печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ТОВ «АЙ ТІ ФІНАНС» про зобов`язання слідчого повернути вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «АЙ ТІ ФІНАНС» звернувся до слідчого судді із скаргою і просить зобов`язати слідчого СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 повернути ТОВ «АЙ ТІ ФІНАНС» повернути вилучене 27 жовтня 2015 року майно.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ній.

Інші особи, які беруть участь у справі не з`явились, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, завчасно, причина неявки суду не відома.

Слідчим суддею з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, визнано можливим розгляд скарги у відсутність вище зазначених осіб.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000234 від 04.07.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258-5 КК України.

27 жовтня 2015 року слідчим слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області майором юстиції ОСОБА_4 проведено обшук в офісному приміщенні ТОВ «Ай Ті Фінанс» за адресою: 04074, м. Київ, вул. Новозабарська, 2/6, оф. 314. Обшук проводився на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва у справі №757/38476/15-к від 21 жовтня 2015 року, слідчий суддя ОСОБА_5 .

За результатами проведення обшуку у скаржника було вилучено:

1. Жорсткі диски:

- S:WCC4E42J9YDA

- S:MH1N133W

- S:Z2R9BROD

- S:MR2GB32P

- S: WCC4E6JTTC6U

- S:WCC4E3SUJ8EO

2. Жорсткий диск з серверу: S:SZJ3210X8X

3. Жорсткий диск з серверу: S:CZJ0370F1 F

4. Жорсткий диск з серверу: SYN:CZJ03409B5

5. Жорсткий диск з серверу: S:CZ1145006D

6. Жорсткий диск з серверу: S:CZ1145006U

7. Жорсткий диск з серверу: ISN:CVCV229102 FB120BGU,

що підтверджується протоколом обшуку від 27 жовтня 2015 року.

Вказані предмети було вилучено в рамках кримінального провадження №0000234 від 04.07.2014 року та занесено до протоколу обшуку. В протоколі зазначено що вилучались жорсткі диски, хоча як стверджує адвокат фактично було вилучено сервери підприємства, за допомогою якого ТОВ «Ай Ті Фінанс» здійснює свою господарську діяльність.

Вказане майно незаконно утримується слідчим протягом тривалого часу, враховуючи що службовим особам товариства не повідомлялось про підозру, лише проводились допити в якості свідків.

Адвокат заявника вказує, що слідчим, за час тривалих обмежень ТОВ «Ай Ті фінанси» у користуванні своїм майном, не вчинялось будь-яких дій та не надавалось інформації на який строк було вилучене майно. Тобто, слідчим, внаслідок вилучення майна, безпідставно позбавлено ТОВ «Ай Ті фінанси» права користуватись та розпоряджатись власним майном. Таке обмеження прав особи є неспіврозмірне з метою, для якої воно застосовувалось. Разом з тим слідчим порушено принцип розумності строків для проведення слідчих дій та накладення на особу, яка не є підозрюваною у вчиненні злочину, обмежень у користуванні майном.

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що в результаті протиправних дій органу досудового розслідування, господарська діяльність скаржника зупинилась, підприємство зазнає значної матеріальної шкоди, оскільки позбавлене можливості використовувати власне майно. Крім того, скаржник позбавлений доступу до бази бухгалтерського обліку, яка знаходиться на вилученому обладнанні, у зв`язку з чим у скаржника можуть виникнути негативні наслідки за неподання або подання недостовірної інформації про бухгалтерський та податковий облік до контролюючих органів.

Разом з тим, на вилучене під час обшуку майно не накладався арешт відповідним судовим рішенням, відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

У зв`язку з вищевикладеним, адвокат ОСОБА_3 вважає подальше утримання вилученого у скаржника майна безпідставним, а тому таке майно підлягає поверненню.

Більше того, системний аналіз змісту ухвали слідчого судді від 21 жовтня 2015 року та протоколу обшуку від 27 жовтня 2015 беззаперечно вказує на те, що вилучене майно не міститься в переліку предметів та документів, які зазначені до відшукання в ухвалі слідчого судді про обшук.

Слід відзначити, що слідчий за клопотанням якого було надано дозвіл на обшук, в судове засідання не з`явився. та не навів докази, що тимчасово вилучене майно, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги слідує, і зазначені обставини не спростовані, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилучено під час обшуку 27.10.2015 майна, а відтак останнє має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт майна в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
зобов`язати слідчого слідчого відділу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 або іншого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000234 від 04.07.2014 повернути вилучене 27 жовтня 2015 року майно ТОВ "Ай Ті Фінанс". Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1