УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/312/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 лютого 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи, встановлених судом, та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок Олевського районного суду Житомирської області від 10.11.2016 щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.
Зазначив, що суд першої інстанції, обґрунтовуючи звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, послався на обставини кримінального провадження та тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, позицію потерпілого про призначення обвинуваченому покарання, який не приймав участь в судовому засіданні, відшкодування заподіяної шкоди, а також врахував ту обставину, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин з необережності. Однак, зазначені обставини, враховані судом також при визначенні ОСОБА_7 розміру основного покарання не в максимальних межах санкції ч.2 ст.286 КК України, а тому не можуть бути одночасно і підставою для висновку суду про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Посилання суду, як на одну з підстав для висновку про можливість застосування ст.75 КК України відносно ОСОБА_7 - на вчинення тяжкого злочину з необережності, є невірним, так як формою вини злочину, передбаченого ст.286 КК України, є лише необережність, що враховано в санкціях частин зазначеної статті.
Вказав, що суд першої інстанції не навів у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування до обвинуваченого умовного засудження, оскільки даний злочин хоча і необережний, проте, відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких, вчинений в стані алкогольного сп`яніння внаслідок якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті людини.
Послався на те, що судом першої інстанції, в порушення вимог ст.325 КПК України, проведено розгляд вказаного кримінального провадження без участі потерпілого, який належним чином не повідомлений про час і місце слухання кримінального провадження чим порушив його конституційне право на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону. Посилання суду на те, що потерпілий ОСОБА_10 , належним чином повідомлений (повідомлений прокурором по мобільному зв`язку про день та час слухання справи) не є вірним, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які відомості про повідомлення потерпілого про час і місце слухання кримінального провадження, до суду також від потерпілого не надійшло заяви щодо розгляду кримінального провадження без його участі. Також судом не з`ясовано думку потерпілого щодо міри покарання ОСОБА_7 , не роз`яснено йому право на пред`явлення цивільного позову.
Також судом першої інстанції не з`ясовано питання, чи мав ОСОБА_7 на час вчинення злочину посвідчення водія, оскільки при постановлені вироку останнього позбавлено права керувати транспортними засобами терміном на один рік, а відповідно до роз`яснень, що містяться в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі призначити це покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.
Вироком Олевського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням із встановленням йому одного року і шести місяців іспитового строку, поклавши на обвинуваченого передбачені ст.76 КК України обов`язки:
1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;
3.не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_7 25 травня 2016 року о 22 годині 00 хвилин, керуючи власним мотоциклом марки «Вайпер», без державного номерного знаку, який знаходився в технічно справному стані, перевозячи як пасажира - громадянина ОСОБА_11 , і рухаючись по вул. Національного Визволення (Леніна) в с. Майдан Олевського району Житомирської І області, зі сторони с. Джерело Олевського району Житомирської області, у напрямку с. Нетреба Рокитнівського району Рівненської області, де поблизу будинку № 71 по вул. Національного Визволення (Леніна) в с. Майдан Олевського району, в порушення вимог Правил Дорожнього Руху України, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001 року, а саме: п.2.3 «б», який зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п.12.1, що зобов`язує водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним не переконавшись що це буде безпечним, не урахувавши безпечної швидкості руху на заокругленій ділянці проїзної частини, виїхав на праве по напрямку руху узбіччя та здійснив наїзд на огорожу з металевої сітки і залізобетонну опору.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир мотоцикла марки «Вайпер», без державного номерного знаку, ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани в ділянці лоба з крововиливом в підлеглі м`які тканини; розмізженням лівої вушної раковини; садна на лівій половині обличчя; уламкового вдавленого перелому лобної кістки та кісток склепіння і основи черепа з численними ушкодженнями твердої та м`яких мозкових оболонок в лобних та скроневих долях з ушкодженням речовини головного мозку; дифузійного крововиливу під м`які мозкові оболонки, що були небезпечними для життя в момент виникнення та які згідно до висновку експерта № 91 від 25.08.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, від яких загинув на місці пригоди.
Порушення вимог п.п.2.3 «б»; 12.1 Правил дорожнього руху України, водієм ОСОБА_7 , знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у них мотивів, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з статтею 409 КПК України однією з підстав скасування або зміни судового рішення є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
За змістом ч.3 ст.56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому. Відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Згідно п. 24 ст.3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд вказаного кримінального провадження судом першої інстанції було проведено без участі потерпілого, який належним чином не повідомлений про час і місце судових засідань, що є істотним порушенням вимог кримінального-процесуального закону. Крім того від потерпілого до суду не надійшло заяви щодо розгляду кримінального провадження без його участі, Судом не з`ясовано думку потерпілого щодо міри покарання ОСОБА_7 , а також не роз`яснено йому право на пред`явлення цивільного позову та відшкодування збитків.
Також, судом першої інстанції не наведено у вироку переконливих доводів про необхідність та можливість застосування при призначенні покарання вимог ст.75 КК України, оскільки даний злочин хоча і вчинений з необережності, однак, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких, вчинений в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті людини.
За таких підстав, колегія суддів не може погодитись щодо законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції, постановленого з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для його скасування та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, в тому числі і ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі, та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Керуючись ст.404,405,407,412 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ: