Справа № 1-кп/593/83/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"16" травня 2017 р.
у складі: головуючого - судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Обвинуваченого - ОСОБА_6

Захисника ( адвоката) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області об`єднане кримінальне провадження №- 0000003 від 04 січня 2017 року та №- 0000017 від 01 лютого 2017 року про обвинувачення:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мар`янівка Тернопільського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, депутатом не обирався, раніше не судимого, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
20 серпня 2016 року, близько 23:00 год., ОСОБА_6 , перебував на святкуванні дня народження свого товариша ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с.В.Ходачків Козівського району Тернопільської області, яке відбувалось на озері, що розташоване в с.В.Ходачків, Козівського району. Під час святкування, ОСОБА_6 побачив, що у користуванні ОСОБА_5 є сенсорний мобільний телефон марки Lenovo-А-850, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
Переслідуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 спочатку попросив ОСОБА_5 мобільний телефон, мотивуючи, що йому необхідно присвітити для того, щоб перевірити готовність їжі, яка готувалась на вогні. Отримавши таким чином мобільний телефон в користування, ОСОБА_6 перевірив його справність та щоб не викликати підозри поклав даний мобільний телефон на лавку біля столу де відбувалось святкування, в подальшому переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, доводячи свій злочинний умисел до кінця, викрав із лавки мобільний телефон марки Lenovo-А-850 і вимкнув його.
Після цього ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 1350 гривень. В подальшому ОСОБА_6 подарував викрадений мобільний телефон своїй дівчині ОСОБА_8 , жительці с. Купчинці Козівського району.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).

Після вчинення вказаного злочину ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий умисно - корисний злочин за наступних обставин.
Так, 20 грудня 2016 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї по місцю проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя с. В.Ходачків Козівського району Тернопільської області, побачив мобільний телефон марки ASUS ZOOVD ZC500TG, який знаходився на подвір`ї позаду будівлі літньої кухні, після чого в нього виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна.
Пересвідчившись, що за ним ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 переслідуючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, вимкнув мобільний телефон і положив у кишеню своєї куртки. В подальшому, ОСОБА_6 повернувся на подвір`я де знаходився ОСОБА_5 та через деякий час, попрощавшись з останнім, покинув подвір`я разом із мобільним телефоном марки ASUS ZOOVD ZC500TG, отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 2280 гривень.
В подальшому ОСОБА_6 продав викрадений мобільний телефон на ринку в м.Тернопіль приватному підприємцю ОСОБА_9 за 850 грн.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.

Окрім цього, 01 січня 2017 року, ОСОБА_6 перебуваючи у гостях у свого знайомого ОСОБА_10 , жителя с.Великий Ходачків Козівського району Тернопільської області, близько 22:00 год. заснув на дивані поруч із ОСОБА_4 . Надалі у період часу між 23:00 год. 01.01.2017 року та 01:00 год. 02.01.2017 року, ОСОБА_6 прокинувся та побачив, що поруч нього на грудях у ОСОБА_4 знаходиться сенсорний мобільний телефон «Apple Iphone 4» (IMEI НОМЕР_1 ), у зв`язку з чим у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 скориставшись тим, що усі присутні поруч нього спали, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, викрав із грудей ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Apple Iphone 4» (IMEI НОМЕР_1 ) залишковою вартістю 1800 гривень, вимкнув його, поклавши собі у кишеню.
Надалі, близько 01:00 год. 02.01.2017 року прокинувся ОСОБА_4 , який розпочав шукати свій мобільний телефон, у зв`язку із чим ОСОБА_6 одразу ж вийшов на вулицю у туалет, покинувши місце злочину та отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном - мобільним телефоном «Apple Iphone 4» (IMEI НОМЕР_1 ), який він заховав на вулиці та у подальшому продав на ринку в м.Тернопіль за 300 грн.
У результаті злочинних діянь ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду на суму 1800 (одна тисяча вісімсот) гривень.
Органом досудового розслідування вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинена повторно.

16 травня 2017 року в м.Бережани Тернопільської області між обвинуваченим ОСОБА_6 з однієї сторони та потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з другої сторони у даному кримінальному провадженні укладено угоду про примирення.

Згідно із умовами угоди, потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України. За текстом угоди сторони виклали фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень так, як зазначено у обвинувальному акті та зазначено вище. Згідно з угодою обвинувачений також повністю визнав свою вину у зазначених діяннях, щиро розкаювався.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення з врахуванням беззастережного визнання ним своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме :

- за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк один рік;

- за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді двох років позбавлення волі. Згідно ч.1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки їх невиконання передбачені ст. 476 КПК України та отримана згода обвинуваченого ОСОБА_6 на призначення узгодженого сторонами угоди про примирення покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, не оспорює та визнає всі без винятку обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та просить затвердити вказану угоду про примирення від 16 травня 2017 року й призначити йому узгоджену міру покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до укладеної угоди зобов`язання і дає свою згоду на призначення йому покарання, яке визначене у згаданій угоді про примирення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 також просить затвердити дану угоду про примирення, наслідки якої йому також відомі та зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, дає свою згоду на призначення обвинуваченому покарання, яке визначене в угоді про примирення, щодо визначення обвинуваченому терміну іспитового строку, то покладається на думку суду.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, дає свою згоду на призначення обвинуваченому покарання, яке визначене в угоді про примирення, щодо визначення обвинуваченому терміну іспитового строку, то покладається на думку суду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні також не має заперечень щодо затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілими та обвинуваченим. Одночасно просить суд, при вирішення питання про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановленням йому іспитового строку, покласти на обвинуваченого й обов`язки, визначені п.п.1.2 ч.1 ст. 76 КК України; також вирішити питання про речові докази, повернувши їх потерпілим та стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати по справі.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У разі якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від одного кримінального правопорушення, угода може бути укладена та затверджена лише з усіма потерпілими.

Укладена угода між сторонами відповідає вимогам закону. Сторонами угоди є обвинувачений та всі потерпілі у об`єднаному кримінальному провадженні.

Злочини, передбачені ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості кримінальних правопорушень.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Суд вважає, що узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною Кримінального Кодексу України.

Так, покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам санкції ч.1 ст. 185 та ч.2 ст. 185 КК України. При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, є особою молодого віку, раніше не судимим, щиро кається у вчиненому, про що свідчить також повне відшкодування ним збитків потерпілим, обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого є можливим без ізоляції від суспільства. Поряд з цим судом також враховується й задовільна характеристика обвинуваченого за місцем проживання, а також те, що він вчинив три умисних корисливих злочини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для призначення обвинуваченому визначеного в угоді про примирення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим терміном, але не мінімальним строком. Одночасно суд вважає за обов`язкове покласти за таких обставин на ОСОБА_13 й обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 та призначення обвинуваченому узгодженої в угоді сторонами міри покарання.

Суд в порядку ст.474 КПК України, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди про примирення сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України та наслідки їх невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також те, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення, укладеної в м.Бережани Тернопільської області 16 травня 2017 року в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000003 від 04 січня 2017 року та №- 0000017 від 01 лютого 2017 року між потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з однієї сторони та з іншої сторони обвинуваченим ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження вказаної угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 20 серпня 2016 року, перебуваючи в с. В. Ходачків Козівського району Тернопільської області вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону, вартістю 1350 грн., а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України.

Також, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 20 грудня 2016 року, перебуваючи в с. В.Ходачків Козівського району Тернопільської області повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону, вартістю 2280,00 грн., а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_6 в ніч на 02 січня 2017 року, перебуваючи в с. В.Ходачків Козівського району Тернопільської області повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) потерпілого ОСОБА_4 , а саме мобільного телефону, вартістю 1 800,00 грн., а тому його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України.

За такими кримінальними правопорушеннями обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання, узгоджене сторонами угоди про примирення від 16 травня 2017 року.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільні позови по кримінальному провадженню не заявлялися.

Витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування, слід стягнути із обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_6 від 16 травня 2017 року, укладену в м.Бережани Тернопільської області в об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №- 0000003 від 04 січня 2017 року та №- 0000017 від 01 лютого 2017 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185 КК України та ч.2 ст. 185 КК України й призначити йому за це узгоджене сторонами угоди про примирення від 16 травня 2017 року покарання :

-За ч.1 ст. 185 КК України 1 ( один) рік позбавлення волі.

-За ч.2 ст. 185 КК України -2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки з іспитовим терміном в 1( один) рік та 6 ( шість місяців).

Відповідно до п.п. 1.2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі:

Мобільний телефон марки «Apple Iphone 4» (IMEI НОМЕР_1 ), який перебуває на зберіганні у Козівському ВП Бережанського ВП ГУНП в Тернопільській області, повернути потерпілому ОСОБА_4 .

Мобільні телефони марки ASUS ZOOVD ZC500TG та Lenovo-А-850 - вважати повернутими потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі:

-263 (двісті шістдесят три) гривні 88 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок №- 6-12/17 від 10 січня 2017 року).

-263 (двісті шістдесят три) гривні 88 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок №- 6-13/17 від 10 січня 2017 року).

-351 (триста п`ятдесят одну) гривню 84 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи (висновок №- 6-93/17 від 13 лютого 2017 року).

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1