ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1497/17
Провадження № 1-кс/362/225/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:
28 березня 2017 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернувся слідчий Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_4 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 .
Клопотання слідчого мотивовано тим, що 17.10.2016 року, близько 20 години, ОСОБА_7 їдучи автомобілем марки УАЗ-469, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Центральній, в смт. Калинівка Васильківського району Київської області, неподалік будинку № 9-А, побачив раніше знайомого ОСОБА_5 . Вийшовши з автомобіля ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_5 , та розпочав розмову з ним, в ході якої між ними виник словесний конфлікт.
В ході вищевказаного конфлікту ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, маючи намір на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , завдав йому невстановленим предметом, що має колючо-ріжучі властивості, три удари: один удар в область шиї, один удар в область черевної порожнини та один удар в область спини. Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 з місця події втік.
Тобто, ОСОБА_5 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий після отриманих поранень від нападника втік та залишився живий.
Відповідно до висновку експерта № 325 м/д від 26.12.2016 року, виходячи з даних наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_7 , в останнього мали місце: непроникаючі колото-різані поранення поверхні шиї і в правій частині поперекової області; одиночне, що проникають у черевну порожнину, колото-різане поранення в лівій здухвинній ділянці з пошкодженням сигмовидної кишки та її брижі, що виникли внаслідок трьох впливів зазначені в області тіла потерпілого гострого предмета (предметів), що володіє (володіють) колючо-ріжучими властивостями, можливо 17.10.2016 р.
Зазначені непроникаючі поранення шиї і поперекової області кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вказане проникаюче поранення живота кваліфікується як Тяжке за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння.
Судити про якісь індивідуальні особливості травмуючого предмета (предметів) не представляється можливим, зважаючи на недостатній опису мають у гр. ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.
Враховуючи розташування тілесних ушкоджень на задній і передній поверхнях тіла потерпілого можливо висловитися про те, що в момент нанесення останньому тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 був звернений до нападникові як передньої, так і задньої поверхні тіла.
У представленої медичної документації достовірних даних про напрямках ранових каналів ушкоджень у гр. ОСОБА_7 не виявлено.
Після нанесення зазначених тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_7 останній міг робити які-небудь дії.
Достовірних ознак самооборони потерпілого ОСОБА_7 при проведенні експертизи не виявлено.
За даним фактом 17.10.2016 року розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (у закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство)), про яке було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002564.

20 січня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України.
Підозра ОСОБА_5 на даний час підтверджена зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 , свідками, висновком експерта № 19/6-01/984 від 16.11.2016 року, висновком експерта № 19/6-01/985 від 21.11.2016 року, висновком експерта № 19/6-01/986 від 16.11.2016 року, висновком експерта № 19/6-01/987 від 16.11.2016 року, висновком експерта № 19/6-02/982 від 14.11.2016 року, висновком експерта № 19/6-01/1077 від 11.01.2017 року, висновком експерта № 325 м/д від 26.12.2016 року та іншими матеріалами кримінального провадження.
Підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків.
Існування вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_5 , не має постійної роботи, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 , в разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.
Застосування застави щодо ОСОБА_5 , не є можливим, оскільки останній офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, а тому в нього відсутні кошти для внесення застави.
Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
У судовому засіданні прокурор, слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.
Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 клопотання визнав не заперечував щодо його задоволення, але просив визначити час з 8:00 год. ранку до 20:00 год. вечора, оскільки його підзахисний проходить курс лікування.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 клопотання визнав, не заперечував проти застосування щодо нього домашнього арешту.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. У пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначено таке: «слідчий суддя має сумлінно виконувати обов`язки щодо загального захисту прав людини у порядку статті 206 КПК України».

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_5 , згідно клопотання слідчого, є наступні фактори: не має постійного місця роботи, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_5 , в разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, який за законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 15 років, а тому підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого чи свідків та може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення.
Також підставою для застосування запобіжного заходу є, згідно клопотання слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» запобіжні заходи, затримання у кримінальному провадженні застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК. Слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідного клопотання, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
- перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України.
Його застосування без встановлення наявності підстав та ненадання матеріалів, що підтверджують ризики, передбачені ст. 177 КПК України є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт як вид запобіжного заходу може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд має з`ясувати місце проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Слідчому судді, суду при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слід звертати увагу, що вжите законодавцем у ч. 5 ст. 181 КПК словосполучення "житло цієї особи" охоплює випадки, коли підозрюваний, обвинувачений: 1) є власником (співвласником) такого житла; 2) зареєстрований у такому житлі; 3) постійно або тимчасово проживає у такому житлі без реєстрації тощо.
Правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, які застосовують цей запобіжний захід у згаданих випадках, з`ясувавши при цьому думку власника житла (якщо він відомий) та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду тощо.
Вказана судова практика закріплена листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України»
Слідчий суддя, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України - позбавлення волі до 15 років; його вік та стан здоров`я, якій потребує медичного лікування; міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання; строк фактичного проживання у цій місцевості; наявність в нього дружини, двох неповнолітніх дітей, як вбачається з характеристики, наданої сільським головою на жителя смт. Калинівка Васильківського району Київської області ОСОБА_5 характеризується з позитивної сторони. Проживає разом з дружиною, виховує двох дітей, скарг від жителів селища стосовно поведінки ОСОБА_5 не надходило, те, що він раніше не судимий; у вчиненні іншого кримінального правопорушення не повідомлявся, запобіжні заходи до нього раніше теж не застосовувались, має на утриманні батька, враховуючи дані, що характеризують особу підозрюваного, ступінь ризиків, які існують у кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, за необхідне задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, може забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Калинівка Васильківського району Київської області, громадянина України, освіта вища, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:
- не залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 08 год. 00 хвил. до 18 год. 00 хвил. кожного дня на період дії ухвали;
- з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;
- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
- не відлучатись із населеного пункту (місця проживання в зазначений час), в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.
- носити електронний засіб контролю.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю Васильківському відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_8