Ухвала
іменем україни

20 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника цивільного
відповідача ОСОБА_6

розглянувши в судовому засіданні у межах кримінального провадження № 0000072 касаційну скаргу цивільного відповідача ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 04 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

За вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нової-Одеси Миколаївської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК, та виправдано за недоведеністю вини.
Апеляційний суд скасував виправдувальний вирок місцевого суду та ухвалив свій обвинувальний, яким визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 288 КК, та призначив покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

З ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» (Далі ТЕЦ) на користь ОСОБА_8 стягнуто 230 000 грн у рахунок відшкодування завданої майнової шкоди, а у стягненні 8000 грн в рахунок відшкодування моральної відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

За вироком апеляційного суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 наказом № 212 від 19 вересня 2001 року був призначений на посаду майстра виробничої дільниці у ТЕЦ та під його керівництвом бригадою № 4 здійснювалося обслуговування теплотраси магістралі № 2.

Пунктами 4.3, 4.4 посадової інструкції майстра виробничої дільниці встановлено, що майстер несе персональну відповідальність за несвоєчасне виконання виробничих заходів, а також за всі випадки відмов обладнання, порушення режимів роботи, випадки травматизму, загоряння, яке сталося з його вини чи підлеглого йому персоналу; а також майстер несе відповідальність за порушення встановленого технологічного регламенту роботи.

В період нічного часу доби з 24 по 25 грудня 2011 року бригадою № 2 було виявлено відсутність кришки люка оглядового колодязя теплотраси магістралі № 2, яка проходить по парній стороні проїзної частині вул. Чигрина в м. Миколаєві, у зв`язку з чим були вироблені заміри посадкової поверхні кришки колодязя та передано цю інформацію черговому ТЕЦ.

25 грудня 2011 року ОСОБА_7 разом з працівниками бригади № 4 виготовив тимчасову металеву кришку для вищевказаного колодязя, яка не відповідала нормам, встановленим ДСТУ 3634-89, і в порушення ДСТУ 3587-98 встановив її на оглядовий колодязь, не забезпечивши при цьому щільного прилягання кришки до посадочної поверхні колодязя.

Крім того, ОСОБА_7 до закінчення ремонтних робіт належним чином не вжив заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху за напрямком руху транспортних засобів, не встановив додаткових технічних засобів організації дорожнього руху з метою забезпечення завчасного інформування водіїв шляхом позначення місця виконання робіт виставленням дорожніх знаків, огороджувальних та направляючих засобів (огороджувальний бар`єр зі знаком «Об`їзд перешкоди»), що не відповідало вимогам відповідних підзаконних актів.

26 грудня 2011 року близько 18.30 год. на вул. Чигрина в районі перехрестя з вул. Слобідською у м. Миколаєві автомобіль Chevrolet-Aveo (реєстр. № НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_8 наїхав на відкриту кришку люка оглядового колодязя, в результаті чого автомобіль перекинувся, а пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Зазначена аварійна ситуація сталася внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_7 (щодо належної інформації про організацію дорожнього руху в місці дорожньо-транспортної пригоди), що дезорієнтувало водія автомобіля ОСОБА_8 стосовно безпечного напрямку руху.

Згідно із висновком судової дорожньо-транспортної експертизи від 26 листопада 2014 року використання на автомобільній дорозі (проїзній частині) тимчасової кришки замість люка, є дефектом, який не допускається. Наявність дефекту дороги та невідповідність організації дорожнього руху вимогам безпеки з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

У касаційній скарзі представник цивільного відповідача, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок апеляційного суду скасувати і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 . Скаржник вказує на відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 було завдано матеріальної шкоди в розмірі 230 000 грн. Зазначає, що звіт про проведення автотоварознавчого дослідження № 127-15 не можна визнати належним доказом, оскільки поставлене в ньому питання є некоректним, а також, що під час огляду автомобіля не були присутні представники ПАТ «Миколаївська ТЕЦ», хоча у звіті зазначено протилежне. Суд апеляційної інстанції в порушення вимог закону задовольнив висловлені в судовому засіданні вимоги цивільного позивача без посилання на відповідні докази та належним чином складену позовну заяву, а також узяв до уваги змінену підставу позову.

У запереченнях потерпілий ОСОБА_8 просить вирок апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу цивільного відповідача без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника цивільного відповідача, який, уточнивши своє прохання, просив скасувати вирок апеляційного суду в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ТЕЦ на користь ОСОБА_8 230 000 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, думку прокурора, котрий погодився з касаційною скаргою у вищевказаній частині, обговоривши доводи, викладені у скарзі (з урахуванням внесених представником цивільного відповідача змін), колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Доведеність винуватості ОСОБА_7 , правильність кваліфікації його діяння за ст. 288 КК у касаційній скарзі (з урахуванням внесених представником цивільного відповідача змін) не оспорюються.
Що стосується доводів про неправильне вирішення апеляційним судом цивільного позову ОСОБА_8 про стягнення з ТЕЦ на його користь 230 000 грн за пошкоджений автомобіль (від злочинних дій працівника ТЕЦ ОСОБА_7 ), то вони є обґрунтованими.

Вирішуючи питання про майнову відповідальність за шкоду, завдану ОСОБА_8 пошкодженням автомобіля, апеляційний суд правильно виходив з положень ч. 1 ст. 1172 ЦК, якими встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи, що засуджений під час завдання ОСОБА_8 шкоди був працівником ТЕЦ та виконував свої трудові (службові) обов`язки, ТЕЦ повинна відшкодувати цю шкоду.

Разом з тим, встановлюючи розмір завданої шкоди, апеляційний суд у вироку не навів переконливих мотивів, чому підлягає стягненню саме 230 000 грн, враховуючи, що в суді першої інстанції досліджувався позов ОСОБА_8 про стягнення 120 000 грн у зв`язку з повним знищенням автомобіля.

Тобто, з вироку не вбачається того, чому відповідає стягнута сума: вартості автомобіля на момент ДТП, чи вартості його відновлювального ремонту.

При цьому апеляційний суд не зважив, що, якщо транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2014 року № 4).

За таких обставин вирок апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ТЕЦ на користь ОСОБА_8 230 000 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, як постановлений з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а провадження у цій частині призначенню на новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Тому касаційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтями 433, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника цивільного відповідача задовольнити.
Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 04 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільного позову про стягнення з ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» на користь ОСОБА_8 230 000 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди і призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3