Ухвала

03 березня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и в:

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2016 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
На виконання ухвали засуджений направив доповнення до касаційної скарги, однак зазначених в ухвалі недоліків не усунув.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений ставить питання про перевірку у касаційному порядку ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року, якою залишена без задоволення заява засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами.

Проте в порушення вимог п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність ухвали апеляційного суду, ОСОБА_4 не вказав які конкретно вимоги кримінального процесуального закону порушив апеляційний суд при перевірці ухвали суду першої інстанції, що з огляду на положення ст. 412 КПК були б підставою для скасування ухвали апеляційного суду, а також не обґрунтував належним чином своїх доводів у цій частині.

Натомість засуджений вказав на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно приписів статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Відповідно до приписів ст. 433 КПК касаційнийсуд перевіряєправильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Тому, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна конкретизувати та чітко вказати передбачені цим Кодексом норми права, які, на її думку, порушено або неправильно застосовано,та які в силу 438 КПК є підставами зміни чи скасування оспорюваних рішень, тобто навести правове обґрунтування заявлених вимог. Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Викладені у касаційній скарзі вимоги не відповідають положенням ст. 436 КПК в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, за результатами скасування судового рішення касаційний суд не наділений повноваженнями постановити своє рішення.

За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3