Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 14 березня 2017 року касаційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004328.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2016 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Бендери, Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Вирішено питання про відшкодування процесуальних витрат та речові докази.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2016 року вирок місцевого суду змінено та перекваліфіковано дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України та призначено за цією статтею покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та звільнено ОСОБА_6 з під варти в залі судового засідання за відбуттям строку покарання.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_7 .
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому зазначає, що апеляційний суд розглянув кримінальне провадження із порушенням ст. 404 КПК України та змінюючи кваліфікацію дій ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, переоцінив докази безпосередньо їх не дослідивши.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого просить змінити ухвалу апеляційного суду у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та призначити ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України .
За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним в тому , що він 14 серпня 2015 року, приблизно о 2 годині, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, скоїв злочин при наступних обставинах.

Так, перебуваючи в зазначений час у зазначеному місці, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_6 раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , ножем, який знаходився у нього в руці і яким він різав їжу, навмисно завдав ОСОБА_9 удар в область шиї зліва. Після чого, не довівши свій умисел до кінця, покинув місце вчинення злочину. Згідно висновку експерта № 1474 від 6 жовтня 2015 року у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді рани шиї зліва з пошкодженням киваючого м`яза зліва , яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Апеляційний суд перекваліфікував дії засудженого з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки дійшов висновку про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вбивство та визнав, що ОСОБА_6 умисно заподіяв ОСОБА_9 , легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, без мети позбавлення останньої життя.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу та частково погодився із доводами касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а касаційна скарга захисника до часткового задоволення з таких підстав.

Як передбачено ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зазначена засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх ( як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження. Недотримання її судом, виходячи із змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановлені судового рішення судом, крім випадків передбачених зазначеним Кодексом.
Наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.
Апеляційний суд дійшов висновку про необхідність перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на ч. 2 ст. 125 КК України, при цьому зазначив, що суд дав неправильну юридичну оцінку діям ОСОБА_6 . Разом з тим, як убачається зі змісту ухвали, апеляційний суд допитавши лише ОСОБА_6 та потерпілу ОСОБА_9 , дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 не мав умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_9 , а тілесні ушкодження заподіяв без мети позбавлення її життя. Інші докази, на підставі яких суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_6 у закінченому замаху на умисне вбивство ОСОБА_9 , суд апеляційної інстанції не досліджував.

Так, як убачаться з вироку суду першої інстанції, на підтвердження доведеності винуватості ОСОБА_6 суд послався на показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Апеляційний суд, безпосередньо не допитавши цих свідків в судовому засіданні, задовольнився лише переоцінкою їх показань.
Таким чином, всупереч вимогам ст. 404 КПК України апеляційний суд, не провівши судового слідства та не дотримавшись принципу безпосередності дослідження доказів, надав доказам іншу оцінку, ніж ту, яку їм надав суд першої інстанції.
Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є такими, що заслуговують на увагу.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 з ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 125 КК України суд апеляційної інстанції, в порушення вимог кримінального законупризначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 міс., що не передбачено санкцією цієї частини статті.

Допущені судом апеляційної інстанції порушення кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 438 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді апеляційної інстанції,який необхідно провести з дотриманням вимог КПК України та ухвалити справедливе рішення, що відповідає положенням ст. 370 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436, 438 КПК України, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року, колегія суддів
постановила:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 9 червня 2016 рокущодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3