УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу потерпілого

ОСОБА_4 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року

щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
За вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 липня 2015 року, ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 263 КК на строк 4 років, за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК

8 років. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 42 018,62 грн та моральної шкоди 50 000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 серпня

2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної

шкоди 150 000 грн. Врешті вирок місцевого суду залишено без змін.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок м`якості, просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_5 змінити, призначити останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, та стягнути із засудженого на свою користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.
14 листопада 2016 року ухвалою колегії суддів судової палати

у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу потерпілого

ОСОБА_4 через її невідповідність вимогам ст. 427 КПК було залишено без руху і надано строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також потерпілому було роз`яснено, що в разі не усунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк така скарга повертається особі, яка її подала.
Потерпілий ОСОБА_4 повторно звернувся до касаційного суду з листом до якого долучив касаційну скаргу.
Проте, при повторному зверненні до касаційного суду, потерпілий знову не дотримався вимог ст. 427 КПК, недоліків, вказаних в ухвалі

від 14 листопада 2016 року не усунув та до поданого листа долучив таку ж саму касаційну скаргу.
Згідно зі ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Однак при повторному зверненні до суду касаційної інстанції наведених положень процесуального закону потерпілий ОСОБА_4 знову не дотримався, оскільки, в поданій скарзі не міститься обґрунтування необхідності скасування ухвали апеляційного суду на підставі, передбаченій ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 412, 414, 419 цього Кодексу та зважаючи на приписи ст. 50 КК, а викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Оскільки в установлений строк потерпілий ОСОБА_4 не усунув недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, його скарга підлягає поверненню, що не позбавляє його права повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК, у межах строку на касаційне оскарження.
Враховуючи викладене і керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів
у х в а л и л а :

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 з усіма доданими до неї матеріалами повернути останньому.
Ухвала касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3