомобіль «Чері Амулет», що належав батьку ОСОБА_8 .

Виконуючи ремонті роботи вказаного автомобіля, він повідомив ОСОБА_8 про необхідність заміни двигуна.

03.02.2016 року ОСОБА_8 , перебуваючи у нього в гаражі, у присутності свідків, прохав його поїхати до м.Павлограда, де, він, начебто, домовився з продавцем автомобіля купити авто, аби використати той автомобіль в ремонті власного. Таким чином, ОСОБА_13 планував залучити його, ОСОБА_14 до вказаної події в якості спеціаліста, та отримати допомогу у виборі авто.

На власному автомобілі він у вечері того ж дня повіз ОСОБА_13 до м.Павлограда.

Перебуваючи в м.Павлограді ОСОБА_13 весь час кудись телефонував, виходив з автомобіля, розмовляв, після чого за ініціативою ОСОБА_13 вони винайняли таксі та поїхали містом.

За вказівкою ОСОБА_13 таксист зупиняв автомобіль біля банкомату, та заїжджав до розважального закладу, де, кожного разу ОСОБА_13 виходив з авто, а він продовжував перебувати в автомобілі разом з таксистом.

Під час руху містом ОСОБА_13 запропонував йому відібрати автомобіль у таксиста, на що він не погодився, і тому, коли, приблизно о 23.05.год 03.02.2016 року таксист ОСОБА_6 привіз їх до буд.24 по вул.Грибоєдова в м.Павлограді, Дніпропетровської області, де зупинив автомобіль, він вийшов із солону автомобіля, та залишив місце злочину, оскільки не бажав вчиняти напад на таксиста та заволодівати його автомобілем.

Разом з тим, відійшовши від таксі декілька метрів, він бачив, як ОСОБА_13 наносив потерпілому удари по голові.

На власному авто він доїхав до міста Тернівки, прибув до свого гаражу, куди згодом на автомобілі таксі, керуючи цим авто, приїхав ї ОСОБА_13 . Останній завдав йому удару в лице, наказав мовчати, викинути сім карту з телефону, сховати автомобіль у власному гаражі, та допомогти його розібрати.

Побоючись ОСОБА_13 , вважаючи, що останній вбив таксиста та заволодів його автомобілем, він виконав вимоги ОСОБА_13 , та не повідомив правоохоронні органи про відомі йому обставини злочину.

Наступного дня, коли він допомагав ОСОБА_13 розбирати автомобіль потерпілого, їх у гаражі виявили працівники поліції, та затримали їх.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив показання обвинуваченого ОСОБА_9 та показав, що 03.02.2016 року, працюючи на власному автомобілі «Shevrolet Aveo» д.н. НОМЕР_1 в якості таксиста, близько 23.00год. він від диспетчера отримав замовлення прибути на вул.Грибоєдова в м.Павлограді.

До автомобіля сіли обвинувачені. Архипов - спереду, поруч із ним, а ОСОБА_13 на задньому пасажирському сидінні. Керував маршрутом ОСОБА_8 .

Під час руху містом вони під`їжджали до банкомату на вул.Полтавській, до так званого «Топлесу» - розважального закладу в Парку ім. 1 Травня, тощо.

В обох випадках із салону авто на деякий час виходив ОСОБА_8 , а ОСОБА_9 залишався в автомобілі та не спілкувався з ОСОБА_13 а ні усно, а ні телефонним зв`язком.

За вказівкою того ж таки ОСОБА_8 вони прибули знову на вул.Грибоєдова в м.Павлограді, де ОСОБА_9 вийшов із салону авто.

В той же час ОСОБА_8 продовжував сидіти в салоні автомобіля на задньому пасажирському сидінні. Він повідомив ОСОБА_8 про вартість поїздки та очікував розрахунку. Разом з тим, у відповідь на це, ОСОБА_8 несподівано для нього, якимось колючо-ріжучим предметом почав бити його по голові, завдавши два удари. Він почав захищати голову, закривати її рукою, та отримав тим же предметом від ОСОБА_8 ще один удар у руку. Злякавшись, він вибіг з автомобіля, та став тікати, а ОСОБА_8 відразу ж умчав на його автомобілі у невідомому напрямку.

При цьому ОСОБА_14 він не бачив. Останнього не було, а ні поруч з автомобілем, а ні в межах видимості.

Повідомивши працівників поліції про напад на нього, наступного дня, в м.Тернівка, в одному з гаражних кооперативів він був присутній під час виявлення його автомобіля правоохоронним органами в розібраному стані. При цьому, в гаражі, де виявили його автомобіль, були присутні обвинувачені.

Додав, що вчиненим злочином йому спричинена матеріальна та моральна шкода на суму 62329грн. та 150000грн. відповідно, яку він просить стягнути з винних осіб.

Вимагає призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, як особі, що безпосередньо вчиняла відносно нього злочин, та не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_9 , який не здійснював на нього нападу.

Свідки ОСОБА_15 мати обвинуваченого ОСОБА_16 , та свідок ОСОБА_17 дружина останнього, кожна окремо, підтвердили в судовому засіданні про те, що про вчинений ОСОБА_13 та ОСОБА_14 злочин відносно потерпілого Пелехатого їм стало відомо від матері ОСОБА_14 , гараж родини якої слугував сховищем для автомобіля потерпілого ОСОБА_18 .

При цьому, свідок ОСОБА_17 підтвердила наявність у свого чоловіка металевої розчистки.

Свідок ОСОБА_19 підтвердила, що про вчинений відносно потерпілого ОСОБА_6 злочин їй стало відомо від працівників поліції. Вона надавала останнім згоду на проникнення до гаражу та ключі для відкриття гаражу, що знаходиться в м.Тернівка по вул. Лермонтова, де згодом, були виявлені обвинувачені та автомобіль потерпілого у розібраному стані.

Аналогічні показання дав суду свідок ОСОБА_20 , який допомагав матері обвинуваченого ОСОБА_14 відчиняти гараж для працівників поліції, які здійснювали слідчі дії.

Свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , кожен окремо дали показання суду відповідно до яких вони, кожен окремо, в лютому 2016 року були залучені працівниками поліції в якості понятих. За їх участі, під час огляду гаражу, що розташований по вул.Лермонтова в м.Тернівка, працівники поліції виявили обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , що переховувалися у гаражі, та автомобіль потерпілого ОСОБА_6 у розібраному стані.

Про проведення вказаної слідчої дії в гаражі № НОМЕР_4 гаражного товариства «Шахтар-3», розташованого по вул. Лермонтова в м.Тернівка повідомив суду й свідок ОСОБА_23 , який є голово зазначеного товариства.

Свідок ОСОБА_24 підтвердив суду, що 03.02.3016 року, він перебував в гаражі обвинуваченого ОСОБА_9 в період часу з 15.30 до 17 год., де той ремонтував йому мотоцикл. В гаражі на ремонті стояв автомобіль обвинуваченого ОСОБА_16 . Останній також перебував у гаражі ОСОБА_14 та пропонував останньому поїхати до м.Павлограда, аби ОСОБА_9 допоміг йому у придбанні автомобіля марки «Пріора».

Аналогічні показання дав суду й свідок ОСОБА_25 .

Крім того, винність обвинувачених, кожного окремо, у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами.

Протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_6 від 04.02.2016 року про заволодіння належного йому транспортного засобу «Шевролет Авео», світло-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , невідомими особами, із спричиненням тілесних ушкоджень по АДРЕСА_3 (т.2 а.к.п.8);

Протоколом огляду місця події з фото таблицями від 03.02.2016 року, яким у присутності понятих зафіксовано місце вчинення злочину - АДРЕСА_3 , наявність в місці вчинення злочину пачки цигарок, окурків, марлевого тампону, кепки (т.2 а.к.п. 9-16);
Висновком судової медичної експертизи № 60 від 23.02.2016 року, якою встановлено наявність у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани в тім`яній області праворуч та проникаючого колото-різаного поранення правої кисті.
Тілесне ушкодження в вигляді проникаючого поранення правої кисті за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).
Дане тілесне ушкодження утворилося від дії твердого предмету (предметів) який (які) володіє колючо-ріжучими властивостями та має обмежену поверхню.
Тілесне ушкодження у вигляді забійної рани у тім`яній області праворуч за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень. Дане тілесне ушкодження утворилося по ударно-дотиковому механізму від дії тупого твердого предмету з місцем прикладання діючої сили у вищезазначену область. (том 2 а.к.п.34-35)

Протоколом огляду місця події з фото таблицями від 04.02.2016 року, яким у присутності понятих, в гаражі № НОМЕР_2 , ГТ «Шахтар» по вул.Лєрмонтова в м.Тернівка, належного матері ОСОБА_9 - ОСОБА_19 , зафіксовано наявність у розукомплектованому стані транспортного засобу «Шевролет Авео», світло-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та запчастини від нього (т.2 а.к.п. 41-45);
Висновком судової авто товарознавчої експертизи № 4/37-61 від 26.02.2016 року, відповідно до якої, середня ринкова вартість транспортного засобу марки «Шевролет Авео», 2008 року випуску, світло-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 см.3, без урахування фактичного технічного стану, становить 133 244,69 грн ( сто тридцять три тисячі двісті сорок чотири грівні) 69 коп.. (том 2 а.к.п. 158-161)

Заявою власноруч викладеною обвинуваченим ОСОБА_9 , якою він добровільно повідомив працівникам поліції про наявність в гаражі АДРЕСА_4 , належного його матері- ОСОБА_19 , приборної панелі, ключа від автомобіля, панелі кнопок зі скло підйомника, коректору світла фар тощо., які були зняті з транспортного засобу марки «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_1 .(том 2 а.к.п. 162)

Протоколом огляду місця події з фото таблицями від 23.02.2016 року, яким у присутності понятих, в гаражі АДРЕСА_4 , належного матері ОСОБА_9 - ОСОБА_19 , виявлено та вилучено приборну панель, ключ від автомобіля, панель кнопок зі скло підйомника, коректор світла фар тощо., які були зняті зі транспортного засобу марки «Шевролет Авео», д.н.з. НОМЕР_1 ..(т.2 а.к.п. 163-166);
Протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_9 , який у присутності понятих та свого захисника повідомив про обставини вчинення відносно потерпілого ОСОБА_6 кримінального правопорушення (т.2 а.к.п.135)
Висновком трасологічної експертизи № 7/4.2-195 від 15.03.2016 року, якою встановлено, що на бейсбольці, вилученої 03.02.2016 року при огляді ділянки місцевості по вул.Грибоєдова в м.Павлограді, Дніпропетровської області, у верхній її частині є пошкодження у вигляді лінійного отвору дожин орю 9 мм, який утворився в результаті дії на тканину предметом колючо-ріжучої дії (ніж, тощо), тобто таким предметом який завдяки своїй конструкції спричиняє не тільки колючу алей й ріжучу дію. (том 2 а.к.п.185-189)
Аналізуючи позицію обвинувачених в судовому засіданні, кожного окремо, співставляючи її з обвинуваченням, що закидається обвинуваченим, а також з показаннями потерпілого та свідків, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами, висновками експертів, які у своїй сукупності повністю викривають обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, колегія суддів робить висновок про те, що наведені судом докази винності обвинувачених, кожного окремо, у вчиненні злочинів, мають характер логічних, змістовних, послідовних та об`єктивних.

Наведені докази винності обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України є такими, що доповнюють одне одного, є належними допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Натомість, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не був ініціатором злочину, вчиняв інкримінований злочин за попередньою змовою та за ініціативою ОСОБА_9 , колегією суддів не беруться до уваги, оскільки, будь-якими іншими об`єктивними доказами, крім показань обвинуваченого ОСОБА_8 , ці доводи не підтверджені.

Навпаки, зазначені показання обвинуваченого ОСОБА_8 в цій частині повністю спростовуються наведеною сукупністю доказів його винуватості у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, які беззаперечно підтверджують його винуватість за ч.3 ст.289 КК України.

Зокрема, колегією суддів враховуються сукупність певних встановлених в судовому засіданні обставини вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, що приводять колегію суддів до висновку та дають підстави стверджувати саме про умисний характер протиправних дій обвинуваченого, який і був ініціатором та безпосереднім виконавцем інкримінованого кримінального правопорушення.

Так, перебуваючи в салоні автомобіля таксі під керуванням потерпілого ОСОБА_6 , маючи на меті незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом, та не отримавши від обвинуваченого ОСОБА_9 згоди на вчинення зазначеного злочину за попередньою змовою групою осіб, обвинувачений ОСОБА_8 , в якого на час вчинення злочину існувала необхідність в ремонті автомобіля батька, та в заміні двигуна на авто, за власною ініціативою, активними та умисними діями незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого ОСОБА_6 , застосувавши відносно останнього насильство, небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого.

Зазначені обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 злочину прямо підтверджені як обвинуваченим ОСОБА_9 так і безпосередньо самим потерпілим ОСОБА_6 , а також висновками експертів, щодо ступеню тяжкості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, отриманих потерпілим ОСОБА_6 від обвинуваченого ОСОБА_8 , та щодо вартості автомобіля потерпілого та розміру заподіяної матеріальної шкоди.

Таким чином, винність обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України доказана повністю та підтверджена дослідженими у судовому засідання доказами.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 необхідно правильно кваліфікувати за ч.3 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

За наведених вище мотивів така кваліфікуюча ознака злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 , як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб підлягає виключенню.

Що стосується кваліфікації злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , то в даному випадку колегія суддів виходить з такого.

Конституційно-правові засади прав людини, а саме положення ст. 62 Конституції України, якою встановлено та задекларовано найцінніші та найважливіші засади презумпції невинуватості, передбачають, що обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Наведена вище норма Закону має пряму дію і застосовується у всіх випадках з метою захисту прав людини стосовно якої є підозра у скоєнні того чи іншого злочину, в тому числі під час розгляду даної справи в суді за обвинуваченням ОСОБА_9 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України.
Крім того, положеннями, закріпленими у п. 10 Загальної декларації прав людини встановлено, що кожна людина, для визначення її прав і обов`язків і для встановлення обґрунтованості пред`явленого їй кримінального обвинувачення, має право, на основі повної рівності, на те, щоб її справа була розглянута прилюдно і з додержанням усіх вимог справедливості незалежним і безстороннім судом.
Також, згідно ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є те, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнути до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З обвинувального акту слідує, що обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується скоєння правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.3 ст. 289 КК України.
Його дії стороною обвинувачення кваліфіковані, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групи осіб, поєднане з насильством , небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Аналізуючи вивчені в справі докази, дослідженні під час судового розгляду справи, колегія суддів вважає, що зазначений склад кримінального правопорушення не знайшов свого підтвердження з наступних підстав.
Як послідовно зазначав під час допитів обвинувачений ОСОБА_9 , він не мав попередньої змови на незаконне заволодіння транспортним засобом з обвинуваченим ОСОБА_8 .
Відсутність попередньої змови між обвинуваченими на вчинення злочину, передбаченого ст.289 КК України підтвердили під час надання показів суду й свідки ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які були присутні в гаражі ОСОБА_14 в той час, коли саме ОСОБА_13 пропонував ОСОБА_14 поїхати до м. Павлоград, з метою придбання двигуна для автомобіля ОСОБА_13 , який ремонтував ОСОБА_14 .
Із зазначеного випливає, що обвинуваченому ОСОБА_28 був потрібен як спеціаліст, що знається на автомобільних двигунах.
В присутності вказаних свідків ОСОБА_13 запевнив ОСОБА_14 , що він вже домовився про придбання автомобіля та на нього чекають, а тому він підганяв ОСОБА_14 швидше закінчити роботи, які на той час провадив ОСОБА_14 .
Крім того, як зазначив у своїх показаннях в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , удари, під час незаконного заволодіння транспортним засобом йому наносив не ОСОБА_14 , а обвинувачений ОСОБА_13 і саме в той час, коли ОСОБА_14 вже залишив салон та вийшов з автомобіля, а потерпілий очикував від ОСОБА_13 розрахунку за надані послуги таксі.
Також, з показань наданих суду обвинуваченим ОСОБА_14 , саме ОСОБА_29 , під час проїзду в такся пропонував йому забрати автомобіль у потерпілого, на що ОСОБА_14 відповів відмовою.
Коллегія суддів, з огляду на досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що показання, надані ОСОБА_14 під час судового провадження є логічними, послідовними та узгоджуються з показаннями, наданими суду потерпілим.
Натомість такого висновку щодо показань обвинуваченого ОСОБА_8 зробити не можна, оскільки показання вказаного обвинуваченого у зазначеній частині, окрім того, що є нічим не підтвердженими, вони ще й мають ознаки не логічних, та абсурдних, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, саме ОСОБА_8 потребував ремонту автомобіля, належного своєму батькові, та заміни двигуна на вказаному авто.
Зазначені обставини свідчать про те, що саме ОСОБА_8 мав на меті незаконно заволодіти транспортним засобом та двигуном з автомобіля потерпілого замінити двигун на власній автівці, що перебувала на ремонті в гаражі у ОСОБА_9 .
Окрім того, не знайшли свого підтвердження і показання обвинуваченого ОСОБА_13 відносно того, що коли він виходив в розважальний заклад, то він дзвонив ОСОБА_14 , оскільки, і сам потерпілий, і обвинувачений ОСОБА_14 зазначали суду про те, що у розважальному закладі ОСОБА_13 перебував не більше 5 хвилин, і в той час, коли ОСОБА_14 з потерпілими сиділи в автомобілі, ніхто ОСОБА_14 не телефонував.
Відповідно до ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно ч.1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі.обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Відтак, відносно реальної правової кваліфікацій дій ОСОБА_14 слід зазначити наступне.
Об`єктивна сторона злочину передбаченого ч.3 ст. 289 КК України полягає у незаконному заволодінні транспортним засобом.
Систематичний аналіз норм Особливої частини КК дає змогу зробити висновок про те, що ознаками діяння при вчиненні цього злочину є лише активні дії особи, що вчиняє злочин, передбачений ч.3 ст.289 КК України.
Також, така дія має проявляється в отриманні можливості керувати таким транспортним засобом, поведінка винного є незаконною, він не має ані дійсного, ані уявного права на транспортний засіб, заволодіння яким здійснює, а заволодіння транспортним засобом здійснюється без чітко вираженого і дійсного волевиявлення власника або закопаного користувача транспортного засобу.
При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або ж фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).
Поняття заволодіння транспортним засобом визначено у п. 1 примітки до ст. 289 КК України
Із цієї примітки випливає, що способом такого заволодіння (протиправного вилучення) може бути будь-який - таємний, відкритий, обман, тощо, а закінченим вказаний злочин вважається з моменту, коли винний отримав можливість керувати транспортним засобом і здійснювати рух на ньому.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.289 КК України характеризується умислом, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину є мета.

Таким чином, під час судового провадження встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.289 КК України стосовно потерпілого ОСОБА_6 мало місце.
Разом з тим, з урахуванням доказів, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, колегія суддів важає, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом те, що саме ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_13 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, поєднавши свої дії з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Поруч із зазначеним, враховуючи той факт, що ОСОБА_14 був затриманий в гаражі, який належить його матері, під час розбірки автомобіля потерпілого, вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_14 таким діями намагався допомогти приховати злочин, та сліди злочину скоєного іншим обвинуваченим, шляхом надання сховища для вкраденого автомобіля та допомоги його розібрати.
Усвідомлюючи та розуміючи, що ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_6 , оскільки саме на автомобілі останнього, за відсутності потерпілого ОСОБА_6 , в ніч з 03 на 04.02.2016 року ОСОБА_8 прибув до м.Тернівка, вимагав сховати автомобіль в гаражі № НОМЕР_3 /т «Шахтар-3» по вул.Лермонтова в м.Тернівка, що належить родині ОСОБА_9 , та допомогти його розібрати, вважаючи, що ОСОБА_8 позбавив життя потерпілого ОСОБА_6 під час незаконного заволодіння транспортним засобом, тобто, розуміючи, що ОСОБА_8 у всякому випадку вчинено особливо тяжкий злочин, маючи на те реальну можливість, ОСОБА_9 не повідомив про достовірно відомі йому обставини вчинення особливо тяжкого злочину правоохоронні органи, чим вчинив заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

Відтак, злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно правильно кваліфікувати за ч. 1 ст.396 КК України, як заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 підлягає покаранню за вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, має родину, постійне місце проживання та роботи.
З пом`якшувальних обставин колегія суддів враховує та визнає позитивні характеристики з місця проживання та з місця роботи обвинуваченого, відсутність судимостей у минулому, перше притягнення до кримінальне відповідальності, наявність на утриманні малолітньої дитини та дружини, часткове відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, звернення до потерпілого з проханням про пробачення, повне визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Сукупність наведених вище пом`якшувальних обставин, що пом`якшують покарання та суттєво знижують ступень тяжкості вчиненого злочину, висловлені обвинуваченим дієві наміри не вчиняти злочини в майбутньому, визнаються колегією суддів виключними обставинами та приводять суд до висновку про можливість, з урахуванням відсутності обтяжуючих обставин у справі, призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, визначеної санкцією вказаної статті, із застосуванням до основного покарання положень ст.69 КК України, з конфіскацією 1/2 належного йому майна, враховуючи наявність майнових інтересів його сім`ї, та перебування на його утриманні малолітньої дитини та дружини, яка за цією дитиною доглядає.

При призначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 колегія суддів, у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 підлягає покаранню за вчинення злочину середньої тяжкості, також має родину,перебуваючи у цивільному шлюбі, та має постійне місце проживання та роботи.
З пом`якшувальних обставин колегія суддів враховує та визнає позитивні характеристики з місця проживання та з місця роботи обвинуваченого ОСОБА_9 , відсутність судимостей у минулому, часткове, але на доволі значну суму відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, звернення до потерпілого з проханням про пробачення, повне визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

Обтяжливі обставини у справі відсутні.

Наведені обставини, данні про особу обвинуваченого, його добропорядна поведінка після вчинення злочину, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_9 та запобігти його злочинній діяльності можливо й без його ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 має бути засудженим за ч.1 ст.396 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах передбачених санкцією вказаної статті, із застосуванням до покарання, що призначається положень ст.ст.75,76 КК України.

Приймаючи рішення за позовними вимогами потерпілого ОСОБА_6 колегія суддів виходить з наступного.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з обвинувачених в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 62329грн. та моральної шкоди в розмірі 150000грн. на підставі ст.ст. 1166, 23,1167 ЦК України, ст.79 ЦПК України підлягають задоволенню, оскільки судом встановлена винність обвинувачених у вчиненні злочинів, та причинний зв`язок між учиненими обвинуваченими злочинами та наслідками злочинних дій.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 62329грн., належним чином підтверджені фінансовими документами з цього приводу, та мають бути задоволені частково, за принципом солідарної відповідальності, на суму 16229грн., тобто з урахуванням вже сплачених на користь потерпілого обвинуваченим ОСОБА_8 10100грн., та обвинуваченим ОСОБА_9 36000грн., відповідно.

Що стосується моральної шкоди, то і у цій частині позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 , з урахуванням принципів розумності, справедливості, майнового стану обвинувачених, реальності виконання судового рішення, та разом з тим, ступеню тяжкості вчинених обвинуваченими злочинів, наслідків їх учинення, настанням небажаних для потерпілого наслідків у вигляді, фактичного позбавлення власного авто, спричинення тілесних ушкоджень, порушення життєвого укладу, а відтак і наявності емоційних стресів з цього приводу, підлягають частковому задоволенню на суму 100000грн.

Доля речових доказів має бути вирішена у відповідності до ст.100 КПК України, а судових витрат згідно зі ст.124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.3 ст.289 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді трьох років шести місяців позбавлення волі, з конфіскацією ? частини належного йому майна.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишити незмінним у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття призначеного покарання для ОСОБА_8 обчислювати з 19.00 год. 04 лютого 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , засудженого до позбавлення волі, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, період його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з дня його затримання з 19.00год 04 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.396 КК України.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.1 ст.396 КК України у виді позбавлення волі, строком два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у вигляді позбавлення волі строком два роки з іспитовим терміном два роки.

Зобов`язати ОСОБА_9 , у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_9 у виді домашнього арешту - залишити незмінним.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути с ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в солідарному порядку, на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 16229грн.

Стягнути с ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в солідарному порядку, на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 100000грн.

Стягнути з в солідарному порядку з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на користь держави витрати на проведення судово автотоварознавчої експертизи (висновок № 4/37-61), вартістю 768 (сімсот шістдесят вісім) грн., судово - трасологічну експертизу (висновок № 7/4.2-195), вартістю 703 (сімсот три) грн. 68 коп., судомо медичну експертизу, загальною сумою 1471 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) грн. 68 коп.

Речові докази:

- пачку цигарок, окурок, марлевий тампон та кепку вилучені 04 лютого 2016 року в ході огляду ділянки вулиці біля будинку № 24 по пул. Грибоєдова, м. Павлограда, Дніпропетровської області, передані на зберігання до камери зберігання Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровської області, квитанція № 000329 від 24 березня 2016 року знищіти /т.2 а.к.п. № 17-18/;

- автомобіль марки «Chevrolet Aveo», та запчастини до нього, переданий на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити за належністю /т.2 а.к.п. № 49-50/;

- мультимедійний диск «DVD-R» з записом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_8 зберігати при матеріалах кримінального провадження /т.2 а.к.п. № 133 - 134/;

- мультимедійний диск «DVD-R» з записом проведення слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_9 зберігати при матеріалах кримінального провадження /т.2 а.к.п. № 137 - 138/;

- запчастини до автомобіля марки «Chevrolet Aveo», панель приборів, імболілайзер, коректор фар, блок управляння дзеркалами, блок управління електропідйомниками, під рульові перемикачі, годинник, плафон підспідки, ключ замка запалювання, пластикові картки в кількості 9 шт., передані на зберігання під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити за належністю /т.2 а.к.п. № 166 - 167/;

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2 ,

Суддя: ОСОБА_3