АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/448/17 Справа № 192/3091/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно- дострокове звільнення ОСОБА_7
за участю учасників провадження:

прокурора: ОСОБА_8

засудженого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2012 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року в строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 27 червня 2012 року по 25 січня 2013 року.
03 листопада 2016 року захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 в порядку ст. 539 КПК України звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням про умовно дострокове звільнення від подальшого відбування вищезазначеного покарання на підставі ст.81 КК України.
В обґрунтування свого клопотання, послався на ті обставини, що засуджений ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання, за станом здоров`я йому протипоказана важка фізична праця, робота вночі, біля станків, вогню, води, на висоті, уникати переохолодження.

Проте, незважаючи на певні обмеження щодо праці, засуджений ОСОБА_7 приймав активну участь у роботах по благоустрою приміщень на території установи. Також, від засудженого через цивільну дружину ОСОБА_9 на початку 2016 року до СВК №21 надійшла гуманітарна допомога у вигляді 30 листів шиферу, які були використані для благоустрою приміщень установи. За активну участь у благоустрої колонії засуджений ОСОБА_7 отримав заохочення. Крім того, засуджений має на утриманні неповнолітню дитину доньку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , твердо вирішив стати на шлях виправлення, бажає виховувати свою дитину, приймати активну участь у її розвитку.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , у зв`язку з недоведеністю останнім свого виправлення, оскільки засуджений за час відбування покарання не довів свого виправлення сумлінною поведінкою, оскільки до нього було застосовано десять стягнень та він за весь час відбування покарання характеризувався негативно, а на даний час характеризується задовільно.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки засуджений ОСОБА_7 відбув більше 2/3 строку покарання, за станом здоров`я обмежений щодо праці в умовах виправної колонії.

Крім того, судом першої інстанції не допитані свідки, які були заявлені стороною захисту.

Також, вважає, що суд першої інстанції допустив упередженість взявши до уваги лише матеріали особової справи ОСОБА_7 та пояснення представника СВК №21 та залишив без уваги доводи сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які просили задовольнити клопотання про умовне-дострокове звільнення, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та ухвали суду засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини строку покарання, був працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 з лютого 2013 року, проте не працевлаштований за власним бажанням з липня 2014 року.

Протягом 2 місяців працював взимку 2015-2016 років на виробництві.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, на даний період часу засуджений ОСОБА_7 має лише одне заохочення, яке застосоване до нього 11 травня 2016 року, а також 10 стягнень, допущених під час відбування покарання в СВК № 21.

Крім того, під час дослідження особової справи засудженого, судом було встановлено, що в травні 2016 року засуджений також порушував режим під час перебування в СІЗО. Засуджений має відповідні захворювання, при яких йому які протипоказана важка фізична праця, робота вночі, біля станків, вогню, води та на висоті, а також слід уникати переохолодження. Проте в судовому засіданні при розгляді справи в суді першої інстанції було встановлено, що стан здоров`я засудженого не забороняє йому працювати днювальним, сторожем, проте він не бажає виконувати такі роботи за власним бажанням, тому суд першої інстанції обґрунтовано визнав що не має підстав для визначення засудженим таким, що належно ставиться до праці, що саме є вирішальним у процесі виправлення засудженого.

Засуджений ОСОБА_7 раніше вже неодноразово судимий, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин в період іспитового строку що, на думку колегії суддів, свідчить про суспільну небезпеку засудженого.

Відмовляючи в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, суд виходив з того, що останній хоча й і відбув 2/3 строку призначеного покарання, разом з тим, судом враховано дані щодо поведінки засудженого в цілому, який за час відбуття покарання має десять стягнень за порушення режиму утримання, за весь період відбування покарання характеризується негативно та задовільно.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно з вимогами ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Вирішуючи питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд повинен перевірити, в тому числі, і факт того, чи довів засуджений своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є об`єктивна доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, не довів свого виправлення.

Щодо наявності дитини у засудженого, колегія суддів зазначає, що це не завадило йому скоїти тяжкі злочини. Крім того, дитина перебуває на утриманні матері, а тому вказаний довід апеляційної скарги не є підставою для застосування до засудженого вимог ст.81 КК України.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дослідив матеріали щодо клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , вислухав доповідь представника СВК-21, який вважав що засуджений на став на шлях виправлення,оцінивши в сукупності досліджені докази, прийняв законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, колегія суддів, -

П ос т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
---------------- -------------------------- ----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4