Справа № 591/2355/17
Провадження № 1-кп/591/341/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження №0001661 від 29.04.2017 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, що тимчасово не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, номер картки платника податків НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

18.03.2017 приблизно о 02.00 год. ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 (засуджений за вказаний злочин), перебуваючи поряд з забором Сумського міського кладовища м. Суми, що знаходиться за адресою: м. Суми, вул. 20 років Перемоги, 3 А, побачили секції огорожі та стовпчики, які стояли поряд з забором кладовища, у цей момент у них виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення підійшли до забору Сумського міського кладовища до вказаних чугунних секцій огорожі, що стояли поряд з забором, та чугунних стовпчиків, що лежали поряд на землі. Побачивши, що навколо нікого не має взяли 9 чугунних секцій огорожі, які раніше були встановлені на місці поховання Бугайових, батьків ОСОБА_6 , а також 13 чугунних секцій огорожі та 7 чугунних стовпчиків, які раніше були встановлені на місці поховання ОСОБА_8 , близьких родичів ОСОБА_5 . Вказане майно ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , вартістю 2408 грн. на час вчинення злочину, згідно з висновком експерта від 31.03.2017 № 19/119/9-3/1133е, перенесли до салону автомобіля (мікроавтобуса D) марки «CITROEN», модель C 25 D, 1993 року випуску, білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 та мали можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями, що виразилися у таємному від оточуючих викраденні майна, яке належало ОСОБА_6 та ОСОБА_5 загальною вартістю 2408 грн., вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючою ознакою якого є «за попередньою змовою групою осіб».
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 являється щире каяття, активне сприяння розслідуванню злочину, повне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлені.

05.05.2017 року між потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим.
Згідно з даною угодою потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо пред`явленого обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.185 ч. 2 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме : за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 грн.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та обвинуваченим про примирення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з потерпілими затвердити і призначити узгоджену в ній міру, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатний реально виконати призначене покарання шляхом сплати штрафу.
Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судовому засіданні просили вказану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.
Злочини, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 та потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим обвинувачений, цілком розуміють права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадання чужого майна на загальну суму 2408 гривень, яке належить ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , а тому він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України крадіжку, кваліфікуючою ознакою якого є попередня змова групи осіб.
Сторони угоди визнали, що ОСОБА_4 добровільно відшкодував шкоду потерпілим, вибачився перед ними, останні ці вибачення прийняли, а також будь-яких претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 вони не мають.
З урахуванням характеризуючих даних ОСОБА_4 , в тому числі його віку, щирого каяття та сприяння розслідуванню злочину, повного відшкодування заподіяної шкоди, суд вважає за можливе затвердити вказану угоду із визначеною сторонами угоди мірою покарання для ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.
Судові витрати відшкодовані добровільно, позов по справі не заявлений.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 05.05.2017 про примирення між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 05.05.2017 року покарання у виді штрафу у розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1275 грн.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладеними на ОСОБА_4 обов`язками ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 12.04.2017 залишити до вступу вироку в законну силу.
Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1