АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/130/17 Справа № 694/166/17 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

скаржника представника

ПАТ «Черкасихліб» ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали за апеляційною скаргою ПАТ «Черкасихліб» в особі генерального директора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21 лютого 2017 року, якою накладено арешт на автомобіль ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , що належить ПАТ «Черкасихліб», -

в с т а н о в и л а :
20.02.2017 року начальник СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області з клопотанням, погодженим з прокурором Катеринопільського відділу Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про накладення арешту на автомобіль ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 08.06.2011 року Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, що належить ПАТ «Черкасихліб» та визначення місцем його зберігання територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Звенигородському ВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області.

Дане клопотання вмотивоване тим, що СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000135, внесеному до ЄРДР 04.02.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 03.02.2017 року близько 23 год. 05 хв. ОСОБА_11 водій ПАТ «Черкасихліб», керуючи автомобілем ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 та рухаючись в с. Озірна Звенигородського району по вул. Мічуріна, зі сторони м. Звенигородка в напрямку с. Водяники, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який рухався в попутному з автомобілем напрямку, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді тяжкої ЗЧМТ та забою головного мозку.

Обґрунтування накладення арешту начальник СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області мотивував тим, що даний автомобіль є предметом кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.2017 року вказане клопотання задоволено, посилаючись на те, що автомобіль марки ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , належний ПАТ «Черкасихліб» та яким керував ОСОБА_11 в ході наїзду на ОСОБА_12 , є предметом кримінального правопорушення та зберіг на собі сліди злочину. Крім того слідчим суддею враховано, що в разі повернення транспортного засобу власникові можуть бути знищені сліди кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, що є вагомою підставою для накладення арешту з метою заборони його використання.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкасихліб» в особі генерального директора ОСОБА_8 порушує питання про скасування ухвали про арешт майна як такої, що винесена без достатніх для цього підстав, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права власності ПАТ, просить постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання начальника СВ Звенигородського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 про накладення арешту на майно ПАТ «Черкасихліб» - автомобіль ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 .

Апелянт зазначає, що автомобіль, на який накладено арешт, був вилучений 03.02.2017 року без складання відповідного протоколу, а клопотання про арешт вилученого майна подане лише 21.02.2017 року, тобто з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК України. Крім того розгляд даного клопотання здійснювався слідчим суддею без повідомлення ПАТ, що є порушенням права останнього, передбаченого ч. 1 ст. 172 КПК України на безпосередню участь в судовому засіданні та можливість заперечувати проти доводів наведених в клопотанні.

При цьому звертає увагу на те, що протиправними діями слідчого судді, прокурора та слідчого, на думку апелянта, грубо порушено право власності ПАТ «Черкасихліб», здійснено перешкоду господарській діяльності, що проявляється в тому, що ПАТ спричиняються збитки через неможливість використання транспортного засобу за призначенням, зривається доставка хліба та хлібобулочних виробів покупцям Черкаської області, а водії, закріплені за арештованим транспортним засобом, перебувають у вимушеному простою в роботі.

Заслухавши доповідь судді, міркування представника ПАТ «Черкасихліб» ОСОБА_7 про задоволення апеляційних вимог в повному обсязі, міркування прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог скаржника, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали про арешт майна, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову , стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

В ч. 2 п.1 ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України , 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України, 3-1) можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст. 170 КПК України), 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України, 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Вказані вимоги КПК України слідчим суддею районного суду при розгляді справи виконані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, автомобіль марки ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , в рамках кримінального провадження № 0000135 від 04.02.2017 року, визнаний речовим доказом згідно постанови начальника СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 від 19.02.2017 року та є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та відповідає критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення збереження речового доказу, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, тому вимоги апелянта є безпідставними.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на автомобіль ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 08.06.2011 року Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, що належить ПАТ «Черкасихліб» і яким керував ОСОБА_11 , прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, є законною та обґрунтованою, і підстави для її скасування та постановлення нової ухвали, як того просить апелянт, відсутні.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.02.2017 року, якою накладено арешт на автомобіль ТАТА LPT 613/1058 д.н. НОМЕР_1 , , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 08.06.2011 року Черкаським ВРЕР при УДАІ УМВС України в Черкаській області, що належить ПАТ «Черкасихліб» та визначення місцем його зберігання територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів при Звенигородському ВП ГУНП в Черкаській області за адресою: вул. Благовісна, 50, м. Звенигородка Черкаської області, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Черкасихліб» в особі генерального директора ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :