Справа№ 354/539/16-к
Судове провадження № 1-кп/340/16/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2017 року Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Верховина Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань 03.08.2016 за №0000202 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м Яремче Івано-Франківської області, громадянина України, з базовою вищою освітою, на час інкримінованих дій працюючого на посаді сільського голови с Татарів Івано-Франківської області, на даний час пенсіонера, працюючого менеджером у ФОП ОСОБА_6 , інваліда ІІ-ої групи, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, -

в с т а н о в и в :
обвинувачений ОСОБА_4 , працюючи на посаді сільського голови згідно з рішенням Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 15.11.2010, будучи службовою особою наділеною повноваженнями згідно з пунктом 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства, в порушення, передбаченому ст.124 Конституції України, ст.14 ЦПК України, принципу обов`язковості виконання на території України рішення суду, що набрало законної сили усіма органами місцевого самоврядування, їх службовими особами, умисно, після відкриття виконавчого провадження 26.05.2015 на підставі виконавчого листа виданого Верховинським районним судом 18.06.2004 №2-15 про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів, у термін до 02.06.2015 добровільно, а після цього у термін до 12.06.2015 та 22.06.2015 примусово, не виконав рішення суду, що набрало законної сили.
Таким чином вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.382 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вказаному кримінальному правопорушенні не визнав. Суду показав, що у 2006 році його було обрано вперше сільським головою с Татарів, після чого він на вказану посаду обирався повторно у 2010 році та займав її впродовж двох строків до 2015 року включно. Вказав, що дійсно у його повноваження входило представляти сільську раду у відносинах з державними органами, скликати сесію та вносити на її розгляд різного роду питання, в тому числі вимоги державних виконавців, які підлягали вирішенню сільською радою. Однак зазначив, що спір з приводу закриття кладовища триває з 2002 року, та виник ще за попереднього сільського голови внаслідок облаштування на території гаражів місця для поховання по сусідству із господарством ОСОБА_7 , який категорично заперечував проти цього. Рішенням суду було зобов`язано сільську раду закрити кладовище. Однак, ще до відкриття виконавчого провадження у травні 2015 року, після постановлення рішення Європейським судом з прав людини, в січні 2015 року, ним з власної ініціативи вносилося на розгляд сільською радою питання про закриття спірного кладовища. Особисто він був за припинення поховання на кладовищі. Тому вживав заходів для виконання рішення суду, переконував громаду та депутатів в доцільності закриття кладовища. Однак на території сільської ради відсутні придатні для облаштування кладовища земельні ділянки, а поза межами села землі відносяться до національного парку, облаштування кладовища на яких не допускається. З врахуванням цього, мешканці села, а також депутати сільської ради були категорично проти підтримання його пропозиції та не прийняли позитивного рішення по цьому питанню. Оскільки він представляє громаду села, яка у своїй більшості була категорично проти закриття кладовища, тому він повторно питання на голосування не ставив, а намагався вирішити спір у інший спосіб. Зокрема за його пропозицією було створено комісію по врегулюванню питання, облаштовано огорожу на межі земельної ділянки ОСОБА_7 та кладовища, проведено воду до господарства ОСОБА_7 , а також надавалися пропозиції щодо надання ОСОБА_7 ділянки в іншому місці. Крім цього, він став звертатися в державні органи з пропозиціями законодавчого урегулювання та надання земельної ділянки для облаштування кладовища для с Татарів. Коли на сільську раду було накладено штраф за невиконання рішення суду та виконавчий збір, він давав розпорядження негайно оплатити визначені суми. За таких обставин вважає, що підлягає виправданню за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України.
Однак, вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєному злочині, передбаченому ч. 2 ст.382 КК України доводиться наступними доказами.
Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2003, зміненого ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 28.05.2004 (а.с.137-144), частково задоволено позов ОСОБА_7 . Визнано незаконним рішення п`ятої сесії Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 03.07.2003 в частині затвердження генерального плану забудови території с. Татарів.
Визнано незаконним генеральний план території села Татарів Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, розроблений Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст «Діпроміст» в 2002 році в частині віднесення самовільно-облаштованого кладовища на території колишніх гаражів Ворохтянського лісокомбінату як існуючого.
Визнано незаконним рішення архітектурно-містобудівельної ради управління містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації від 13.03.2003р. в частині погодження генерального плану забудови території с Татарів Яремчанської міської ради Івано-Франківської області і рекомендації сільській раді винести на розгляд та затвердження сесією сільської ради.
Зобов`язано Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.
Виконавчим листом (а.с.147), виданого Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 18.06.2004 про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.
Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 09.02.2015 (а.с.148), якою задоволено заяву ОСОБА_7 , поновлено йому строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа від 18.06.2004 року про зобов`язання Татарівської сільської ради закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів.
Показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 , який суду показав, що він проживає на межі з кладовищем в с Татарів Івано-Франківської області, щодо закриття якого було прийнято рішення Верховинським районним судом Івано-Франківської області від 26.12.2003. Тривалий час з приводу виконання цього рішення не вживалося жодних дій, Татарівська сільська рада відмовлялася виконувати судове рішення. На підставі його заяви, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Мала проти України» від 04.09.2014 було визнано порушеним його право на виконання рішення суду. Після поновлення йому строку пред`явлення виконавчого документу до виконання ухвалою суду від 09.02.2015, він повторно звернув виконавчий лист до виконання. На підставі виконавчого документу, державним виконавцем державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 26.05.2015. Однак, йому відомо, що рішення суду не було виконане, дане питання на сесії сільської ради не розглядалося, рішення про закриття кладовища не приймалося. Захоронення на цьому кладовищі здійснюються і по даний час. З приводу тривалого невиконання рішення суду він неодноразово звертався із листами до сільського голови, весь час отримував формальні відписки про необхідність відшукання іншої ділянки для захоронення, як необхідну передумову закриття спірного кладовища. Однак в подальшому жодних дій щодо облаштування кладовища в іншому місці не вчинялося.
Показами свідка ОСОБА_8 , який суду показав, що в період травень-червень 2015 року він працював на посаді державного виконавця державної виконавчої служби Яремчанського міського управління юстиції. До нього на виконання поступив виконавчий лист від 18.06.2004, виданий на підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26.12.2003. На підставі цього виконавчого документу ним було відкрито виконавче провадження постановою від 26.05.2015 та скеровано боржнику Татарівській сільській раді для добровільного виконання. Однак, рішення суду боржником виконано не було, про що ним складено відповідний акт, накладено на боржника штраф, стягнуто виконавчий збір та надано йому новий строк для примусового виконання рішення суду. У зв`язку із черговим невиконанням рішення суду ним надавався повторний термін для примусового виконання, накладався штраф. Зазначив, що на той час сільським головою був ОСОБА_4 , який повинен був ініціювати для розгляду на сесії питання закриття кладовища на виконання рішення суду, однак йому відомо, що цього зроблено не було, і сесією вказане питання не розглядалося. При цьому вказав, що в процесі здійснення виконавчих дій він спілкувався із сільським головою ОСОБА_4 , з`ясовував причини невиконання рішення суду. В процесі розмови сільський голова пояснював, що йому відомо про відкрите виконавче провадження з виконання рішення суду, визнав, що питання закриття кладовища на розгляд сесії не виносив, оскільки ним та громадою вирішується питання компромісного вирішення спору шляхом надання стягувачу іншої земельної ділянки. У зв`язку із невиконанням рішення суду ним тричі на боржника накладався штраф та в подальшому скеровано подання до правоохоронних органів про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.
Постановою державного виконавця ОСОБА_8 від 26.05.2015 (а.с.194), якою відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-15 виданий 18.06.2004 Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів. Постанову направлено сторонам виконавчого провадження та вручено боржнику 28.05.2017, що підтверджується долученим рекомендованим повідомленням про вручення вх.№941.
Актом державного виконавця ОСОБА_8 від 05.06.2015 (а.с.201), яким встановлено факт невиконання боржником Татарівською сільською радою рішення суду про закриття нововооблаштованого кладовища станом на 05.06.2015.
Постановою державного виконавця від 05.06.2015 (а.с.195), якою внаслідок невиконання боржником Татарівською сільською радою виконавчого листа №2-15 виданого 18.06.2004 Верховинським районним судом та не надання державному виконавцю підтверджуючих документів щодо виконання виконавчого документу, зобов`язано повторно виконати виконавчий лист №2-15 виданий 18.06.2004 Верховинським районним судом про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів в с Татарів Яремчанської міської ради в строк до 12.06.2015.
Іншою постановою державного виконавця від 05.06.2015 (а.с.196) за невиконання виконавчого документу в строк до 02.06.2015 на боржника Татарівську сільську раду накладено штраф в розмірі 680 грн.
Постановою від 05.06.2015 (а.с.197) у зв`язку із невиконанням боржником виконавчого документу у добровільному порядку до 02.06.2015, з Татарівської сільської ради стягнуто виконавчий збір у розмірі 1360 грн.
Актом державного виконавця ОСОБА_8 від 22.06.2015 (а.с.202), яким в присутності секретаря Татарівської сільської ради ОСОБА_9 встановлено факт ненадання боржником Татарівською сільською радою підтверджуючих документів щодо виконання рішення суду про закриття нововооблаштованого кладовища станом на 22.06.2015.
Постановою державного виконавця від 30.06.2015 (а.с.200), якою за повторне невиконання виконавчого документу в строк до 22.06.2015 та ненадання підтверджуючих документів про виконання, на боржника Татарівську сільську раду накладено штраф в сумі 1360 грн.
Постановою державного виконавця від 14.07.2015, якою закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу №2-15 виданого 18.06.2004 про зобов`язання Татарівську сільську раду закрити новооблаштоване кладовище на території гаражів у зв`язку із неможливістю виконання рішення суду без участі боржника.
Листом Татарівської сільської ради від 19.06.2017 №237/02.2-11, згідно з яким вбачається, що питання виконання рішення Верховинського районного суду від 26.12.2003 щодо зобов`язання сільську раду закрити новооблаштоване кладовище сільським головою в період з 26.05.2015 по 16.07.2015 на сесію сільської ради не виносилося.
Рішенням Татарівської сільської ради від 15.11.2010 №1/1/2010 (а.с.210) та додатком №3 до цього рішення (а.с.211), згідно з якими за підсумками виборів депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів 31.10.2010 обрано на посаду сільського голови с Татарів ОСОБА_4 .
Таким чином, винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.
Одночасно суд враховує, що об`єктивна сторона злочину за ч.2 ст.382 КК України полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як невиконання (ухилення від виконання) службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду або перешкоджання їх виконанню.
При цьому склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.
Невиконання може виражатися у прямій відмові виконати судове рішення або в ухиленні від його виконання. Відмова означає явне, відкрите, висловлене усно або письмово небажання службової особи виконати судове рішення. Ухилення - та сама відмова, яка має завуальований характер: службова особа відкрито не заявляє про відмову виконати судове рішення, але діє таким чином, що фактично унеможливлює його виконання.
Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання.
Відповідно до пунктів 1, 2, 8 та 14 частини 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування» до повноважень сільського голови входить забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організації в межах, визначених цим Законом, робот відповідної ради та її виконавчого комітету; скликання сесії ради, внесення пропозиції та формування порядку денного сесій ради і головування на пленарних засіданнях ради; представляти територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.
Отже, обвинувачений ОСОБА_4 будучи наділений повноваженнями сільського голови с. Татарів щодо скликання сесії сільської ради, внесення пропозицій та формування порядку денного, отримавши в період з 26.05.2015 по 22.06.2015 вимогу державного виконавця у формі постанов про надання строку для добровільного виконання, чи в подальшому для примусового виконання, був зобов`язаний внести дане питання на розгляд чергової сесії чи шляхом скликання на розгляд позачергової сесії, з метою забезпечення виконання рішення суду. Наявність у нього таких повноважень визнав і сам обвинувачений в ході його допиту у судовому засіданні.
Однак, не забезпечивши виконання рішення суду у названий спосіб, обвинувачений проявив злочинну бездіяльність умисно ухилившись від виконання рішення суду, тобто відкрито не заявляючи про відмову виконати судове рішення, але діяв таким чином, що фактично унеможливило його виконання боржником.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст.382 КК України, оскільки він в період з 26.05.2015 по 22.06.2015, будучи службовою особою, перебуваючи на посаді сільського голови с Татарів Яремчанської міської ради, умисно, не виконав шляхом ухилення від виконання рішення суду, що набрало законної сили.
При цьому суд критично оцінює позицію сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення та вважає її спростованою в ході судового слідства виходячи з наступного.
Дійсно, в ході судового слідства судом встановлено, що Європейським судом з прав людини прийнято рішення у справі «Мала проти України» від 04.09.2014 (а.с.146), яким констатовано факт порушення прав заявника ОСОБА_7 внаслідок тривалого невиконання рішення суду від 26.12.2003 щодо незаконності розміщення кладовища без дотримання санітарно-захисної та водоохоронної зони.
Після прийняття вказаного рішення, і до моменту відкриття виконавчого провадження 26.05.2015 за виконавчим документом, виданим Верховинським районним судом на підставі рішення суду від 26.12.2003, обвинуваченим ОСОБА_4 16.01.2015 вносилося на розгляд сесії Татарівської сільської ради питання про припинення поховань на кладовищі біля будинку ОСОБА_7 на виконання рішення Європейського суду з прав людини від 04.09.2014.
Згідно з протоколом сесії Татарівської сільської ради від 16.01.2015 (а.с.124-126) вбачається, що дане питання обговорювалося депутатами сільської ради з ініціативи сільського голови ОСОБА_4 , який наголошував на необхідності дотримання вимог законодавства та закриття кладовища. За результатами голосування рішення не було прийнято, оскільки з 11 чоловік, які брали участь у голосуванні, проти проголосувало 8 чоловік, а 3 утрималися.
Вказані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і в ході допиту свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що брала участь в засіданні сесії сільської ради у 2015 році, на якій обговорювалося питання закриття кладовища. Сільський голова ОСОБА_4 з власної ініціативи ставив на обговорення дане питання, однак депутати його не підтримали.
Аналогічними показами свідка ОСОБА_11 , яка суду показала, що була запрошена на засідання позачергової сесії Татарівської сільської ради 16.01.2015, як юрист Яремчанської міської ради провести роз`яснювальну роботу серед депутатів щодо необхідності проголосувати за закриття кладовища. Однак, депутати не погодилися підтримати пропозицію сільського голови через відсутність іншого місця, куди можна перенести кладовище.
Свідка ОСОБА_12 , який суду показав, що був присутній на засіданні сесії Татарівської сільської ради, як депутат Яремчанської міської ради, що відповідав за її діяльність. Підтвердив, що дійсно у 2015 році сільським головою виносилося питання щодо закриття кладовища на території с Татарів, але таке питання не було підтримане депутатами. Зазначив, що він особисто перебуває в ініціативній групі, яка проти закриття кладовища через відсутність іншої вільної ділянки для його перенесення.
Однак, на переконання суду наведені докази не можуть свідчити про відсутність складу злочину передбаченого ч.2 ст.382 КК України в діях обвинуваченого, оскільки підтверджують факт вчинення дій обвинуваченим щодо виконання рішення суду в період, що лежить поза межами пред`явленого обвинувачення.
Зокрема, ОСОБА_4 обвинуваться у скоєнні злочину, що полягає в умисному невиконанні службовою особою рішення суду в період здійснення виконавчого провадження з 26.05.2015 по 22.06.2015, в той час, як події, на які посилається сторона захисту мали місце 16.01.2015.
При цьому слід зазначити, що факт вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на виконання рішення суду 16.01.2015 і не підтримання депутатами його пропозиції закрити кладовище в січні 2015 року, не позбавляли його обов`язку виконати рішення суду шляхом повторного внесення цього ж питання на розгляд сесії сільської ради після відкриття виконавчого провадження та надання термінів добровільного, а згодом примусового виконання рішення суду.
Така позиція суду відповідає закладеному у ст.124 Конституції України, та ст.14 ЦПК України принципу обов`язковості виконання рішення суду, що набрало законної сили, на всій території України, для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб. При цьому таке виконання повинно відбуватися за будь-яких умов, і не може ставитися в залежність від волі будь-якої фізичної чи юридичної особи.

Не заслуговують на увагу посилання сторони захисту і на обставини вжиття ОСОБА_4 інших заходів у виді створення за його ініціативою комісії для вивчення питання щодо забезпечення умов для відселення ОСОБА_7 рішенням Татарівської сільської ради від 16.01.2015 (а.с.127), звернень до органів державної влади з проханням виділення земельної ділянки під кладовище в іншому місці, законодавчого врегулювання колізійних питань, пропозицій ОСОБА_7 надати земельну ділянку в іншому місці, облаштування огорожі на межі кладовища та земельної ділянки ОСОБА_7 , підведення водопроводу до земельної ділянки ОСОБА_7 . Як встановлено судом, такі заходи вживалися сільським головою з метою зменшення негативних наслідків, що настали внаслідок тривалого невиконання рішення суду, і жодним чином не підтверджують факту вчинення дій обвинуваченим спрямованих на виконання рішення суду.
Крім цього є безпідставними посилання сторони захисту і на ті обставини, що державним виконавцем надавалися дуже короткі терміни для виконання рішення суду та не з`ясовано можливості виконання такого рішення у такі стислі строки. Строки виконання рішення суду не є особистою волею державного виконавця, а являються законодавчо визначеними періодами в часі, які на момент вчинення виконавчих дій регулювалися чинними на той час положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Більш того, у випадку відсутності запланованих чергових засідань сесії сільської ради у спірний період, сільський голова в межах своїх повноважень мав можливість скликати позачергову сесію сільської ради для вирішення питання, пов`язаного із виконанням рішення суду.
А тому підстав для ухвалення виправдувального вироку за відсутністю в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, у суду немає.
Визнаючи обвинуваченого винним у скоєнні злочину, окремо слід зазначити про неприйнятність ряду доказів, представлених стороною обвинувачення.
Відповідно до положень ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Однак, представлені прокурором довідки форми №6 (а.с.152-184), відповіді на запити слідчого Головним управлінням Держгеокадастру від 29.06.2016 (а.с.151) та від 08.08.2016 (а.с.150), управлінням містобудування та архітектури від 07.07.2016 (а.с.191), переписка сільського голови із Яремчанською міською радою та ОСОБА_7 (а.с.193), не містять у собі жодної інформації, яка б підтверджувала чи спростовувала обставини, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні чи мають значення для даного кримінального провадження.
На переконання суду, вказані документи містять дані щодо обставин вжиття сільським головою заходів спрямованих на зменшення негативних наслідків, що настали внаслідок тривалого невиконання рішення суду, або щодо наявності вільних земель на території Татарівської сільської ради, та в жодному випадку не можуть доводити вину обвинуваченого у злочині, передбаченому ч.2 ст.382 КК України.
Також є безпідставними посилання сторони обвинувачення і на висновки експертиз, актів відведення земельних ділянок у 1998-2009 роках (а.с.187-190) та переписку з приводу виділення певних земельних ділянок (а.с.185,186), оскільки такі містять відомості про фактичні дані, які не мають жодного відношення до пред`явленого обвинувачення.
Такі докази є неналежними, не підтверджують та не спростовують винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині, а тому не можуть братися до уваги судом.
Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він вчинив злочин середньої тяжкості, в той же час раніше до кримінальної відповідальності не притягався, по місцю проживання характеризується позитивно, є пенсіонером та інвалідом ІІ-ої групи з встановленим захворюванням: ІКЛ-стенокардія серця, діабет ІІ типу середньої важкості. Крім цього, судом береться до уваги і та обставина, що ще до відкриття виконавчого провадження обвинуваченим добровільно вчинялися дії спрямовані на виконання рішення суду та після не підтримання його пропозиції депутатами сільської ради вживався ряд заходів спрямованих на зменшення негативних наслідків невиконання рішення суду.

А тому враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і такому сприятиме покарання у виді штрафу в межах санкції статті. Крім цього до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.382 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 382 КК України у виді штрафу в розмірі 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 13600 гривень 00 копійок (тринадцять тисяч шістсот гривень нуль копійок) з позбавленням права обіймати посади пов`язані із виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах місцевого самоврядування строком на 3 (три) роки.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через суд, який ухвалив рішення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1