Справа № 364/142/17
Провадження № 1-кп/364/12/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.03.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області кримінальне провадження, внесене 20.01.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайворон Володарського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта професійно-технічна, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 383 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 30.01.2017 р. надійшов затверджений прокурором Володарського відділу Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 20.01.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гайворон Володарського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 383 КК України.

У судовому засіданні 14.03.2017 р., призначеному ухвалою Володарського районного суду Київської області від 14.02.2017 р., судом встановлено, що згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 , 20.01.2017 р., близько 06 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить його матері ОСОБА_7 , рухаючись в смт Володарка Київської області по вул. Зарічна, не вибрав безпечної швидкості руху автомобіля, не впорався з керуванням і допустив наїзд на бетонний паркан та електроопору, тим самим порушивши вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (з подальшими змінами, далі Правила дорожнього руху), вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Після вчинення зазначеного правопорушення ОСОБА_4 залишив свій автомобіль на місці пригоди та направився до місця свого проживання, розташованого в АДРЕСА_2 .

Знаходячись по місцю свого проживання, достовірно знаючи про те, що його автомобіль знаходиться на вул. Зарічна в смт Володарка Київської області, ОСОБА_4 о 07 год. 37 хв. 20.01.2017 р. умисно, з метою уникнення від відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, зателефонував з мобільного телефону, номер НОМЕР_2 , на спецлінію «102» Головного управління Національної поліції в Київській області та повідомим завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, а саме: про те, що невідомі особи незаконно заволоділи його автомобілем марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який він залишив 19.01.2017 р. в замкненому стані в центрі смт Володарка Київської області, у подальшому допустили дорожньо-транспортну пригоду та зникли.

20.01.2017 р. о 07 год. 37 хв. від оператора служби «102» УІПКП «102» до Володарського відділення поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення про те, що заявник ОСОБА_4 виявив відсутність власного автомобіля марки «BMW» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1992 року випуску, в баку залишалося 10 л. палива; зі слів заявника, він залишав автомобіль в центрі селища вчора ввечері, зараз, з його слів, його автомобіль знаходиться в смт Володарка біля автопарку.

З метою реагування на зазначене повідомлення працівники поліції прибули до місця проживання ОСОБА_4 , де він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за статтею 383 КК України, тобто за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи протиправність своїх дій, власноручно, в письмовій формі, подав неправдиву заяву про те, що невідома особа 20.01.2017 р. близько 07 год. ранку заволоділа його автомобілем марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого надав працівникам поліції письмове пояснення з приводу обставин, за яких відбулося незаконне заволодіння його автомобілем.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, зазначаючи при цьому, що дійсно він 20.01.2017 р., близько 06 год. 30 хв., керуючи автомобілем, що належить його матері, марки «BMW», рухаючись в смт Володарка Київської області по вул. Зарічна, не впорався з керуванням і допустив наїзд на бетонний паркан та електроопору. Після вчинення цього правопорушення він розгубився, оскільки вперше потратив у таку ситуацію, залишив свій автомобіль на місці пригоди та направився до місця свого проживання, звідки зателефонував зі свого мобільного телефону на спецлінію поліції «102» та повідомим завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, а саме: про те, що невідомі особи незаконно заволоділи його автомобілем марки «BMW», який він залишив 19.01.2017 р. в замкненому стані в центрі смт Володарка Київської області, у подальшому допустили дорожньо-транспортну пригоду та зникли. Коли до його місця проживання прибули працівники поліції, він, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за статтею 383 КК України, тобто за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, усвідомлюючи протиправність своїх дій, власноручно, в письмовій формі, подав неправдиву заяву про те, що невідома особа 20.01.2017 р. близько 07 год. ранку заволоділа його автомобілем марки «BMW», після чого надав працівникам поліції письмове пояснення з приводу обставин, за яких відбулося незаконне заволодіння його автомобілем.

ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив також, що щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує, що вчинив даний злочин, запевняв, що зробив це виключно через те, що розгубився, потрапивши в дорожньо-транспортну пригоду, та не знав як правильно вчинити, але на теперішній час зробив для себе відповідні висновки та став на шлях виправлення.

Зважаючи на викладене, обвинувачений просив суд врахувати надані пояснення та надати йому можливість виправитись, не позбавляти його волі та залишити в умовах суспільства.

З огляду на те, що обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною першою статті 383 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу винного і обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання (стаття 65 КК України).

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Гайворон Володарського району Київської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , має професійно-технічну освіту, не працює, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем реєстрації зауважень з боку Гайворонської сільської ради Володарського району Київської області не має, одружений з ОСОБА_8 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Передбачених статтею 67 КПК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено, завданої злочином матеріальної шкоди так само не встановлено.

До обставин, що згідно зі статтею 66 КПК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наявність двох обставин, що пом`якшують покарання щире каяття й активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують йому покарання, та бере до уваги особу винного, який повністю визнав свою вину, дав суду правдиві та послідовні покази, щиро розкаювався у вчиненому, своєю поведінкою та способом життя стверджує, що він може і бажає стати на шлях виправлення. Тому встановлені судом обставини дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе в умовах суспільства.

Санкцією частини першої статті 383 КК України передбачено покарання за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину у виді виправних робіт на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до двох років.
Судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, через що не вбачається можливим застосувати до нього такий вид покарання як виправні роботи, оскільки виправні роботи призначаються тільки працюючим і відбуваються за місцем роботи засуджених (стаття 57 КК України, пункт 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з подальшими змінами).
Суд також бере до уваги наявність на утриманні обвинуваченого ОСОБА_4 двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та надані обвинуваченим у судовому засіданні пояснення про те, що його дружина не працює, оскільки доглядає за дітьми. За таких обставин обвинувачений ОСОБА_4 є єдиним годувальником у сім`ї, тому суд вважає недоцільним призначення йому такого виду покарання як арешт.
Таким чином, зважаючи на усе наведене, суд вбачає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі із застосуванням положень статті 75 КК України щодо звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.
Водночас суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 передбачений пунктом 1 частини першої статті 76 КК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробаціїза місцем його проживання (з урахуванням строків застосування пробаційних програм, визначених Законом України від 07.09.2016 р. № 1492-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених»).
На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчинення ним нових злочинів.

Крім того, зважаючи, що питання щодо обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили прокурором перед судом не порушувалося та з учасниками процесу не обговорювалось, а також враховуючи, що ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки і не ухилявся від викликів до суду, тому за таких обставин суд вважає, що до набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обирати не доцільно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта в даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 75, 76, частиною першою статті 383 КК України, статтями 100, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 383 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статтю 75 Кримінального кодексу України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до вимог статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) за місцем його проживання.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, внесеному 20.01.2017 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000020, а саме: автомобіль марки «BMW», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити власникові.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1