Справа № 703/2636/17

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
в с т а н о в и в :
Посилаючись на те, що цей автомобіль є знаряддям вчинення злочину та може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий просив накласти на нього арешт.
Клопотань від учасників процесуальної дії щодо застосування технічних засобів фіксування не надходило, тому відповідно до ст. 107 КПК України вони не застосовуються.
В судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив задовольнити його з наведених у ньому підстав.
Володілець майна в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Заслухавши думку слідчого, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в клопотанні належить відмовити з наступних підстав.
У відповідності з витягом з ЄРДР, кримінальне провадження відкрите за фабулою, зазначеною слідчим у клопотанні.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 3 статті 172 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Підставою звернення до суду з наведеним клопотанням слідчим визначено те, що існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що він вилучений автомобіль є доказом злочину і цей доказ відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
У відповідності з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
При вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати, крім іншого, наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; правову підставу для арешту майна; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України (в редакції, яка діяла на момент накладення арешту), завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Дослідивши матеріали клопотання про накладення арешту, вважаю, що такі не містять будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як накладення арешту на вказаний автомобіль.
Слідчим не надано доказів того, що автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. В судовому засіданні слідчий визнав, що на момент розгляду справи така постанова не виносилась.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 ПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що існують ризики можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, в клопотанні належить відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст. 131, 132, 170, 173 КПК України,
у х в а л и в :
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1