Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізованийсуд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні 27 березня 2017 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року щодо нього,

в с т а н о в и в :
За вищевказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Краснопілля Сумської обл., жителя АДРЕСА_1 , такого, що немає судимості,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій, на строк 2 роки.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він, будучи службовою особою виконуючим обов`язки директора Державного підприємства «Чернігівторф» безпідставно не виплатив заробітну плату більш ніж за один місяць 13 працівникам підприємства на загальну суму 36 205,83 грн.

У касаційній скарзі засуджений не погоджується із судовими рішеннями в частині призначеного йому покарання внаслідок суворості та просить їх змінити. Стверджує, що, призначаючи покарання, суд безпідставно застосував щодо нього додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій. При цьому посилається на положення ст. 69 КК.
Перевіривши доводи касаційної скарги, надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для її задоволення немає.
Доведеність винуватості та кваліфікація діянь за ч. 1 ст. 175 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
ОСОБА_4 засуджено за злочин, вчинення якого передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.
Згідно зі ст. 65 КК суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_4 покарання судом враховано тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК є злочином невеликої тяжкості, дані, що характеризують особу винного: його вік, сімейний стан, відсутність судимостей та скарг на нього за місцем проживання, пом`якшуючих та обтяжуючих обставин.
З урахуванням викладеного суд призначив засудженому основне покарання у виді штрафу та обов`язкове додаткове покарання у виді позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно господарських функцій в межах санкції ч. 1 ст. 175 КК, вмотивувавши таке рішення.
Апеляційний суд, ретельно перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, аналогічні за своїм змістом доводам, наведеним у касаційній скарзі, дійшов висновку про відповідність призначеного ОСОБА_4 покарання вимогам ст. 65 КК, вчиненому та особі засудженого, а тому відмовив у задоволенні його апеляційної скарги, і обґрунтовано не знайшов підстав для пом`якшення покарання із застосуванням ст. 69 КК.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України, є законною та обґрунтованою.

За таких обставин, із касаційної скарги та наданих судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд
п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 15 вересня 2016 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3