У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року Місто Одеса
Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу - ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінальних правопорушень .

В обґрунтування скарги посилається на наступне.

06.10.2016 року вона подала до прокуратури Одеської області заяву про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.375, ч.1,2 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.396, ч.1 ст.374, ст. 366 КК України, слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , зареєстровану за вх.№6253.

В порушення вимог ст.214 КПК України прокурор не вніс відомості про вчинення вказаних злочинів до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не доручив слідчому проведення досудового розслідування.

22.10.2016р. вона отримала письмове повідомлення за підписом заступника прокурора Одеської області ОСОБА_5 від 11.10.2016 року про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей про вчинення слідчим суддею ОСОБА_4 вказаних злочинів. При цьому прокурором також повідомлено, що заяву скеровано для розгляду до Одеської місцевої прокуратури №2.

Вказану бездіяльність вона вважає протиправною, у зв`язку з чим, на підставі ст.303 КПК України просить:

-скасувати рішення заступника прокурора Одеської області про відмову у внесенні до ЄРДР відомостей про вчинення злочинів;

-зобов`язати заступника прокурора Одеської області виконати вимоги ст.214 КПК України та внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.375, ч.1,2 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.396, ч.1 ст.374, ст..366 КК України, слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 , що містяться в її заяві від 06.10.2016 року (вх.6253 від 06.10.2016 року), повідомити заявника про початок досудового розслідування, видати заявнику документ на підтвердження реєстрації в ЄРДР по кожному зазначеному злочину окремо, видати пам`ятку про процесуальні права потерпілої;

-зобов`язати прокурора притягнути слідчого суддю ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення вказаних злочинів.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримала та доповнила скаргу, просила її задовольнити з наведених підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлявся.

Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України вважаю можливим розгляд скарги за відсутності прокурора.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та дослідивши надані матеріали, приходжу до висновку, що у задоволенні скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні з пояснень заявника та наданих матеріалів встановлено, що 06.10.2016р. ОСОБА_3 звернулась до прокуратури Одеської області із заявою про вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.375, ч.1,2 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.396, ч.1 ст.374, ст..366 КК України, слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_4 (вх.№6253) у зв`язку з ухваленням останнім рішення про відмову у задоволенні її заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_6 у справі за її заявою про відвід слідчого судді ОСОБА_7 , приховуванням злочинів та порушенням її прав.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 години після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подана ОСОБА_3 до прокуратури заява названа нею як заява про злочин та містить вимогу про реєстрацію злочинів, вчинених, на думку заявника, слідчим суддею у зв`язку з ухваленням рішення про відмову у задоволенні її заяви по відвід слідчого судді Малиновського районного суду ОСОБА_8 , за своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінальних правопорушень за викладених заявником обставин.

Доводи, наведені ОСОБА_3 у заяві про вчинення злочинів, є її особистою оцінкою дій та рішень вказаної особи і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності її дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, делегування функцій суддів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовим особам не допускаються.

Частинами 1, 3 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано самостійність суддів у здійсненні правосуддя, їх незалежність від будь-якого незаконного впливу, встановлено заборону втручатися у відправлення правосуддя та впливати на суд або суддів у будь-який спосіб.

Оскарження у будь-який спосіб діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом не допускається.

Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007р. «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011р., оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій, і не може даватись будь-якими органами, в тому числі і слідчими органами прокуратури.

Таким чином, інша, крім судової, процедура ревізії судових рішень, дій або бездіяльності суддів під час здійснення правосуддя з метою оцінки наявності підстав для застосування до суддів кримінальної відповідальності, зокрема шляхом відкриття кримінального провадження, недопустима.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення злочинів необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 214-216, 303-309, 318-380 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора.

Копію ухвали направити учасникам судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

15.12.2016