АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року,

за участю прокурора ОСОБА_7
захисника адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суді Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000168 від 25.01.2017 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить підозрюваному на праві спільної сумісної власності, надано дозвіл на поміщення вказаного автомобіля на арешт майданчик з метою забезпечення схоронності та можливої конфіскації за вироком суду.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з рішенням суду адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 у кримінальному провадженні під №0000168 від 25.01.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною та невмотивованою в частині надання дозволу на поміщення автомобіля марки MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на арешт - майданчик з метою забезпечення схоронності та можливої конфіскації за вироком суду, а тому підлягає скасуванню в цій частині.

Зазначає, що відповідно до положень чинного КПК України вирішення питання щодо надання дозволу на поміщення автомобіля на арешт - майданчик з метою забезпечення схоронності та можливої конфіскації як виду покарання, не входить до компетенції слідчого судді при розгляді клопотання про накладення арешту на майно. Вказане, як вважає апелянт, фактично позбавило підозрюваного права на розпорядження та користування майном, що не передбачено відповідною ухвалою слідчого судді та порушує права підозрюваного, гарантовані ст. 41 Конституції України і ст. ст. 7, 16 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, позицію прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи за клопотанням слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 01.03.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих до апеляційного суду матеріалів судової справи, Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000168 від 25.01.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

В даному кримінальному провадженні 24.02.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

01.03.2017 року старший слідчий в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить підозрюваному на праві спільної сумісної власності.

01.03.2017 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000168 від 25.01.2017 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку про необхідність накласти арешт на автомобіль моделі MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 .

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що автомобіль на який слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просить накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно. Крім того, особи, які причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення можуть здійснити продаж або передачу майнових прав на вказаний автомобіль, що призведе до його втрати або настання інших шкідливих наслідків, які негативно вплинуть на хід досудового розслідування.

Крім цього, слідчий суддя, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить підозрюваному на праві спільної сумісної власності, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження прав власності не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року.

Ухвалу слідчого суді Печерського районного суду міста Києва від 01 березня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000168 від 25.01.2017 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, якою було задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , про накладення арешту та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, а саме на транспортний засіб автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML 250 CDI, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить підозрюваному на праві спільної сумісної власності, надано дозвіл на поміщення вказаного автомобіля на арешт майданчик з метою забезпечення схоронності та можливої конфіскації за вироком суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 и б а к