Справа№751/2959/17
Провадження №1-в/751/228/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 , представника Чернігівської ВК № 44 ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії №44 клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання,-

в с т а н о в и в :

Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її захисник клопотання підтримали, просила задовольнити.

Представник Чернігівської виправної колонії №44 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно засудженої умовно-дострокового звільнення, вважає, що на даний час засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення засудженої, захисника, представника Чернігівської виправної колонії №44, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженої, що підтверджується її сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесу відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженої, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Так, вироком Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.11.2015 року ОСОБА_5 засуджена за ст.ст. 185 ч.1, 309 ч.2, 307 ч.2, 70 ч.1, 71 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.01.2016 року у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 17.09.2014 року по 27.01.2016 року включно, згідно ст.72 ч.5 КК України.

Як вбачається з особової справи, засуджена ОСОБА_5 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії № 44 з 17.09.2014 року ( прибула до колонії 26.02.2016 року) , кінець строку 07.06.2019 року. ОСОБА_5 раніше неодноразово судима.

Відповідно до характеристики адміністрації Чернігівської виправної колонії №44 ОСОБА_5 відбула встановлену законом частину строку покарання, сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, враховуючи те, що засуджена за весь період відбування покарання характеризується негативно, вимоги встановленого порядку відбування покарання, правила протипожежної безпеки та правила внутрішнього розпорядку порушувала, за що на неї були накладені стягнення правами начальника відділення, які погашені у встановленому законом порядку; до праці відноситься задовільно, має нижчий відсоток виконання денного завдання за середньобригадний, позов не відшкодувала, не бере участі у роботі секцій самодіяльних організацій, не входить до складу ради колективу засуджених відділення та установи, не надає приклад іншим засуджених, неодноразово засуджувалась за однорідні злочини, звільнялась з іспитовим строком, але належних висновків не зробила та знову скоїла новий тяжкий злочин, тому у адміністрації установи немає впевненості в її подальшій правослухняній поведінці, тому остання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України.

Згідно психологічної характеристики на засуджену ОСОБА_5 від 08.06.2017 року, засуджена на даний час недостатньо усвідомлює свою провину в скоєному злочині, засуджена неодноразово відбувала покарання за злочини пов`язані з незаконним обігом наркотичних речовин, впевненості в її самокерованій правослухняній поведінці без належного зовнішнього контролю не має.

При вирішенні заявленого клопотання, суд враховує також стан здоров`я засудженої, але не вважає його визначальним при вирішенні питання про застосування умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України, застосування якої не ставиться в залежність від стану здоров`я засудженої особи.

Таким чином, суд, враховуючи всі докази в провадженні, дійшов висновку, що засуджена не довела своє виправлення, застосування відносно неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання буде передчасним.

За таких обставин, у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 342-380, 395, 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про умовно - дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджена вправі подати апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1