07 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК, та призначено покарання:
- за ч. 4 ст. 296 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 27 липня 2016 року о 13-50 год., знаходячись в м. Києві по вул. Тимошенка, біля будинків № 4 та № 6, грубо порушуючи громадський порядок і виражаючи явну неповагу до суспільства, з особливою зухвалістю, з хуліганських спонукань, із застосуванням ножа, незважаючи на присутність людей, підійшов до ОСОБА_6 та наніс йому удар ножем в живіт, внаслідок чого потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року зазначений вирок залишений без зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду змінити та звільнити ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. В обґрунтування зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували обставини, які пом`якшують покарання, зокрема - активне сприяння засудженим розкриттю злочину, вчинення злочину вперше, позитивну характеристику, наявність на утриманні матері та дідуся пенсійного віку, які є інвалідами, часто хворіють та потребують постійної допомоги, неофіційне працевлаштування засудженого, а також відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
Перевіривши касаційну скаргу, а також додані до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність вини ОСОБА_5 та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 ККу касаційній скарзі не оспорюються.
Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 121 КК, та призначив йому відповідне покарання.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, в яких порушували питання про призначення відносно засудженого покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. При цьому посилались на те, що судом першої інстанції належним чином не враховані обставини, що пом`якшують покарання, та наводили доводи, аналогічні доводам касаційної скарги захисника.

Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК, розглянув у повному обсязі доводи поданих апеляційних скарг та прийшов до висновку про їх безпідставність і погодився з видом та розміром призначеного ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, врахував: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу засудженого, обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття ОСОБА_5 та відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, що обтяжують покарання і призначив покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Призначене покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 65 КК, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Посилання у касаційній скарзі захисника на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, є безпідставними.
Поряд з цим, враховуючи тяжкість вчинених правопорушень, дані про особу засудженого, конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів суду касаційної інстанції підстав для звільнення ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК від відбування призначеного покарання з випробуванням за наведених у касаційній скарзі захисника доводів не знаходить.

Враховуючи, що з касаційної скарги захисника ОСОБА_4 та доданих до неї копій судових рішень не вбачається підстав для її задоволення, тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПКколегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року у кримінальному провадженні № 0007576.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3