Справа №463/4996/16-к
Провадження №1-кп/463/136/17
В И Р О К
іменем України
25 липня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003389 від 05 жовтня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 15.03.2010р. Галицьким районним судом м.Львова за ч.2 ст.186, ст..71 КК України до покаранні у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
встановив:
03.10.2016 року близько 21-30 год. у ОСОБА_4 , який перебував на вул.Дж. Вашингтона, 17а, у м.Львові виник умисел на викрадення грошових коштів з карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ) на ім`я ОСОБА_5 . З метою реалізації свого злочинного наміру на викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, 03.10.2016 року у точно невстановлений досудовим розслідуванням час викрав з гаманця ОСОБА_5 , непомітно для останньої її банківську картку № НОМЕР_1 ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ). В цей же день близько 21-31 год. ОСОБА_4 перевірив за допомогою банкомату у ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ), що за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 92 баланс карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 305299, ) та ) та виявив, що на даному картковому рахунку доступні для зняття грошові кошти в сумі 10891,36 грн. Після чого, о 21-33 год. за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Львів, вул. Пасічна, 92, провів дві трансакції по зняттю грошових коштів в сумі 1000 грн. та 2000 грн., що зберігались на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому на ім`я ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк» без згоди та відома останньої.

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на таємне викрадення грошових коштів, що зберігались на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк» о 21-44 год. за допомогою банкомату ПАТ КБ «ПриватБанк», що за адресою: м.Львів, вул.Пасічна, 33, провів дві трансакції по зняттю грошових коштів в сумі 3300 грн. та 4000 грн., що зберігались на картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_5 у ПАТ КБ «ПриватБанк», без згоди ОСОБА_5 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв матеріальну шкоду ОСОБА_5 на загальну суму 10 300 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю і суду пояснив, що у вчиненому розкаюється і просить суворо його не карати. Крім цього, цивільний позов потерпілої визнав повністю і представив докази часткового відшкодування шкоди ОСОБА_5 .

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений побачив код її картки коли вона розраховувалась. В неї було декілька карток, але він забрав саме картку «Приватбанку» і через 15 хвилин їй на телефон прийшло повідомлення про зняття коштів. Додатково зазначила, що на даний час обвинуваченим частково відшкодовано шкоду.

Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, повторно, кваліфіковано правильно.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та часткове відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого і з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

З приводу заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення з останнього матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд вважає, що такий підлягає задоволенню частково з врахуванням наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та /або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно з ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
На підставі ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» зазначено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Судом встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_4 при вчиненні злочину було заподіяно потерпілій ОСОБА_5 шкоди при знятті коштів з її рахунку, а тому така сума, як відшкодування матеріальної шкоди, підлягає стягненню однак частково, оскільки обвинуваченим в процесі розгляду справи було відшкодовано 2 580грн.
Крім цього, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого спричинили потерпілій моральні страждання через фізичний біль, емоційні та душевні страждання, а також з врахуванням характеру вчинених обвинуваченим протиправних дій та вимог розумності та справедливості, суд приходить до переконання, що розмір грошового відшкодування за завдану моральну шкоду повинен становити 1000,00 грн.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 9902,16грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот дві) матеріальної шкоди та 1 000,00 (тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 10902, 16 грн.
Речові докази: довідку №56ВА-RG08-P6D1-E4GD від 04.10.2016р. видану ПАТ КБ «Приватбанк» та DVD-R диск отриманий з ПАТ КБ «Приватбанк» на якому знаходиться відеозапис із камер спостереження - залишити при матеріалах справи.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1