Провадження № 1-кп/742/41/17
Єдиний унікальний № 742/4059/16-к
ВИРОК
іменем України
04 січня 2017 року м. Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
представника потерпілого : ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження № 0002123 по обвинуваченню ОСОБА_4 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Івківці Прилуцького району Чернігівської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, вдови, непрацюючої, раніше судимої :

-13 липня 2010 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст.185 ч.3, 69 КК України до 2000 грн. штрафу,

-28.01.2011 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст.

185 ч.2, 75,76 КК України до 1 року позбавлення волі та звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік,

-12 червня 2012 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області за ст.ст.164 ч.1,71 ч.1, 71 ч.4,72 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі, покарання у вигляді штрафу виконувати самостійно, звільнена 12 березня 2014 року по відбуттю строку покарання,

зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст.190 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
07.06.2016 року , ОСОБА_4 , повторно, з метою незаконного заволодіння коштами фонду загальнообов`язкового соціального страхування на випадок безробіття та набуття статусу безробітного, прибула до Прилуцького міського центру зайнятості, що знаходиться за адресою м. Прилуки, вул. Вокзальна, буд.46, де під час оформлення відповідних документів в супереч вимог ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», приховала інформацію про те, що вона перебуває в трудових відносинах з ДП ДГ «Івківці» НААН. В подальшому достовірно знаючи, що вона 01.06.2016 заключила угоду про виконання разової роботи № 1/6 та 01.07.2016 заключила договір про виконання разової роботи №1/7, згідно якого дана особа виконувала зазначену в даних угодах роботи та отримувала прибуток, в результаті чого шляхом обману ОСОБА_4 , незаконно набула статус безробітного і в період з 07.06.2016 по 05,09.2016 отримала допомогу по безробіттю в сумі 769,60 грн.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала свою вину в скоєні злочину, щиро покаялася та пояснила, що дійсно, приховала від центру зайнятості інформацію про своє працевлаштування та отримала допомогу по безробіттю. На даний час має тяжке матеріальне становище.

Представник Центру зайнятості в судовому засіданні пояснив обставини, при якийх ОСОБА_4 було призначено допомогу по безробіттю та вказав на відсутність претензій до обвинуваченої у зв`язку із добровільним відшкодуванням заподіяної шкоди.

Враховуючи, що учасники судового розгляду не заперечували, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів, відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, в тому числі і обвинуваченим.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, дії обвинуваченої вірно кваліфіковані за ст.190 ч.2 КК України, як шахрайство, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно .

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує характер, ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані, що характеризують особу обвинуваченої

Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, які пом`якшують відповідальність суд визнає, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Крім того, обвинувачена має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання, однак раніше притягувалася до кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України.

При цьому суд враховує, що обвинуваченою по даний час залишається несплачений штраф за вироком від 13 липня 2010 року, розмір якого згідно довідки ДВС Прилуцького МРУЮ становить 1100 грн. , та який відповідно до вимог ст.72 ч.3 КК України підлягає до самостійного виконання.

Цивільний позов в межах кримінальної справи заявлено не було.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, встановивши їй іспитовий строк терміном на 1 рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 липня 2010 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст..185 ч.3,69 КК України до покарання у вигляді штрафу розміром 2000 грн. - виконувати самостійно.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів через Прилуцький міськрайонний суд.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оскаржувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно вручити засудженій та прокурору, захиснику та представнику потерпілого.

Суддя: