Справа № 752/6926/17
Провадження по справі № 1-кс/752/2851/17

У Х В А Л А
Іменем України
14.04.2017 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 20.02.2017 року, -

в с т а н о в и в:
31.03.2017 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 20.02.2017 року.

В обґрунтування скарги зазначено, що слідчим відділом прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 0000948, за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 371 КК України.

Також особа, яка подала скаргу, вказує, що 20.02.2017 року слідчим прокуратури м. Києва винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 05.10.2016 року за № 0000948, у зв`язку з тим, що його звернення не містить достатніх даних, які б вказували на те, що останньому кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Вважає вказану постанову незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим від 20.02.2017 року в рамках кримінального провадження № 0000948 не містить очевидних та достатніх підстав, щоб правомірно відмовити ОСОБА_4 у визнанні потерпілим, разом з тим, згідно ч. 2 ст. 55 КПК України, особа набуває статусу потерпілого з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, тобто одразу за наявності заподіяння майнової, моральної шкоди, водночас, з огляду на те, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду, на момент визнання особи потерпілою органу досудового розслідування необхідно виходити з презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням.

Особа, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просив її задовольнити з підстав викладених у відповідній скарзі.

Особа, рішення якої оскаржується, слідчий в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000948, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, відповідно до законодавства. Відповідно до положень ч.3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

До суду від другого слідчого відділу прокуратури м. Києва не надійшли витребувані матеріали кримінального провадження № 0000948 від 05.10.2016 року в частині розгляду клопотання ОСОБА_4 про визнання його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зважаючи на те, що положеннями ст. 306 КПК України передбачено скорочений термін розгляду скарг, з метою недопущення порушень прав особи, яка подала скаргу, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу по суті на підставі наявних документів.
Вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків.

Як вбачається з поданої скарги та долучених до неї документів, на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 29.06.2016 року за наслідками розгляду скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб прокуратури м. Києва, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення було зобов`язано уповноважену особу прокуратури м. Києва внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 01.02.2016 року.
Відомості за заявою ОСОБА_4 від 01.02.2016 року про кримінальне правопорушення 05.10.2016 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000948 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України.

Також судом достовірно встановлено, що 20.02.2017 року, за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_4 від 17.02.2017 року про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000948 від 05.10.2016 року, слідчим в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 прийнято постанову про відмову у визнання потерпілим, яку направлено ОСОБА_4 23.02.2017 року за вих. № 17/1/2-81-16.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.3 ст. 55 КПК України потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Так, вобґрунтування постанови про відмову у визнанні потерпілим вказано, що ОСОБА_4 у кримінальному провадження № 0000948 не має статусу потерпілого, а саме його звернення про визнання потерпілим не містить достатніх даних, які б вказували на те, що останньому кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Разом з тим, постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000948 не можна вважати мотивованою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, згідно чинного законодавства особа у кримінальному провадженні набуває статусу потерпілого автоматично за сукупності двох умов:
-подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення
-наявність обґрунтованих підстав вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням їй завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 було подано заяву про кримінальне правопорушення щодо нього, вказане кримінальне правопорушення полягало, на думку останнього, в утриманні у Київському слідчому ізоляторі з 02.06.2011 року по 10.06.2011 року, без наявних на те підстав, тобто без будь-якого рішення суду, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 необґрунтовано зазначено про відсутність у ОСОБА_4 , станом на дату звернення з відповідним клопотанням про визнання потерпілим, статусу потерпілого, зважаючи на те, що останнім, по-перше, подано заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а по-друге, вказана заява про кримінальне правопорушення містить відомості щодо порушення прав та свобод ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність, може бути скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи викладене вище, вважаю за потрібне скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000948, та зобов`язати останнього вручити ОСОБА_4 , як потерпілому, відповідну пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, -

у х в а л и в :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим від 20.02.2017 року задовольнити.

Постанову слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 20.02.2017 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000948 від 05.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого в ОВС другого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 чи іншого слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0000948 від 05.10.2016 року вручити ОСОБА_4 пам`ятку про права та обов`язки потерпілого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1