Справа №678/230/17
Провадження №1-кп-678-35/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 03 січня 2017 року, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України:

1) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Требухівці Летичівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

13 лютого 1998 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ст. 140 ч. 3, ст. 140 ч. 2, 81 ч. 3, 89 ч. 1, 17 ч. 2, 81 ч. 3, 42 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

11 грудня 2000 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ст. 140 ч. 2, 81 ч. 3, 42 ч. 1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

27 грудня 2004 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням встановлено іспитовий строк на 2 роки, покладено обов`язки, передбачені п.п. 3, 4 ст. 76 КК України;

04 березня 2011 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, крім житла. Звільнився з місць позбавлення волі 05 лютого 2016 року;

2) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з неповною середньою спеціальною освітою, офіційно неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

учасники судового провадження:

представники державного обвинувачення: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

його захисник ОСОБА_9 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2017 року близько 20 год. по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за попередньою змовою між собою, після спільного вживання алкогольних напоїв, з метою власного збагачення, вирішили заволодіти чужим майном - грошовими коштами ОСОБА_8 і, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи те, що їх дії носять протиправний характер, перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_8 , після розподілу своїх дій та ролей, ОСОБА_4 підійшов до вхідних дверей будинку та в той час коли біля них з середини стояв ОСОБА_8 , із прикладанням фізичної сили шарпнув за дверну ручку, вирвавши їх із запираючих клямок, проник до житла ОСОБА_8 . Далі, застосувавши до ОСОБА_8 насильство, яке не є небезпечним для його життя та здоров`я, ОСОБА_4 правою рукою, зігнутою у лікті, наніс один удар по його обличчю від якого він втратив рівновагу та впав на підлогу чим, відповідно до висновку експерта №5 від 10 січня 2017 року заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя з переходом на надбрівну дугу та лівий бічний схил носа, нижньої повіки правого ока, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука в зовнішньому куті ока, поверхневої рани м`яких тканин верхньої повіки лівого ока, садна шкіри лівої надбрівної ділянки голови. Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , подолавши можливий супротив ОСОБА_8 , проникли в середину будинку, де утримуючи його на підлозі, погрожуючи продовженням насильства відносно нього, ОСОБА_4 відкрито, повторно, викрав у нього зажаті у руці гроші в сумі 4000 грн. чим спричинили йому матеріальний збиток на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, визнав, щиро кається, показав, що після спільного вживання спиртних напоїв з ОСОБА_4 , близько 21-22 год. 01 січня 2017 року, бажаючи продовжувати святкування, пішли до ОСОБА_8 позичити гроші, той був п`яний і їм в своєму будинку дав відповідно 200 грн. та 400 грн. Гроші взяв десь у кімнаті в хаті. Вони вийшли за хвіртку і вирішили спільно повернутись та забрати решту, що мав ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_4 йшов першим, ОСОБА_8 ще не встиг закрити двері, той ймовірно наніс удар від якого потерпілий впав, однак механізм нанесення удару та локалізацію не бачив, бо було темно і йшов позаду спільника. ОСОБА_4 схилився над потерпілим, який лежав на спині, його більше ніхто не бив. ОСОБА_8 тримав у руках гроші в сумі 2000 грн., тому викрутив йому руку і ОСОБА_4 ці гроші в нього з руки взяв після чого вони вибігли на вулицю і пішли додому, звідки забрали своїх співмешканок і поїхали на таксі у м. Хмельницький де в одному з кафе потратили вказані кошти. Перед потерпілим вибачився, той немає до нього претензій, вже відшкодував йому 1250 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, визнав, щиро кається, показав, що приїхав у с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області до матері ОСОБА_5 , після спільного вживання спиртного, на пропозицію ОСОБА_5 , пішли позичити гроші до ОСОБА_8 . На вулиці зустріли ОСОБА_8 , який погодився позичити їм гроші і запросив до себе додому, де в одній з кімнат взяв гроші та їм виніс у веранду, дав йому 200 грн., а для ОСОБА_5 400 грн. після чого пішли. Вийшовши за хвіртку, постояли та вирішили повернутись. Він пішов першим, в цей момент ОСОБА_8 хотів закрити двері, але йому наніс долонею руки удар від якого останній впав обличчям до підлоги, двері при цьому не зривав, підійшов до нього та коліном утримував його плече, почав шукати гроші, які у того були в руці. ОСОБА_5 , який одразу ж йшов за ним, розжав ОСОБА_8 руку і тому з руки забрав гроші та вони швидко вибігли на вулицю де гроші поділили порівну по 1000 грн., які в подальшому потратили в одному з кафе м. Хмельницький. Перед потерпілим вибачився, той немає до нього претензій

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинувачених є доведеною.

Потерпілий ОСОБА_8 суду показав, що 01 січня 2017 року у вечірній час до нього прийшли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позичити гроші і ОСОБА_5 позичив 200 грн. Вони вийшли і ймовірно відійшли до хвіртки, вже закрив двері на замок і стояв у веранді, однак в цей час двері різко відчинились, зірвались із завіс, він побачив ОСОБА_4 , який ліктем у праве око наніс йому один удар, від якого впав на спину. ОСОБА_4 коліном його утримував до землі, поставив вимогу віддати гроші, після чого обоє з ОСОБА_5 почали шукати у нього гроші, ОСОБА_4 заламав йому руку і силою витягнув гроші, після чого вони пішли. В той вечір усі вони були в стані алкогольного сп`яніння. В нього було таким чином викрадено 4000 грн. купюрами по 200 грн. До обвинувачених будь-яких матеріальних претензій немає, вони перед ним вибачились, тому просить їх суворо не карати та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Вина обвинувачених також підтверджується письмовими доказами:

заявою про залучення до провадження як потерпілого від 03 січня 2017 року згідно якої ОСОБА_8 вказав, що близько 20 год. 01 січня 2017 року по АДРЕСА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із застосуванням насильства до нього відкрито викрали у нього, проникнувши в будинок, гроші в сумі 4000 грн. (т. 2 а.с. 25);

протоколом огляду місця події з фототаблицями до протоколу від 03 січня 2017 року згідно якого встановлено, що будинок по АДРЕСА_3 належить ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 8-23);

протоколом проведення слідчого експерименту, відеозаписом до протоколу від 04 січня 2017 року згідно якого підозрюваний ОСОБА_5 розказав і показав, що 01 січня 2017 року святкував Новий рік вдома в смт. Меджибіж Летичівського району Хмельницької області. До нього передзвонив ОСОБА_4 і сказав, що приїхав до його матері у с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області, попросив приїхати, щоб зустрітись, на що погодився, по дорозі зайшов у магазин і купив 4 л пива, яке з ОСОБА_4 в подальшому випили, крім того випили ще 1 л горілки. Після цього з с. Ставниця вирішили повернутись у смт. Меджибіж. Ідучи повз будинок ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_4 , що той продав корову за 7000 грн. і думав, що зберігає гроші вдома. Зайшли до нього додому, однак ОСОБА_8 в середині не було, вони пошукали гроші в середині будинку, але нічого не знайшли, при цьому двері вже були зламані, тому вийшли і пішли. Як йшли, то зустріли ОСОБА_8 , попросили його позичити гроші, той погодився і вони разом з ОСОБА_8 повернулись до нього додому. Як стояли у веранді, то бачив, що ОСОБА_8 у одній з кімнат десь з-під матраца витягує гроші після чого підійшов до них і позичив йому 400 грн., а ОСОБА_4 200 грн. та вони пішли на вулицю. Вийшовши за хвіртку його домогосподарства у них спонтанно виникла ідея забрати у ОСОБА_8 всі гроші. В цей час потерпілий почав вимикати по всій хаті світло. Вони дочекались моменту поки ОСОБА_8 виключить світло і у веранді та почне замикати двері. В цей момент ОСОБА_4 підійшов до дверей, при цьому ОСОБА_8 тільки почав замикати двері, різко смикнув за двері і вдарив один раз потерпілого рукою по обличчю від чого ОСОБА_8 впав. Механізм удару точно не бачив, бо було темно, крім того йшов позаду ОСОБА_4 . Як потерпілий ОСОБА_8 уже лежав на землі, то зайшов всередину і хотів також вдарити потерпілого, але удари через темноту наніс ОСОБА_4 , який зігнувся над потерпілим. Після цього почали шукати в потерпілого гроші в кишенях, але там грошей не було, гроші потерпілий зажав у лівій руці, це побачили, тому він почав викручувати ОСОБА_8 ліву руку і ОСОБА_4 вирвав у нього гроші з лівої руки, там було 2000 грн. купюри по 200 грн. Потерпілий під час всієї події мовчав, йому вимогу віддати гроші не висловлювали. Забравши гроші і лишивши потерпілого на землі, вони швидко вийшли з будинку, поділили по дорозі між собою порівну гроші по 1000 грн., і пішли до належного йому будинку звідки забрали своїх співмешканок, викликали таксі і поїхали у м. Хмельницький, де у одному із розважальних закладів витратили усі гроші, які забрали у потерпілого. Свою вину визнає, кається у вчиненому (т. 2 а.с. 89-91);

протоколом проведення слідчого експерименту, відеозаписом до протоколу від 04 січня 2017 року згідно якого підозрюваний ОСОБА_4 розказав і показав, що 01 січня 2017 року приїхав з м. Хмельницький у с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області разом з цивільною дружиною, випили трохи спиртного з ОСОБА_5 і в подальшому на його пропозицію пішли до смт. Меджибіж. Ідучи близько 18-19 год. повз будинок ОСОБА_8 , ОСОБА_5 запропонував зайти всередину на що погодився. ОСОБА_5 відкрив двері, пробували в будинку знайти гроші, але не знайшли, тому пішли. По дорозі зустріли ОСОБА_8 , ОСОБА_5 попросив його позичити гроші, той погодився і запропонував пройти до нього додому, тому вони пішли разом з ОСОБА_8 . Всередині будинку ОСОБА_8 пішов в одну з кімнат, вийшовши йому позичив 200 грн., а ОСОБА_5 400 грн., після чого вони пішли на вулицю. Вийшовши за хвіртку його домогосподарства ОСОБА_5 запропонував забрати у ОСОБА_8 всі гроші, коли той засне, без застосування насильства. На це погодився, але не хотів чекати і тому пішов до будинку. В цей час потерпілий якраз виключив у веранді світло і хотів закрити двері, які були відкриті, йшов до дверей, а він з розмаху наніс йому один удар рукою (долонею) через поріг від якого ОСОБА_8 впав на спину, після цього підійшов до нього, присів і прижав його коліном, щоб він не встав, не рухався і не чинив супротив та сказав дати гроші. В цей момент зайшов ОСОБА_5 і потерпілому обоє сказали дати гроші, які знаходились у того в руці. ОСОБА_8 розжав руку на його вимогу і віддав йому гроші в сумі 2000 грн. Взявши гроші, вони швидко вибігли з будинку, поділили по дорозі порівну ці гроші по 1000 грн., і пішли до належного ОСОБА_5 будинку звідки забрали своїх співмешканок, викликали таксі і поїхали у м. Хмельницький, де у одному із розважальних закладів витратили усі гроші, які забрали у потерпілого. Свою вину визнає, щиро кається у вчиненому, був в стані алкогольного сп`яніння (випив близько 2 л горілки і ще пиво) (т. 2 а.с. 119-121);

висновком судово-медичної експертизи №5, розпочатої 03 січня 2017 року і закінченої 10 січня 2017 року, згідно змісту якої у потерпілого ОСОБА_8 станом на 03 січня 2017 року виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів м`яких тканин лівої навколо-очної ділянки обличчя з переходом на надбрівну дугу та лівий бічний схил носа, нижньої повіки правого ока, крововиливу під кон`юнктиву лівого очного яблука в зовнішньому куті ока, поверхневої рани м`яких тканин верхньої повіки лівого ока, садна шкіри лівої надбрівної ділянки голови, що могли утворитися від не менше, ніж одноразової дії тупого твердого предмету за механізмами «удар» (крововиливи), «удар-розтягнення-надрив» (поверхнева рана), «удар-тертя» (садно), про що свідчать локалізація, характер і властивості даних ушкоджень. Характер і локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого не є специфічними чи характерними для утворення при падінні людини з висоти власного зросту. Судячи за кольором і станом загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 1-ї доби в межах 2-3 діб до моменту початку судово-медичної експертизи 03 січня 2017 року (т. 2 а.с. 31-32);

протоколом про результати здійснення негласних слідчих (розшукових) дій №60 н.т./110/01-2017 від 30 січня 2017 року та диском до нього згідно з яким проведено аудіо-відео контроль стосовно ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Хмельницької області та встановлено, що ОСОБА_4 розповів про співучасника, який його підштовхнув до даного вчинку, під час події вдарив потерпілого (т. 2 а.с. 126-127);

протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до протоколу від 12 лютого 2017 року згідно змісту якого потерпілий ОСОБА_8 розказав і показав, що близько 20 год. 01 січня 2017 року, після святкування Нового Року, повертався із смт. Меджибіж додому. По дорозі зустрів ОСОБА_5 з яким святкував та його товариша ОСОБА_4 , які йшли йому на зустріч з с. Ставниця. Під час розмови він погодився позичити їм гроші та разом вони пішли до його дому. Зайшовши в будинок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 очікували у веранді, а він пішов до своєї кімнати і під подушкою на ліжку взяв гроші в сумі 4000 грн. Вийшовши у веранду одному дав 200 грн., а іншому 400 грн. Як вони вийшли з будинку, почав вимикати по хаті світло та коли підійшов до вхідних дверей, щоб закрити їх знадвору, хтось, ймовірно ОСОБА_4 зненацька їх вирвав та відразу відчув сильний удар в обличчя в ліву частину від якого впав на підлогу між входом у будинок і входом до коридору, удар був правою рукою, зігнутою в лікті. Потім відчув, як хтось вперся коліном йому в спину, лежав при цьому в положенні обличчям до підлоги, і почув голос ОСОБА_4 з вимогою віддати йому гроші, які були зажаті у його руці. На це почав пручатись, однак вирвавши з його руки усі гроші хлопці втекли (т. 2 а.с. 33-38).

Оскільки показання потерпілого ОСОБА_8 , який попереджений про кримінальну відповідальність, є чіткими і послідовними, що вбачається з його показів в судовому засіданні і з досліджених судом письмових доказів, які зібрані органом досудового розслідування, суд не приймає до уваги твердження обвинувачених, що сума викрадених коштів становить 2000 грн.

Таким чином, на підставі всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина:

ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України. При цьому, ознака повторності судом встановлена у відповідності до примітки 1 у ст. 185 КК України адже ОСОБА_4 раніше вчинив злочин, передбачений ст. 187 КК України, за який був засуджений;

ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло та насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 186 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 3 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 3 ст. 186 КК України, є тяжким.

ОСОБА_4 за період тимчасового проживання в с. Ставниця Летичівського району Хмельницької області селищною радою до адміністративної відповідальності не притягався, на обліках в лікарів нарколога, психіатра, невролога не перебуває, неодноразово судимий (т. 2 а.с. 95-112).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є часткове визнання ним своєї вини (оспорює лише суму викраденого), активне сприяння у розкритті злочину, готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, те, що попросив вибачення в потерпілого, відсутність матеріальних претензій в потерпілого.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є рецидив злочинів.
ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується позитивно, селищною радою до адміністративної відповідальності не притягався, раніше не судимий, на обліках в лікарів нарколога, психіатра, невролога не перебуває (т. 2 а.с. 76-80).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 є часткове визнання ним своєї вини (оспорює лише суму викраденого), активне сприяння у розкритті злочину, готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, те, що попросив вибачення в потерпілого, відсутність матеріальних претензій в потерпілого.

З показів обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом встановлено також, що злочин ними вчинено після вживання спиртних напоїв, тому суд визнає обтяжуючою покарання обох обвинувачених обставиною вчинення ними злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Дана обставина судом встановлюється з урахуванням роз`яснень, що зазначені у абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинувачених, враховуючи відсутність будь-яких матеріальних претензій до обвинувачених зі сторони потерпілого та побажання призначення їм найменш суворого покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання обом обвинуваченим в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі в мінімальній межі санкції закону, як необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, враховуючи дані про особу обвинувачених, конкретні фактичні обставини справи, те, що фактично ініціатором вчинення злочину є ОСОБА_5 , який є раніше не судимим, а першочергове примусове проникнення до житла із застосуванням насильства було вчинено саме ОСОБА_4 , який лише через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі вчинив новий злочин, відшкодування завданої шкоди частково здійснено ОСОБА_5 , наявність пом`якшуючих покарання обвинувачених обставин, враховуючи позицію прокурора про можливість призначення ОСОБА_5 покарання, що не пов`язане з позбавленням волі, а для ОСОБА_4 призначення покарання, яке пов`язане лише з ізоляцією від суспільства, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання, з прийняттям рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, при цьому вважає за необхідне застосувати до нього і ст. 76 КК України, а обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання, яке пов`язане з реальним позбавленням волі.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України (т. 2 а.с. 24, 66).

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи те, що винуватість обох обвинувачених є доведеною, тому усі витрати за проведення судових експертиз в сумі 1672,44 грн., що підтверджується довідками (т. 2 а.с. 56, 70), підлягають стягненню з них на користь держави.
Судом не приймаються до уваги доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 про те, що слідчому не було потреби призначати по кримінальному провадженні судові експертизи у зв`язку з чим витрати за їх проведення необхідно віднести на рахунок держави з тих підстав, що слідчим у постанові про призначення експертизи вказувалось на те, що для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Поставлені на вирішення експертизи питання стосувалися встановлення фактичних обставин справи, перевірки причетності до вчинення злочину обвинувачених або інших осіб. За вказаних обставин суд вважає, що призначаючи експертизи слідчий забезпечив виконання завдань кримінального провадження згідно ст. 2 КПК України, діяв у відповідності до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ухвали слідчого судді Летичівського районного суду Хмельницької області від 05 січня 2017 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із покладенням на нього визначених обов`язків строком на два місяці (т. 2 а.с. 93).
У відповідності до ст. 203 КПК України застосований запобіжний захід припинив свою дію, оскільки на стадії судового розгляду сторона обвинувачення не зверталась до суду з клопотанням про продовження дії обраного запобіжного заходу чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_5 призначається покарання із встановленням іспитового строку, тому запобіжний захід йому не слід обирати.

Обвинувачений ОСОБА_4 утримується під вартою з 05 січня 2017 року по теперішній час.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 призначається покарання у виді позбавлення волі запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

Суд першої інстанції, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати положення ст. 72 КК України та зараховувати строк попереднього ув`язнення, вираховуючи його до моменту постановлення вироку. Наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку та постановлення нового чи залишення вироку суду першої інстанції без зміни, або у випадку його зміни.

Враховуючи зазначене, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України необхідно зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд кримінального провадження проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, якщо він протягом визначеного іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 16 червня 2017 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 05 січня 2017 року по 16 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

марлевий тампон із змивом речовини бурого кольору разом із контрольним зразком, вилучений в ході огляду місця події по факту відкритого викрадення майна у ОСОБА_8 , який постановою слідчого від 03 січня 2017 року передано на зберігання до камери речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області знищити;

належне ОСОБА_5 взуття, що постановою слідчого від 03 січня 2017 року визнано речовим доказом і передано на зберігання до камери речових доказів Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 1672,44 грн. по 836,22 грн., з них за проведення:

судової експертизи №55тр від 19 січня 2017 року - в сумі 1320,60 грн.;

судової експертизи №28-Д від 20 лютого 2017 року - в сумі 351,84 грн.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1 .

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1