Справа № 214/7673/16-к
1-кс/214/47/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю потерпілої ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4

за участю слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі справу за скаргою потерпілої ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора, покладення зобов`язання на слідчого та прокурора, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просить: визнати бездіяльність слідчого СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 (далі за текстом «слідчий») та прокурора Криворізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 (далі за текстом «прокурор») у кримінальному провадженні №0003275 від 11 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - незаконною; зобов`язати прокурора надати вказівки слідчому щодо виконання слідчих дій; зобов`язати слідчого розглянути її клопотання щодо перекваліфікації складу кримінального правопорушення в строк передбачений ст. 220 КПК України.

В обґрунтування скарги наводить наступне. В провадженні СВ Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003275 від 11 листопада 2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Досудове розслідування вказаного кримінального провадження триває вже більше 1 місяця. Вважає, що процес розслідування умисно затягується слідчим. Всі її намагання допомогти слідству та співпрацювати з ним розцінюються слідчим як спроби притягти до відповідальності невинувату людину. З боку слідчого на її адресу йдуть постійні вмовляння щодо недоцільності подальшого проведення досудового розслідування. Впродовж всього цього часу слідчий спромігся лише на одну слідчу дію, а саме допит її в якості потерпілої, який також було зроблено через чисельні її звернення до слідчого з вимогами допитати її. Їй, потерпілій, не зрозуміло чому потерпіла людина повинна вмовляти слідчого про допит та виконання інших слідчих дій. Вважає, що кваліфікація даного кримінального правопорушення визначена слідчим не вірно. Так, нею було подано клопотання слідчому щодо перекваліфікації складу кримінального правопорушення з ч.1 ст. 125 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України. Наполягає, що в матеріалах кримінального провадження достатньо доказів та підстав для перекваліфікації, однак слідчим проігноровано її клопотання. До теперішнього часу не отримала жодних відповідей щодо задоволення або відхилення цього клопотання. Знаходить незрозумілою роль прокурора в проведені досудового розслідування даного кримінального провадження. Так, з моменту відкриття провадження прокурор не спромігся надати жодних вказівок слідчому щодо процесу проведення розслідування. Вважає, що фактично прокурор (процесуальний керівник) самоусунувся від виконання своїх функціональних обов`язків та обов`язків покладених на нього нормами КПК України. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Наполягає, що, з всього вищевикладеного вбачається повна бездіяльність слідчого та прокурора у даному кримінальному провадженні. Вважає, що порушення розумних строків проведення слідчих (розшукових) дій призводить до тяганини процесу досудового розслідування та створює великі складності здобуття доказової бази у кримінальному провадженні в подальшому.

У судовому засіданні потерпіла первісно підтримала скаргу та її зміст. Крім того, пояснила, що слідчий повинен був вилучити належне їй майно. В подальшому пояснила, що просить не розглядати скаргу у тому вигляді, в якому подала її, має намір ознайомитися з кримінальним провадженням та подати, при наявності підстав, нову скаргу.

Прокурор у судовому засіданні скаргу не визнав та зазначив, що надавав по даному кримінальному провадженню вказівки.

Слідчий у судовому засіданні скаргу не визнав.

Дослідивши матеріали, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 26 ч.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення слідчого може бути, зокрема, про відмову у задоволенні скарги, про зобов`язання вчинити певну дію.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеною скаргою, але в подальшому заявила думку про те, щоб ця скарга не розглядалася.

Тому, виходячи з передбаченої ст. 7 КПК України засади диспозитивності, вимог ст. 26 ч.3 КПК України, суд приходить до переконання, що скарга задоволенню не підлягає, так як ОСОБА_3 бажає, щоб її скарга в такому вигляді, як вона її подала, не розглядалася.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 307 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого та прокурора, покладення зобов`язання на слідчого та прокурора відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1