Справа № 357/9614/16-к
У Х В А Л А
19.01.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву про відвід прокурора у справі за обвинувальним актом, який надійшов 06.09.2016 року від прокурора прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0000031 від 06.02.2016 року по обвинуваченню за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням її службового становища, вчиненні таких дій повторно, за попередньою змовою групою осіб.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив відвід прокурору ОСОБА_3 , яке мотивував тим, що постановою заступника прокурора Київської області від 12.12.2016 року змінено та призначено групу прокурорів по підтриманню державного обвинувачення у данному кримінальному провадженні, до складу якої включений заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , який згідно вимог КПК України не міг був призначений та включений до склади групи прокурорів, які підтримують обвинувачення в даному кримінальному провадженні, тобто є неповноважним, а тому існують сумніви у неупередженості вказаного прокурора.

Суд, з`ясувавши думки учасників підготовчого засідання щодо заявленого відводу, які підтримали заявлену заяву, прокурор при вирішенні відводу покладається на розсуд суду, дослідивши матеріали обвинувального акта, прийшов до висновку, який обґрунтовує наступним чином.

Згідно ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів. Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами 4 та 5 статті 36, частиною 3 статті 313, частиною 2 статті 341 КПК України та частиною 3 ст. 37 КПК України. Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через зазначені причини, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу через неефективність здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про прокуратуру» прокурори здійснюють свої повноваження у межах, визначених законом, і підпорядковуються керівникам виключно в частині виконання письмових наказів адміністративного характеру, пов`язаних з організаційними питаннями діяльності прокурорів та органів прокуратури.

Адміністративне підпорядкування прокурорів не може бути підставою для обмеження або порушення незалежності прокурорів під час виконання ними своїх повноважень.

Перші заступники та заступники керівників органів прокуратури відповідно до розподілу обов`язків мають право видавати письмові накази адміністративного характеру, що є обов`язковими до виконання підлеглими прокурорами відповідного органу прокуратури.

Під час здійснення повноважень, пов`язаних з реалізацією функцій прокуратури, прокурори є незалежними, самостійно приймають рішення про порядок здійснення таких повноважень, керуючись при цьому положеннями закону, а також зобов`язані виконувати лише такі вказівки прокурора вищого рівня, що були надані з дотриманням вимог цієї статті.

Прокурори вищого рівня мають право давати вказівки прокурору нижчого рівня, погоджувати прийняття ним певних рішень та здійснювати інші дії, що безпосередньо стосуються реалізації цим прокурором функцій прокуратури, виключно в межах та порядку, визначених законом, Генеральний прокурор України має право давати вказівки будь-якому прокурору.

Прокурором вищого рівня є: для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів місцевої прокуратури - керівник місцевої прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно розподілу обов`язків; для прокурорів, керівників та заступників керівників підрозділів регіональної прокуратури - керівник регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; для керівника місцевої прокуратури, його першого заступника та заступників: керівник відповідної регіональної прокуратури чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків; для керівника регіональної прокуратури його першого заступника та заступників, керівника та заступника керівника підрозділу, прокурора Генеральної прокуратури України - Генеральний прокурор України чи його перший заступник або заступник відповідно до розподілу обов`язків: для першого заступника та заступника Генерального прокурора України Генеральний прокурор України.

Накази адміністративного характеру, а також вказівки, що прямо стосуються реалізації прокурором функцій прокуратури, видані (віддані) в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання відповідним прокурором.

Відповідно до п.9 ч.І ст. З КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор України, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого в самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що прокурор Київської області, як керівник регіональної прокуратури-органу прокуратури, у конкретному кримінальному провадженні вправі визначати, змінювати прокурорів, визначати групу прокурорів, старшого прокурора такої групи відповідного органу прокуратури - прокуратури Київської області, тобто регіональної прокуратури.

Прокурор Київської області, заступник прокурора, відповідно до вищевказаних норм КПК України, закону України «Про прокуратуру» не наділений повноваженнями у конкретному кримінальному провадженні визначати групу прокурорів із включенням до її складу прокурорів іншого рівня прокуратури - прокурорів місцевої прокуратури, оскільки він, на переконання суду, у процесуальному розумінні повноважень прокурора, не є для вказаних прокурорів, прокурором вищого рівня.

Обвинувальний акт до суду був направлений прокурором відділу прокуратури Київської області.

Відповідно до ст. 22 ч.З, ст. 412 ч.1,2, ст. 415 ч. 1 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 3) судове провадження здійснено за відсутності прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою. Суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 77 КПК України прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо існують інші обставини, які викликають обгрунтовані сумніви в його неупередженості

Враховуючи викладене суд прийшов до висновку, що заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 є неналежним прокурором у вказаному кримінальному проваджені, оскільки його включення до складу групи прокурорів здійснено без дотримання вимог КПК України, закону України «Про прокуратуру», а тому у зв`язку з цим існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, заява про відвід підлягає задоволенню, прокурор ОСОБА_3 - відводу.

Крім цього, в постанові про заміну та призначення групи прокурорів заступника прокурора Київської області від 12.12.2016 року прокурором, який входить до складу групи прокурорів в кримінальному провадженні зазначений не заступник керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , а ОСОБА_8 , особа, яка не являється заступником керівника Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області, тобто зазначено неналежного прокурора, який не може бути допущений до участі в кримінальному провадженні як державний обвинувач.

Відповідно до ст. 83 ч. 1 КПК України у разі задоволення відводу прокурора у кримінальному провадженні повинні бути невідкладно призначені інший прокурор - керівником органу прокуратури.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 3,37,77,80,81,83,371 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000031 від 06.02.2016 року по обвинуваченню за ч.3 ст.368 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Копію вказаної ухвали надіслати прокурору Київської області для відому і забезпечення участі у судовому розгляді кримінального провадження належного прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1