1-кп/357/260/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000080 від 13.12.2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з неповною вищою освітою, не одруженого, солдата який проходить військову службу за контрактом у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
21 грудня 2016 року до суду для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000080 від 13.12.2016 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Згідно обвинувального акту, відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 63 від 25 березня 2014 року солдат ОСОБА_4 прийнятий на військову службу за контрактом та проходив її на посаді механіка-водія електрика мінометного взводу 3 механізованого батальйону, а наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 55 від 26 лютого 2015 року виведений в розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за контрактом на вказаній посаді і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, бажаючи тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 8 вересня 2014 року близько 9 години самовільно залишив розташування військового містечка № НОМЕР_3 військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

У період з 8 вересня 2014 року по 12 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення у військову частину.

12 грудня 2016 року солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується по АДРЕСА_2 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини тривалістю понад один місяць, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

На початковій стадії судового розгляду даного кримінального провадження прокурор надав суду укладену ним з обвинуваченим ОСОБА_4 16.01.2017 року угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в судовому засіданні. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 407 ч. 3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 3 місяці з відбуванням покарання на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судовому засіданні прокурор і обвинувачений підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити, та не заперечує проти затвердження угоди і захисник.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України.

Зазначена угода містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, а також містить детальне роз`яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК України; дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; фактичні підстави для застосування ст. 69 КК України зазначені в угоді (з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин перенесення гострої стресової ситуації під час участі в бойових діях у зоні проведення АТО і тимчасове небажання після повернення до звичайних умов життя проходити військову службу в умовах бойових дій на Сході України); узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України; обвинувачений має реальну можливість виконати всі взяті на себе за угодою зобов`язання.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 16.01.2017 року заступником військового прокурора Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000080 від 13.12.2016 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України з призначенням йому виду покарання більш мякого, ніж визначено санкцією ч. 3 ст. 407 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу прибуття на гаупвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,