Справа № 357/2673/17
У Х В А Л А
15 березня 2017 року Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України

У С Т А Н О В И В :
До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, обгрунтоване тим, що військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000001 від 03.01.2017, за підозрою колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 року №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 року № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 року № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 року № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 року № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 року № 113-VIII,

з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

28 січня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_1 солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, а 11 березня 2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №68 його зараховано до списків особового складу цієї ж військової частини та призначено на посаду курсанта навчальної роти навчального батальйону.

29 травня 2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №152 солдату ОСОБА_4 було надано відпустку строком на 10 діб, з якої він 8 червня 2015 року мав повернутися до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Під час проходження військової служби старший солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен був керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язували його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 8 червня 2015 року в умовах особливого періоду, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з відпустки та до 27 грудня 2016 року ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

27 грудня 2016 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , а 30 грудня 2016 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №385 солдата ОСОБА_4 , звільненого у запас згідно з Указом Президента України від 25 березня 2016 року №115/2016, виключено зі списків особового складу частини.

Місце перебування солдата ОСОБА_4 на даний час невідоме.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: поясненням ОСОБА_4 , протоколами допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії тяжких.

У зв`язку з чим, 14 березня 2017 року прокурором повідомлено ОСОБА_4 , про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Під час досудового розслідування слідчим та прокурором здійснювались спроби викликати ОСОБА_4 для проведення слідчих дій до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону.

Так, 19 січня 2017 року військовою прокуратурою Білоцерківського гарнізону було направлено повістку про виклик ОСОБА_4 на 15 лютого 2017 року до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону для проведення процесуальних дій у вказаному вище кримінальному провадженні.

Однак, 15 лютого 2017 року ОСОБА_4 до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону не прибув, документів, підтверджуючих поважність причини його неявки до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону не надходило.

Отже, слід зробити висновок, що ОСОБА_4 переховується від органу досудового розслідування та перешкоджає кримінальному провадженню.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку із наведеним, 14 березня 2017 року прокурором оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_4 , проведення якого доручено оперативному підрозділу Обухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області.

14 березня 2017 року прокурором подано клопотання до слідчого судді про обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про необхідність затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містяться в наступних матеріалах провадження: протоколах допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , довідки Обухівського відділення зв`язку Київської області від 22.02.2017, відповідях лікувальних закладів м. Обухова.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи те, що ОСОБА_4 переховується від органів досудового розслідування та одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування щодо нього запобіжного заходу буде переховуватися від суду, з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор підтримав клопотання, просить його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного..., а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Слідчий суддя констатує, що прокурор в порушення вимог ч.3 ст. 188 КПК України не додав до клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу, документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1,2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини, прокурор у судовому засіданні не довів, що є підстави вважати, що:

1. Докази/документи на підтвердження того що ОСОБА_4 були вручені повістки про виклик до слідчого, прокурора не надані;

2. Одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_4 до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинив дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

3. Незважаючи на те, що у клопотанні зазначено, що місцеперебування ОСОБА_4 не відоме, документи про оголошення його розшуку, заведення з цієї метою ОР справи, до клопотання не додані, слідчому суддів не надано.

4. Відповідно до ст. 42 ч.1 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненої кримінального правопорушення, або оособа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений для вручення повідомлень. Слідчий суддя констатує, що прокурором у клопотанні не зазначено, прокурором у судовому засіданні не доведено, не надані також з цього приводу докази, на підтвердження того, що прокурором були вжиті заходи для вручення у спосіб, передбачений КПК України повідомлення про підозру від 14.03.2017 р. ОСОБА_4 . За таких обставин слідчий суддя не може визнати ОСОБА_4 підозрюваним у вчинені злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КПК України у розумінні ч.1 ст.42 КПК України.

Відповідно до ст. 188 ч.1 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що прокурором у клопотанні, доданими доказами, прокурор у судовому засіданні не довів, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 132 ч.5 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За таких обставин слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення зазначеного клопотання прокурора.

Згідно з ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 188-190 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання клопотання прокурора військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області