Справа № 141/1022/16-к
Провадження №11-кп/772/412/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000078 від 16.06.2016 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 28.11.2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Чагів Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, на утриманні має 3-х неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимої,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено її покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, проживає по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, одруженої, на утриманні має 2-х неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимої,
визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено її покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В С Т А Н О В И В:
12 червня 2016 року близько 20 год 00 хв ОСОБА_7 , перебуваючи біля продуктового магазину ПП «Бондаренко» по вул.. Театральна в с. Якимівка Оратівського району Вінницької області, виражаючись нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_10 , діючи з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю, проявляючи явну, очевидну, безсумнівну неповагу до існуючих правил поведінки в суспільстві, нецензурно виражаючись в присутності жителів села, які знаходились поблизу продуктового магазину, використовуючи малозначний привід, умисно нанесла один удар долонею правої руки в область лівої щоки ОСОБА_10 , чим спричинила останній фізичний біль без отримання тілесних ушкоджень. Після чого, взявшись руками за волосся голови ОСОБА_10 , почала шарпати та виривати його, чим спричинила болісні відчуття без отримання тілесних ушкоджень, внаслідок чого остання впала на асфальтну дорогу та вдарилась коліном правої ноги та гомілкою лівої ноги, у зв`язку з чим ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна в проекції правого колінного суглобу, на лівій гомілці.
Відповідно до висновку експерта судово-медичної експертизи № 936 від 16.06.2016 року у ОСОБА_10 були виявлені тілесні ушкодження садна в проекції правого колінного суглобу, на лівій гомілці. Вказані ушкодження належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого предмета.
ОСОБА_8 , яка знаходилась у магазині ПП «Бондаренко», побачивши бійку між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, проявляючи явну, очевидну, безсумнівну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, висловлюючи нецензурні слова в присутності жителів села, підбігла до ОСОБА_10 та нанесла кілька ударів в область потилиці голови останньої, чим спричинила фізичний біль без отримання тілесних ушкоджень. Продовжуючи свої хуліганські дії, знаходячись позаду ОСОБА_10 , взяла її руками за волосся голови та почала шарпати і виривати його, чим спричинила болісні відчуття. Після цього ОСОБА_8 , маючи на меті нанести тілесні ушкодження ОСОБА_10 , кулаком правої руки нанесла їй один удар у ліве вухо, чим спричинила останній фізичний біль без отримання тілесних ушкоджень.
В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Оратівського районного суду Вінницької області від 28.11.2016 року у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною за ч.2 ст. 296 КК України та призначити їй покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням встановити іспитовий строк тривалістю три роки. Відповідно до п,1,2 ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_8 визнати винною за ч.2 ст. 296 КК України та призначити їй покарання за ч.2 ст. 296 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням встановити іспитовий строк тривалістю три роки. Відповідно до п,1,2 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покласти обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ч.3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів І та ІІ групи, а як вбачається з матеріалів справи на утриманні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебувають малолітні діти віком до 14 років, що підтверджується відповідними довідками про склад сім`ї.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній та просить задовольнити її повністю.
Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Суд правильно встановив фактичні обставини справи і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються.
Водночас судом при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що в свою чергу потягнуло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості.
Як убачається з вироку, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції частини 2 статті 296 КК України.
Проте ч.3 ст.61 КК України встановлено обмеження щодо призначення даного виду покарання. Зокрема обмеження волі не може бути застосовано до жінок, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.
Як убачається з матеріалів провадження, досліджених апеляційним судом в ході проведення часткового судового слідства, а саме довідок про склад сімї обвинувачених (а.с.85, 90), ОСОБА_7 має на утриманні дітей ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , а ОСОБА_8 дитину ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким не виповнилось чотирнадцять років.
Таким чином при призначенні покарання обвинуваченим було застосовано Закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених, які вірно було встановлені судом першої інстанції, за відсутності підстав для призначення менш суворого покарання відповідно до ст.69 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі.
З урахуванням даних про особи обвинувачених та міцність наявних соціальних зв`язків, на думку апеляційного суду останніх можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк відповідно до ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, про що не заперечує прокурор в апеляційній скарзі.
Проте доводи прокурора в частині призначення покарання в максимальному розмірі, встановленому санкцією частини статті про кримінальну відповідальність суд вважає безпідставними через наступне.
Згідно вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч.2 ст.52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Окрім наведеного відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції не дотримав.
На переконання апеляційного суду кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, осіб обвинувачених на думку апеляційного суду справедливим покарання для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 буде позбавлення волі на строк два роки.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 ч.1 п.3, 409 ч.1 ч.4, 413 п.2, 414, 420 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Немирівської Місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Оратівського районного суду Вінницької області від 28 листопада 2016 року у кримінальному провадженні №0000078, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 16.06.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України скасувати в частині призначення покарання через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених внаслідок м`якості.
ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.296 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.296 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю в 1 (один) рік.
Покласти на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України:
-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Судді:
Згідно з оригіналом: