Справа № 405/8331/16-к

"20" грудня 2016 р. м. Кропивницький
слідчий суддя Ленінського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,
ВСТАНОВИВ:
захисник підозрюваного ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.
Вказав, що 21.12.2011 року ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук. Постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2012 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 24.05.2012 року ОСОБА_4 був затриманий за місцем проживання в місті Ессен правоохоронними органами ФРН, які тримали його під вартою протягом 9 місяців і 23 днів, а 19.03.2013 року останнього було звільнено з-під варти, у зв`язку з відмовою в його екстрадиції до України. 26.08.2016 року ОСОБА_4 затримано правоохоронними органами королівства Іспанія в м.Пальма-де-Майорка на підставі оголошеного міжнародного розшуку. Станом на сьогоднішній день ОСОБА_4 тримається під вартою на території Королівства Іспанія протягом 3 місяців і 2 днів. При цьому, в обох випадках підставою для затримання ОСОБА_4 правоохоронними органами і застосування до нього тимчасового арешту судовими органами цих держав використано ту саму постанову Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2012 року про обрання запобіжного заходу. Стверджує, що його підзахисний тримається під вартою внаслідок того, що 29.08.2016 року слідчий за погодженням із прокурором складено та направлено в порядку ст.575 КПК України компетентним органам Королівства Іспанія міжнародний запит (клопотання) про видачу (екстрадицію) в України ОСОБА_4 . Однак, слідчий та прокурор досі не склали письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 , ані у вчиненні розслідуваного, ані у вчиненні будь-якого іншого кримінального правопорушення, а тому просить в порядку ст.201 КПК України змінити ОСОБА_4 запобіжний захід, у зв`язку з відсутністю первинної підстави для застосування запобіжного заходу (підозри).
Під час розгляду клопотання захисник вказав на відсутність правових підстав для тримання ОСОБА_4 під вартою, а тому просив задовольнити подане ним клопотання.
Прокурор в судовому засіданні заперечила проти його задоволення.
Заслухавши учасників, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого.
Згідно із ч.6 ст.9, ст.32, ч.2 ст.132, ст.218 КПК України, судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, який здійснює досудове розслідування.
Встановлено, що досудове розслідування в рамках означеного кримінального провадження проводиться слідчим СВ Кіровоградського ВП ГУНП в Кіровоградській області, який згідно із адміністративно-територіальним поділом знаходиться на території Кіровського району м. Кіровограда, а тому розгляд вказаної скарги не підсудний слідчому судді Ленінського районного суду м. Кіровограда.
При цьому, слідчим суддею відзначається, що в порядку КПК 2013 року відносно ОСОБА_4 не застосовувався запобіжний захід тримання під вартою, тоді як статтею 201 КПК України передбачена можливість зміни застосованого запобіжного заходу підозрюваному в порядку КПК 2013 року. Крім того, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід в порядку КПК (1960 року), що підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 18.01.2012 року та визнається учасниками.
Відповідно до п.9 Розділу ХI «Перехідні положення» КПК України, запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Тобто, якщо запобіжний захід відносно ОСОБА_4 був обраний до дня набрання чинності КПК 2012 року, то дія цих обмежень прав і свобод особи, щодо якої вони були застосовані, триває і після набрання чинності КПК 2012 року. Їх дія закінчується терміном, обставиною чи подією, з якими процесуальний закон, що діяв до набрання чинності КПК 2012 року, пов`язував їх зміну, скасування чи припинення.
Порядок зміни обраного запобіжного заходу передбачає дотримання процесуальної форми, встановленої КПК 1960 року. При цьому слід мати на увазі, що оскільки питання зміни таких заходів розглядаються під час дії КПК 2012 року, то порядок їх вирішення не повинен суперечити його положенням має гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження і умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу та до кожного учасника кримінального провадження була б застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.6 ст.165-2 КПК України (1960 року), суд приймає рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за відсутності особи лише у разі оголошення її в міжнародний розшук. У таких випадках після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця провадження у справі суд за її участю розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну та виносить постанову.
Частинною 6 ст.193 КПК України (2012 року) визначено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Аналіз вказаних норм свідчить про те, що як положення КПК 1960 року так і положення КПК 2012 року передбачають термін дії таких рішень, які визначають обставиною затримання особи та пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміни на більш м`який запобіжний захід.
Таким чином, положення як КПК 1960 року і КПК 2012 року свідчать, що відносно ОСОБА_4 не застосований запобіжний захід тримання під вартою, а лише застосований процесуальний примус відповідно до належних правових процедур та з метою доставки до суду та розгляду питання про запобіжний захід, під час якого захисник може просити суд про зміну запобіжного заходу на більш м`який.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для заміни ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, а відтак клопотання сторони захисту слід залишити без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-179, 183-184, 193-194, 196, 201, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -
клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1