АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1013/17 Справа № 185/8252/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002036 та № 0002059 за апеляційними скаргами прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року, ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білогорська Амурської області Російської Федерації, росіянина, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий, останній раз:

09 листопада 2012 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 11.03.2016 року за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.08.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави вартість проведених криміналістичних експертиз у розмірі 528.60 грн.

Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 05.08.2016 року приблизно о 07 годині 20 хвилин, перебуваючи поблизу будинку № 112 на перехресті вул.Полтавської та вул. Озерна у м.Павлограді Дніпропетровської області, із застосуванням фізичної сили, штовхнувши рукою в обличчя потерпілу ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка, відкрито, повторно, заволодів золотим ланцюжком 585 проби, вагою 6 г, довжиною 50 см, вартістю 6 270 гривень, та золотим кулоном у вигляді квадрату з зображенням двох рибок, 585 проби, 1.5 г., вартістю 1567.50 гривень, після чого обвинувачений ОСОБА_10 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 7837.50 гривень.

07.08.2016 року приблизно о 10 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_8 спільно з невстановленою досудовим слідством особою, перебуваючи в районі будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичної сили, шляхом ривка, відкрито, повторно, заволодів майном потерпілої ОСОБА_11 , а саме: золотим ланцюжком 585 проби, вагою 6.34 г, довжиною 65 см зі спіралевидним плетінням з алмазною нарізкою вартістю 6885 грн., після чого обвинувачений ОСОБА_10 з місця вчинення злочину з викраденим зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 6885 гривень.

20.08.2016 року приблизно о 07 годині 35 хвилин обвинувачений ОСОБА_10 перебуваючи на задньому дворі КЗ «Павлоградська міська поліклініка №1» ДОР», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 115,

діючи умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичної сили, шляхом ривка, відкрито, повторно, заволодів майном потерпілої ОСОБА_12 , а саме: золотим ланцюжком 585 проби, вагою 13 г, довжиною 50 см, вартістю 13 585 гривень та золотим кулоном у вигляді ладанки з зображенням Божої матері, 585 проби, вагою 1 г, вартістю 1045 гривень, після чого обвинувачений ОСОБА_10 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 14630 гривень.

31.08.2016 року приблизно о 07 годині 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу ЗОШ №22, розташованої між вул. Баумана та вул. Володарського у м.Павлограді Дніпропетровської області, умисно, з корисливих мотивів, із застосуванням фізичної сили, шляхом ривка, відкрито, повторно, заволодів майном потерпілої ОСОБА_13 , а саме: золотим ланцюжком 585 проби, вагою 13 г, довжиною 55 см з плетінням «Бісмарк» та лазерним покриттям, вартістю 13585 гривень та золотим кулоном у вигляді овалу з зображенням Божої матері з дитиною, 585 проби, вагою 4 г, вартістю 4180 гривень, після чого обвинувачений з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, заподіявши тим самим потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 17765 гривень.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.186 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

На його думку, судом першої інстанції, неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого через м?якість, не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зазначив, що суд залишив поза увагою ті обставини, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, що свідчить про сталий характер його злочинної діяльності, невідшкодування завданих кримінальними правопорушеннями збитків та невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному.

Захисник ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

На його думку, вирок суду ґрунтується лише на припущеннях, суперечностях, недопустимих доказах.

Судом не враховано те, що згідно протоколів впізнання слідчим пред`являється футболка, кепка, брюки ОСОБА_15 разом з іншими футболками, кепками, брюками «в натурі», однак згідно фототаблиць до вищевказаних протоколів, які повинні зафіксувати розташування впізнаваємих речей, футболка, кепка, брюки ОСОБА_8 лежали на столі (сфотографовані під час огляду 02.09.2016 року), в той час, як інші є картинками на білому фоні і суттєво відрізняються від них.

Зазначив, що потерпілі визнали речі, вилучені у ОСОБА_8 , «за зовнішніми ознаками», при цьому не зазначили, за якими саме ознаками, що є порушенням вимог ч.2 ст.229 КПК України.

Згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2016p., 01.09.2016 p., 07.09.2016 p., 08.09.2016 p., 20.10.2016 p., проведених за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , кожен окремо, впізнали серед наданих їм фотознімків фотографію ОСОБА_15 , зазначивши, що саме ця особа вчиняла злочини, однак в порушення ч.3 ст.228 КПК України, вказані особи під час впізнання не зазначають, за якими саме ознаками вони впізнали ОСОБА_15 .

Вказав, що допитані під час судового розгляду потерпілі пояснили, що документи на викрадені ювелірні прикраси, які б підтверджували дату виробництва та придбання, назву, вагу, пробу, розмір, у них відсутні. Інформацію щодо характеристик викраденого майна вони надали слідчому в усній формі під час допиту, а висновки судово-товарознавчих експертиз, якими підтверджується вартість викраденого майна, грунтуються на неточностях та припущеннях щодо їх ваги, вартості, що відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України є недопустимим.

З апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 вбачається, що він просить розібратися у даному кримінальному провадженні, що вказаних злочинів він не вчиняв.

Зазначив, що потерпілі не можуть конкретно вказати, за якими прикметами вони його впізнавали. Вважає, що його впізнали за татуюваннями на руках.

Вказав, що йому не дали час для ознайомлення з матеріалами справи, оскільки до нього в СІЗО приїздив представник суду для його ознайомлення всього три рази, що це надто мало часу, він не затягував ознайомлення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Доводи прокурора про те, що обвинуваченому призначено надто м?яке покарання, що судом першої інстанції не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, не відповідають дійсності з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за корисливі злочини, не працює, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд врахував невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, відсутність будь-якого каяття.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого та досягнення інших цілей покарання, неможливо без ізоляції ОСОБА_8 від суспільства, і правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Колегія суддів вважає, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, яке необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що вирок суду ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що в порушення ч.3 ст.228 КПК України потерпілій та свідок під час впізнання не зазначають, за якими саме ознаками вони впізнали ОСОБА_15 , не знайшли свого підтвердження.

З протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2016p., 01.09.2016 p., 07.09.2016 p., 08.09.2016 p., 20.10.2016 p., проведених за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_16 , вбачається, що вказані особи впізнали серед наданих їм фотознімків фотографію ОСОБА_15 із зазначенням ознак, передбачених ч.3 ст.228 КПК України. Крім того, у зазначених письмових доказах слідчий перед проведенням слідчих дій опитував про прикмети та можливість впізнання осіб, з якими проводились вказані слідчі дії, останні чітко зазначали, що вони спроможні впізнати особу чи предмет за певними зовнішніми ознаками.

На думку колегії суддів надані фотографії для впізнання не містять суттєвих розбіжностей, які б перешкоджали об`єктивності проведення впізнання.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що йому не надали час для ознайомлення з матеріалами справи, що він не затягував ознайомлення з матеріалами справи не відповідають дійсності, оскільки, з матеріалів судового провадження вбачається, що обвинуваченому було встановлено та затверджено ухвалою суду від 11.04.2017 року графік ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (т. 2 а.п.62). В матеріалах судового провадження маються розписки обвинуваченого про ознайомлення з матеріалами справи (т.2 а.п.63,64,67), доповідна записка, складена старшим судовим розпорядником про те, що ОСОБА_8 відмовився від подальшого ознайомлення без поважних причин (т.2 а.п.65) та Акт про відмову обвинуваченого ознайомлюватись з ухвалою суду від 06.04.2017 року щодо його ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, згідно з яким обвинувачений повідомив, що терміни для ознайомлення його не влаштовують, що в такому обсязі він не може ознайомлюватися зі справою (т.2 а.п. 66). Зазначені обставини вказують на свідоме затягування обвинуваченим ОСОБА_8 ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченого та його захисника про призначення нового розгляду у суді першої інстанції задоволенню не підлягають як такі, що не відповідають ч.1 ст.415 КПК України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо:

встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку під час розгляду судом першої інстанції апеляційним переглядом не встановлено.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з вироком суду першої інстанції, вважає його законним і обґрунтованим, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області, захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 31.08.2016 року до 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: