№ 336/5884/16-к
пр. 1-кп/336/69/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 лютого 2017 року м. Запоріжжя
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Свободи, П`ятигорської міськради, Ставропольського краю, РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.11.1991 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст.143 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;
- 04.04.1997 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.229-6 ч.1, ст. 140 ч.3, ст.42 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 24.09.1998 по ЗУ «Про амністію»;
- 17.07.2001 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.229-6 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільнився 22.05.2003 по відбуттю строку покарання;
- 19.12.2007 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.187 ч.2, ст.69 КК України до 1 року обмеження волі;
- 10.03.2009 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 18.09.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 22.12.2009 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.185 ч.2, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.07.2012 умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 8 днів;
- 23.07.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ст.309 ч.1 КК України. 31.07.2013 кримінальне провадження закрито;
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 , будучи особою, що раніше вчиняла корисливі злочини, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову здійснив аналогічний злочин.
Так, 12.07.2016 приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно з метою в подальшому розпорядитися їм на свою користь, знаходячись біля магазину № 57 по вул. Панфьорова у м. Запоріжжі, шляхом вільного доступу, таємно викрав з поверхні столу мобільний телефон марки «Nomi i552», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1176 від 18.08.2016 Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України становить 3229 гривень 05 копійок, чим потерпілому ОСОБА_6 завдав матеріальну шкоду на суму 3229 гривень 05 копійок.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
На підставі ч. 1 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, до суду разом із обвинувальним актом, надійшла угода про примирення від 30 вересня 2016 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 , згідно умов якої:
-обвинувачуваний ОСОБА_4 свою вину визнає та розкаюється у скоєному. Потерпілий ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 визнають, що обставини події досудовим розслідуванням встановлено правильно.
-обвинувачуваний ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.
-сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
-з урахуванням того, що підозрюваний щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, потерпілий ОСОБА_6 просить суд призначити обвинувачуваний ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 1 рік.
-обвинувачуваний ОСОБА_4 погоджується на застосування узгодженого за цією угодою покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 1 рік і розуміє, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для сторін є обмеження права на оскарження рішення суду.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.
Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
В підготовчому судовому засіданні сторони просять про затвердження угоди.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Злочин, в скоєнні якого ОСОБА_4 беззаперечно визнав себе винним, згідно вимог ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись із змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст 471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди, та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиї права, свободи та інтереси, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Долю рехових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлений.
Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат, суд виходить з наступного:
В обвинувальному акті зазначено про розмір витрат на залучення експертів для проведення судової товарознавчої експертизи під час досудового розслідування, загальна вартість якої складає 439,80 грн.
Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_4 витрат за проведення зазначеної експертизи в дохід держави в сумі 439,80 грн.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд
Затвердити угоду про примирення від 30 вересня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 .
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь держави процесуальні витрати в розмірі 439,80 грн.
Речовий доказ - мобільний телефон марки «Nomi i552», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити за належністю ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя