УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши звернення начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_2 щодо законності тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся начальник ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_2 , який у своєму листі від 02.06.2017 зазначив, що 01.06.2017 до очолюваної ним установи прибув гр. ОСОБА_3 , який 21.03.2016 засуджений Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі. Вказаним вироком до ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.

У подальшому ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.08.2016 вирок щодо ОСОБА_3 залишений без змін, що дало підстави для направлення засудженого до місць відбування покарання.

Однак, Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 13.04.2017 вищезазначені судові рішення скасовані, призначений новий розгляд у суді першої інстанції.

Посилаючись на вимоги ст. 206 КПК України, ініціатор звернення просив слідчого суддю розглянути питання законності подальшого тримання гр. ОСОБА_3 під вартою.

Вивчивши звернення та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Частиною 2 статті 206 КПК передбачено, що слідчий суддя повинен зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Частиною 3 статті 206 КПК встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Наведене свідчить, що саме на відповідний орган державної влади чи службову особу покладений обов`язок довести, що існують законні підстави для перебування особи в умовах несвободи.

Згідно з ч. 5 ст. 202 КПК обвинувачений повинен бути негайно звільнений з-під варти, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення відсутнє чинне судове рішення, яке прямо передбачає тримання такої особи під вартою.

Ініціювання перед слідчим суддею питання перевірки законності тримання особи під вартою свідчить про ухилення адміністрації установи попереднього ув`язнення від самостійного, в межах наданих повноважень, вирішення зазначеного питання.

Вказаний висновок ґрунтується також на положеннях ст. 20 Закону України «Про попереднє ув`язнення», якою на начальника установи попереднього ув`язнення покладений обов`язок негайно звільнити з-під варти обвинуваченого, стосовно якого на день закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою або закінчення строку тримання під вартою, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, не надійшла ухвала суду про продовження такого строку.
Викладені ініціатором звернення обставини та надані документи доводять, що справа за обвинуваченням гр. ОСОБА_3 перебуває на стадії судового провадження, тому у силу ст. 331 КПК повноваження у частині застосування, скасування або зміни запобіжного заходу належать виключно суду, яким здійснюється розгляд відповідного кримінального провадження.
Зазначене доводить, що компетенція слідчого судді обмежена періодом здійснення досудового розслідування і не поширюється на стадію кримінального провадження після направлення обвинувального акту до суду.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України до повноважень слідчого судді віднесені питання, які поставлені сторонами та належать до його компетенції згідно з КПК.

Питання застосування, скасування, зміни запобіжного заходу під час судового розгляду віднесені до повноважень лише того суду, яким здійснюється судове розгляд або судове провадження з перегляду судових рішень.

Таким чином, слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва не має права вирішувати ті питання, які перебувають поза межами його процесуальної компетенції.

Цей висновок має наслідком відмову у відкритті провадження за зверненням начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор».

На підставі викладеного, керуючись ст.206, 309, 331, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У відкритті провадження за зверненням начальника Державної установи «Київський слідчий ізолятор» відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1