Дата документу 12.05.2017 Справа № 554/3623/17
Провадження № 1-кс/554/3207/2017
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2017 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві клопотання старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні № 0000835 від 24.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України, і погоджене заступником начальника відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 , про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням, погодженим із прокурором, у якому просить накласти арешт на майно, яке вилучено в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_6 , шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати вказане майно.

На обґрунтування клопотання про арешт майна слідчий вказує, що слідчим відділом СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000835 від 24.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

В ході досудового розслідування за місцем проживання ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та інших житлових приміщень проведено обшуки, в ході проведення яких було виявлено та вилучено, ряд об`єктів, що мають значення у кримінальному провадженні.

Так, 03.05.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 в ході виконання ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27.04.2017 року на дозвіл про проведення обшуку виявлено та вилучено ряд предметів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні, що зазначені та не зазначені в ухвалі слідчого судді, а саме: частину переднього корпусу моб.тел Nokia IMEI: НОМЕР_1 модель 1616-2 RH-125 чорно-синього кольору без батареї задня кришка корпусу чорного кольору; мобільний телефон Siemens в неробочому стані без кнопок та батареї модель А-52 IMEI: НОМЕР_2 сірого кольору; корпус картки від стартового пакета МТС №88 пін1: 0000; пін2: 9705 PUK1:50095341; PUK2: 20393139; упаковку стартового пакета МТС «Просто супер» з моб. номером НОМЕР_3 iccid: НОМЕР_4 .

Тому, з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження слідчий вважав необхідним накласти арешт на вищевказане майно.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні з клопотанням про арешт не погодився, заперечував проти клопотання, зазначивши, що слідчий під час обшуку вийшов за межі повноважень, наданих за ухвалою суду про обшук та вилучив грошові кошти.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були обєктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

У судовому засіданні встановлено, що 24.09.2016 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000835 від 24.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Разом з клопотанням надано копії повідомлень про підозру ОСОБА_6 від 03.05.2017 року, ОСОБА_8 від 03.05.2017 року, ОСОБА_7 від 03.05.2017 року, копію ухвали слідчого судді від 27.04.2017 року, згідно з якою 03.05.2017 року було проведено обшук та вилучено майно, на яке слідчий просить накласти арешт в рамках даного кримінального провадження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 27.04.2017 року надано дозвіл на проведення обшуку в будинку на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 за місцем реєстрації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що перебуває у власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з протоколом обшуку від 03.05.2017 року в ході зазначеної слідчої дії виявлено та вилучено наступне майно, а саме: частину переднього корпусу моб.тел Nokia IMEI: НОМЕР_1 модель 1616-2 RH-125 чорно-синього кольору без батареї задня кришка корпусу чорного кольору; мобільний телефон Siemens в неробочому стані без кнопок та батареї модель А-52 IMEI: НОМЕР_2 сірого кольору; корпус картки від стартового пакета МТС №88 пін1: 0000; пін2: 9705 PUK1:50095341; PUK2: 20393139; упаковку стартового пакета МТС «Просто супер» з моб. номером НОМЕР_3 iccid: НОМЕР_5 .

Враховуючи, що тимчасово вилучене в ході обшуку майно може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, використовувалось в якості знаряддя вчинення кримінального правопорушення та могло зберегли на собі його сліди або інші відомості, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, тому слідчий суддя вважає необхідним накласти арешт на вилучене майно із зазначенням його родових ознак.

Щодо доводів захисника про те, що слідчий під час проведення слідчої дії обшуку вийшов за межі ухвали слідчого судді, то з цього приводу не було наведено переконливих аргументів, а слідчі дії були проведені відповідно до вимог КПК України, після чого слідчий звернувся до суду із клопотанням про арешт тимчасового вилученого майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом накладення заборони розпоряджатися та використовувати наступне майно, а саме: частину переднього корпусу моб.тел Nokia IMEI: НОМЕР_1 модель 1616-2 RH-125 чорно-синього кольору без батареї задня кришка корпусу чорного кольору; мобільний телефон Siemens в неробочому стані без кнопок та батареї модель А-52 IMEI: НОМЕР_2 сірого кольору; корпус картки від стартового пакета МТС №88 пін1: 0000; пін2: 9705 PUK1:50095341; PUK2: 20393139; упаковку стартового пакета МТС «Просто супер» з моб. номером НОМЕР_3 iccid: НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1