А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

12.06.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/345/17 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2017.
Зазначеним вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 31.10.2016, укладену між підозрюваним ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Баранове Одеської області, зареєстрованим в АДРЕСА_1 , мешканцем АДРЕСА_2 та старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні начальником відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 .
ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.
Роз`яснено ОСОБА_7 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.
Вирішено долю речових доказів:
- спирт етиловий, який знаходиться у 100 пластмасових бочках в загальній кількості 20 500 л, який виявлено та вилучено в ході огляду транспортного засобу 22.05.2015 та який передано на зберігання службовим особам ТОВ «Хімакс» до складського приміщення ПП «Маріна», склад № Е-2 за адресою: м. Ужгород, вул. Міксата, 48 ухвалено конфіскувати в дохід держави;
- транспортний засіб «DAF», н.з. НОМЕР_1 та напівпричіп «FREJAT», н.з. НОМЕР_2 , належні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , які передано на зберігання службовим особам ТОВ «Хімакс» до складського приміщення ПП «Маріна», склад № Е-2 за адресою: АДРЕСА_4 ухвалено «конфіскувати в дохід держави»;
- технічний паспорт до транспортного засобу НОМЕР_3 , технічний паспорт до напівпричепу НОМЕР_4 ухвалено зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вказаним вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.204 КК України за таких обставин.
Так, 20.05.2015 ОСОБА_7 , будучи не зареєстрованим в установленому законом порядку як суб`єкт підприємницької діяльності, не маючи ліцензії на оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями, діючи умисно, в порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995, указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» № 1234 від 27.12.2002, з корисливих мотивів, з метою отримання неконтрольованого прибутку шляхом збуту підакцизного податку спирту етилового, на території складських приміщень в Одеській області (точну адресу органом досудового розслідування встановити не вдалося) придбавав з метою збуту незаконно виготовлені підакцизні товари, а саме: етиловий спирт в кількості 100 бочок зі спиртом ємкістю близько 200 л кожна, загальною ємкістю 20 500 л, усвідомлюючи при цьому факт незаконності виготовлення придбаного ним етилового спирту через відсутність документів, підтверджуючих якість спирту.
Незаконно виготовлені підакцизні товари: етиловий спирт в кількості 100 бочок зі спиртом ємкістю близько 200 л кожна, загальною ємкістю 20 500 л зберігав у напівпричепі «FREJAT», н.з. НОМЕР_2 , з метою подальшого транспортування та збуту на території Закарпатської області.
22.05.2015 ОСОБА_7 незаконно придбаний спирт етиловий транспортував, транспортним засобом «DAF», н.з. НОМЕР_1 та вказаним вище напівпричепом з м. Одеса до Закарпатської області з метою збуту спирту.
22.05.2015, о 21 год., вказана незаконна діяльність ОСОБА_7 припинена працівниками ОУ Головного управління ДФС у Закарпатській області, при проведенні огляду вказаних вище транспортного засобу та напівпричепа, належних ОСОБА_9 , в ході якого виявлено 100 пластмасових бочок ємкістю біля 200 л кожна, в загальній кількості 20 500 л, у яких знаходилася рідина з характерним запахом спирту, об`ємна частка етилового спирту в якій більше 96 %.
В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок змінити, виключивши з майна, що підлягає конфіскації транспортний засіб «DAF», н.з. НОМЕР_1 та напівпричеп «FREJAT», н.з. НОМЕР_2 , технічний паспорт до транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , технічний паспорт до напівпричепу НОМЕР_4 , що належать на праві приватної власності ОСОБА_9 , які повернути власнику «(представнику власника)».
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, місцевий суд прийняв рішення щодо речових доказів, долю яких визначив у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Місцевий суд не врахував, що п.1 ч.9 ст.100 КПК України спеціальна конфіскація щодо засобів чи знарядь вчинення кримінального правопорушення конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
Зміст вироку не містить обставин або посилань про обізнаність власника майна транспортного засобу «DAF», н.з. НОМЕР_1 , та напівпричепа «FREJAT», н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 про їх незаконне використання.
В той же час основою незаконності судового вироку є те, що на момент вчинення злочину ОСОБА_7 діяла ст.96-1 КК України в редакції станом на 21.05.2015, згідно якої спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення злочину, передбаченого ст.354 та ст.ст. 364,364-1,365-2,368 369-2 розділу XVII Особливої частини цього Кодексу, або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого зазначеними статтями.
Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Зміни до Кримінального Кодексу України щодо посилення відповідальності, що стосується застосування спеціальної кваліфікації до ст.204 КК України та ряду інших злочинів були внесені законом від 18.02.2016 № 1019-VIII, тобто через дев`ять місяців після вчинення злочину.
Таким чином Ужгородським міськрайонним судом помилково не застосовано ст.5 КК України, внаслідок чого ОСОБА_7 призначено більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця обставина, відповідно до п.4 ч.1 ст.413 КПК України, на думку захисника, є підставою для зміни вироку у даному кримінальному провадженні.
Одночасно у вироку суду помилково не застосовано приписи ч.10 ст.100 КПК України, у відповідності до якої під час вирішення питання щодо спеціальної конфіскації насамперед має бути вирішене питання про повернення грошей, цінностей та іншого майна власнику (законному володільцю).
За таких обставин Ужгородський міськрайонний суд, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 , вийшов за межі змісту затвердженої угоди та не мотивовано, всупереч приписам ст.96-1 КК України (в редакції від 21.05.2015) та ст.100 КПК України, застосував норми спеціальної конфіскації.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримання апеляційної скарги, прокурорів на заперечення проти вказаної вище апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, провівши судові дебати, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюванимможе бути оскаржений в апеляційному порядку захисником, виключно з підстав, також, призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди.
Наведені в апеляційній скарзі доводи захисника є обґрунтовані та співвідносяться з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.
Зокрема, укладеною угодою про визнання винуватості ОСОБА_7 від 31.10.2016 (а.п. 14-17) не передбачено призначення вироком суду покарання у виді конфіскації вказаних вище транспортних засобів (в тому числі й причепу, а.п.16, абз.5).
З цих підстав оскаржений захисником ОСОБА_8 вирок місцевого суду щодо ОСОБА_10 від 31.03.2017 підлягає зміні з виключенням рішення щодо конфіскації вказаних транспортних засобів.
Керуючись ст.ст. 404,407,409,418,419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2017 щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з вироку рішення про конфіскацію автомобіля «DAF», н.з. НОМЕР_1 , напівпричепу «Frejat», н.з. НОМЕР_2 .

Повернути вказані транспортні засоби та реєстраційні документи на них власнику, ОСОБА_9 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: