Справа № 397/533/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.05.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка клопотання засудженого:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кубанський степ, Канівського району, Краснодарського Краю, Російська Федерація, українця, громадянина України, освіта середня, який не одружений, до засудження офіційно не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, по даній справі засуджений вироком Козельшинського районного суду Полтавської області від 14.10.2011 року за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього майна,
про умовно - дострокове звільнення його від відбування покарання,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
представника виправного центру ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_3 , -
В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Козельшинського районного суду Полтавської області від 14.10.2011 року, посилаючись на те, що станом на 21.03.2016 року відбув ? частини строку покарання призначеного вказаним вироком і вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Представник виправного центру у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, на підставі того, що повторний розгляд про умовно-дострокове звільнення можливий лише через один рік з дня винесення ухвали про відмову в умовно-достроковму звільненні, оскільки ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року, засудженому було відмовлено у задоволенні даного клопотання.

У судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, підтримав думку представника виправного центру, посилаючись на положення ч. 7 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу (далі КВК) України.

Заслухавши пояснення засудженого, думку прокурора та представника адміністрації виправного центру, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 14.10.2011 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі до 8 років з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.01.2012 року вищевказаний вирок змінено, виключено на підставі ст. 69 КК України призначене ОСОБА_3 додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є його власністю.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2016 року засудженому ОСОБА_3 невідбута частина покарання у виді позбавлення волі замінена на обмеження волі строком на 2 роки 12 днів.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2016 року засудженому ОСОБА_3 відмовлено в умовно-достроковому звільненні.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2016 року без змін.

Згідно ч. 5 ст. 82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м?яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими статтею 81 цього Кодексу.

Згідно ч. 7 ст. 154 КВК України, ч. 6 ст. 539 КПК України - у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених- не раніше як через шість місяців.

Згідно ч. 8 ст. 154 КВК України - особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через один рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.

При регламентуванні порядку і умов відбування та виконання кримінальних покарань норми КК України та КВК України співвідносяться між собою як загальні та спеціальні і, відповідно, при конкуренції норм загальних і спеціальних застосовуються спеціальні норми.

Стаття 154 КВК України є спеціальною нормою щодо можливості повторного застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким з дотриманням певного проміжку часу при наявності наступних умов: засуджений має бути особою, яка або була звільнена від відбування покарання з випробуванням, або відбуває покарання в порядку заміни не відбутої частини покарання більш м`яким і при цьому була направлена у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.

Як встановлено, 02.06.2016 року засуджений ОСОБА_3 прибув до Олександрівського ВЦ УДПС України в Кіровоградській області (№ 104) для відбування покарання у виді обмеження волі, а ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.10.2016 року, засудженому ОСОБА_3 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Тобто, ОСОБА_3 на даний час відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, покаранням у виді обмеження волі та є особою, яка була направлена у місця обмеження волі до Олександрівському ВЦ УДПС України в Кіровоградській області (№ 104), а тому на думку суду підпадає під критерії обмеження у часі у праві умовно-дострокового звільнення.

Отже, враховуючи положення ч.ч. 7, 8 ст. 154 КВК України, а також те, що ухвала про направлення ОСОБА_3 у місця обмеження волі постановлена 05.05.2016 року, ухвала суду про відмову засудженому ОСОБА_3 в умовно-достроковому звільненні постановлена 16.08.2016 року, тобто з дня постановлення вказаних ухвал ще не минув один рік, останній на даний час не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, але за ним залишається таке право при настанні строків, передбачених у законі.

На підставі вищевикладеного, клопотання засудженого ОСОБА_3 є передчасним та не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.ч. 7, 8 ст. 154 КВК України, ст.ст. 318-380, 395, 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про умовно дострокове звільнення його від відбування покарання, призначеного вироком Козельшинського районного суду Полтавської області від 14.10.2011 року за ч. 3 ст. 187 КК України.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_3 , згідно ч. 6 ст. 539 КПК України, що повторне звернення з приводу умовно-дострокового звільнення, може мати місце не раніше як через рік з дня постановлення ухвали суду про відмову у задоволенні клопотання.
Копію ухвали негайно після проголошення вручити засудженому ОСОБА_3 та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) діб з дня її проголошення в Апеляційний суд Кіровоградської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Олександрівський районний суд Кіровоградської області, а особою, яка перебуває під вартою або без виклику якої постановлено ухвалу, в той же строк з моменту вручення їм копії ухвали.

Суддя:/підпис/
Копія вірна.
Суддя Олександрівського
районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1