Справа № 496/3779/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" січня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в смт. Доброслав кримінальне

провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Турка Львівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, командира відділення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , старшини, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України № 303/2014 від 17 березня 2015 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
16 лютого 2015 року громадянин ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та направлений для її подальшого проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де відповідно до наказу командира зазначеної військової частини від 16 лютого 2015 року №46 останній зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта зазначеної військової частини.
Згідно положень ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.
Відтак, з 16 лютого 2015 року, тобто з моменту зарахування старшини ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 17 березня 2015 року №11 старшина ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

У зв`язку із проведенням заходів формування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та у зв`язку із відсутністю казармено-житлового фонду у пункті постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , особовий склад військовослужбовців зазначеної військової частини тимчасово розміщувався на території військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).

Згідно вимог п.п.1, 2, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби

на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника),на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Так, 21 квітня 2015 року старшина ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив самовільне залишення місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від проходження військової служби до 22 вересня 2016 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

22 вересня 2016 року старшина ОСОБА_4 добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), де заявив про себе та вчинений злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч. 4 ст.407 КК України, винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 16 лютого 2015 року він був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією та направлений для її подальшого проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , де відповідно до наказу командира зазначеної військової частини від 16 лютого 2015 року №46 був зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта зазначеної військової частини.
З 16 лютого 2015 року, тобто з моменту зарахування його до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 він набув статусу військовослужбовця.

У подальшому, відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 17 березня 2015 року №11 його було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , та він був поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира відділення роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та особовий склад військовослужбовців військової частини тимчасово розміщувався на території військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ).

21 квітня 2015 року він з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин, діючи в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив самовільне залишення місця служби військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та ухилявся від проходження військової служби до 22 вересня 2016 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

22 вересня 2016 року він добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ), де заявив про себе та вчинений злочин. У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченогоОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, доведена, а дії обвинуваченогоОСОБА_4 правильно кваліфіковані як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного періоду, крім воєнного стану.
Крім того судом враховується при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання та служби характеризується посередньо, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обставиною, яка пом`якшує покаранняОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченогоОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.
Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Обвинуваченого ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому покаранняу виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України - звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі ст. ст. 76 ч.1 п. п. 1, 2 КК України - зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1