Справа № 162/776/16-к
Провадження № 1-кп/162/4/2017
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000127, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 травня 2016 року, про обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 342, частиною 1 статті 343, частиною 2 статті 345 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Старі Червища Камінь-Каширського району, жителя АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, водія Любешівського відділення швидкої допомоги Волинського обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф, одруженого, несудимого,

встановив:

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є працівником Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області (Волиньрибоохорона), який проводив рибоохоронний рейд з метою виявлення, припинення фактів незаконного добування водних біоресурсів, і відповідно до статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, приблизно о 08 годині 06 травня 2016 року перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на озері Люб`язь, що поблизу села Люб`язь Любешівського району Волинської області, вимагав та пропонував потерпілому залишити або знищити незаконні знаряддя лову риби риболовецькі сітки.

За наведених вище обставин щодо часу та місця ОСОБА_6 погрожував насильством та вбивством працівнику Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області (Волиньрибоохорона) ОСОБА_4 у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків, який відповідно до статті 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу.

Крім того, ОСОБА_6 за викладених вище обставин щодо часу та місця ставиться у вину вчинення умисного опору працівнику Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області (Волиньрибоохорона) ОСОБА_4 , що полягало у спробі вирвати сітки з рук потерпілого, шарпанні його за формений одяг.

Крім цього, ОСОБА_6 ставиться у вину умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 як працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих дій не визнав та показав, що приблизно з 05 години 30 хвилин 06 травня 2016 року він з своїми друзями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 поїхали на рибалку вудочками на ставок поблизу насосної станції, що за селом Підкормілля Любешівського району Волинської області та неподалік озера Люб`язь. Згодом на це місце приїхав і його син ОСОБА_9 з своїми друзями ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Через деякий час вони усім товариством вирішили піти поснідати за столик на берег озера Люб`язь. Там вони розпивали спиртне. У цей час троє осіб на моторному човні підпливли до берега. Обвинувачений до цих осіб не підходив. Один з цих чоловіків пройшов біля них, це був ОСОБА_12 . Згодом ці особи сіли у човен та поїхали. Приблизно за 50 метрів від місця відпочинку обвинувачений побачив як вказані особи виймають з води риболовецькі сітки. Він з цікавості вирішив підійти і подивитись. Троє осіб перебували у човні в одязі без розпізнавальних знаків. На його запитання хто вони, ці особи відповіли, що це його не стосується і щоб він не перешкоджав виконувати їм службові обов`язки. Тоді він зрозумів, що це рибінспекція. ОСОБА_4 певний час повністю закривав обличчя балаклавою. Натомість він ще до початку конфлікту упізнав ОСОБА_12 . Ці особи самі запропонували йому допомогти зняти сітки, розпалити вогнище та знищити їх. Обвинувачений зайшов у воду. Будь-яких фізичний дій щодо опору працівникам Волиньрибоохорони він не вчиняв. Катер стояв на березі у піску, і він не міг його розхитати. Натомість ОСОБА_4 зіскочив з човна у воду та без попередження двічі вистрелив. Одразу після цього ОСОБА_7 , його син ОСОБА_9 , які також прийшли на місце подій, впали. Він злякався, що ОСОБА_4 поцілив у сина і на цьому ґрунті, можливо, він і ображав потерпілого нецензурною лайкою. Згодом він побачив у ОСОБА_7 на руці кров. Уже на березі ОСОБА_4 заважав медичним працівникам надавати допомогу ОСОБА_7 . Знімаючи на відео, він провокував його та ОСОБА_7 . Обвинувачений намагався відтіснити ОСОБА_4 від ОСОБА_7 , ударів при цьому він не наносив. Обвинувачений знав ОСОБА_4 , однак йому було невідомо чи продовжує він працювати рибінспектором.

Потерпілий ОСОБА_4 у суді показав, що 05 та 06 травня 2016 року він разом з інспекторами Волиньрибоохорони ОСОБА_12 , ОСОБА_13 перебували у рибоохоронному рейді на озері Люб`язь, що у Любешівському районі Волинської області. Пересуваючись по акваторії озера на катері, почули присутність людей. На човні підійшли до берега. ОСОБА_12 оглядав прибережну смугу, він з ОСОБА_13 залишались біля катера. В цей час до них підійшов обвинувачений та привітався, запропонував сісти за стіл. Вони відмовились та продовжили патрулювання. Приблизно за 100 метрів у воді виявили сітки і почали витягувати їх з води. В цей час на місце подій підійшов ОСОБА_6 та сказав, що це його сітки і хай вони стоять у воді і надалі. Він вийняв фотокамеру та запропонував ОСОБА_6 повторити це на відео. Обвинувачений відмовився і сказав, що сітки не його. ОСОБА_6 зайшов у воду, однією рукою тримав човен, а іншою тягнув сітку на себе, перешкоджаючи таким чином інспектору ОСОБА_13 виймати її з води. ОСОБА_6 поводився агресивно, при цьому також пропонував йому та вимагав знищити сітки безпосередньо на березі озера. Він, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вимагали припинити протиправні дії. Син обвинуваченого ОСОБА_14 в цей час підійшов до човна та допомагав своєму батьку притримувати катер, відтягуючи його під берег. Крім цього, човен тягнув ОСОБА_7 . Катер почало розхитувати. На їх зауваження вказані особи не реагували і він, оцінюючи ситуацію, пов`язані з нею ризики, вирішив застосувати зброю: належний йому пневматичний пістолет. Він попередив, що застосовуватиме зброю. Перший постріл потерпілий зробив угору, другий постріл він також хотів зробити вгору, однак не втримав рівноваги та попав у руку ОСОБА_7 . Коли він зійшов на берег ОСОБА_7 та ОСОБА_6 нанесли йому декілька ударів. ОСОБА_7 , бив ногами по його ногах. Натомість ОСОБА_6 заподіяв йому близько семи ударів кулаками в ділянку грудної клітки, передпліччя, живота, один удар потрапив у потиличну ділянку голови. ОСОБА_6 неодноразово погрожував йому фізичною розправою. Згодом також погрожував та залякував його пристарілих батьків. Всі ці погрози він сприймав як реальні. На огляд до лікарів пішов у перший робочий день після подій. Потерпілий заперечив висунуту захисником обвинуваченого версію щодо отримання ним тілесних ушкоджень під час конфлікту на озері Люб`язь 05 травня 2016 року. ОСОБА_4 наполягає на суворому покаранні ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_12 , інспектор Волиньрибоохорони, у суді показав, що 06 травня 2016 року він разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_13 перебували у рибоохоронному рейді на озері Люб`язь у Любешівському районі. Вранці на катері об`їжджали акваторію озера та почули голоси. Біля урочища ОСОБА_15 підпливли до берега. Він підійшов до столика, де перебуло 5-6 чоловік, з них він упізнав ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , оскільки у минулому вони уже були у полі зору рибінспекції. Він поговорив з ними. ОСОБА_7 при цьому нецензурно висловлювався у його адресу. ОСОБА_6 пішов разом з ним до катера, де привітався з ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , запропонував їм приєднатись то товариства, «випити по сто грамів». Вони відмовились, ОСОБА_4 повідомив, що вони перебувають у рибоохоронному рейді. ОСОБА_4 , ОСОБА_13 та він продовжили рибоохоронний рейд. Невдовзі підняли з води сітку. На місце подій прийшов ОСОБА_6 , за ним підійшли його син та ОСОБА_7 . Обвинувачений вказав, що це його сітка, вимагав її залишити у воді, згодом запропонував спалити її. Побачивши, що живу рибу ОСОБА_13 викидає у воду, обвинувачений вигукнув: «Дивіться, рибінспекція викидає рибу у воду, молодці!». Між тим, обвинувачений почав тримати сітку ногою, висмикувати її з рук ОСОБА_13 , підтягувати човен до берега. Згодом ОСОБА_7 також почав тягнути човен. На зауваження ОСОБА_4 вказані особи не реагували, поводились агресивно. Потерпілий попереджав, що застосує зброю. ОСОБА_4 витягнув пневматичний пістолет і вистрелив угору. Це налякало обвинуваченого, він на деякий час відійшов від катера, однак згодом він знову почав розхитувати човен. ОСОБА_4 , здійснюючи другий постріл, не втримав рівноваги і куля влучила у ОСОБА_7 . Після цього свідок повідомив про інцидент в Управління рибоохорони. Уже на березі ОСОБА_6 почав погрожувати свідку та потерпілому фізичною розправою. ОСОБА_12 бачив як ОСОБА_7 наносив удари потерпілому у голову і у шию, натомість він не бачив чи бив потерпілого обвинувачений. Відповідаючи на додаткові запитання, свідок зазначив, що ОСОБА_6 ще з часу їх першої зустрічі на березі поблизу столика зрозумів, що на озері перебуває рибоохорона. Обвинувачений, вказуючи на нього, говорив своїм друзям, що це рибінспектор. Під час бесіди ОСОБА_6 з рибінспекторами останній впізнав ОСОБА_4 . Обвинуваченому повідомили, що здійснюється рибоохоронний рейд.

Свідок ОСОБА_13 , інспектор Волиньрибоохорони, в цілому підтвердив показання ОСОБА_12 , ОСОБА_4 щодо зустрічі обвинуваченого з ними ще до конфлікту з сітками. Додавши, що на їх запитання, що він робить на озері, обвинувачений відповів, що ловлять рибу на вудки. Відпливши від цього місця за 50-70 метрів у воді, вони знайшли риболовецьку сітку, яка одним кінцем була при березі. Сітку затягнуло у гвинт двигуна катера. Свідок почав виймати її з води. У цей момент на місце подій прийшов ОСОБА_6 наказав їм не чіпати його сітки, ступивши на неї ногою. Коли ОСОБА_4 почав знімати це на відео ОСОБА_6 відмовився від своїх слів. Побачивши, що живу рибу ОСОБА_13 викидає у воду, обвинувачений крикнув: «Рибінспекція викидає рибу у воду, молодці!». Однак обвинувачений продовжував рукою смикати за сітку, а іншою рукою почав тягти човен до берега. На зауваження ОСОБА_4 ОСОБА_6 не реагував, навпаки, почав лаятись, погрожувати, що переверне човен. ОСОБА_7 також узявся за човен та почав тягти його до берега, до човна підійшов син обвинуваченого. ОСОБА_4 повідомив, що застосовуватиме зброю та зробив попереджувальний постріл угору. Човен почало розхитувати, під час цього ОСОБА_4 здійснив другий постріл і випадково, намагаючись зберегти рівновагу, попав у ОСОБА_7 . Уже на березі він бачив як ОСОБА_6 наносив ОСОБА_4 удари кулаком у ділянку грудей. ОСОБА_7 бив ОСОБА_4 кулаком по потилиці, ногою по ногах. Свідок перебував у форменому одязі з нашивкою «Волиньрибоохорона», у ОСОБА_4 був нагрудний значок. Потерпілий не закривав обличчя балаклавою, у нього на шиї була косинка.

Свідок ОСОБА_7 у суді показав, що вранці 06 травня 2016 року він разом з обвинуваченим, ОСОБА_8 приїхали на рибалку на ставок насосної станції, що за селом Підкормілля Любешівського району. Згодом до них приєднались ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Приблизно через годину вони вирішили поснідати, однак працівник насосної станції не дозволив їм розпалити багаття, і вони пішли до столика на березі озера Люб`язь. Коли вони снідали, то неподалік зупинився човен, на якому було троє людей. Один з них вийшов на берег та мовчки походив біля них. Згодом вказані особи відпливли. Через деякий час він почув брязкіт. Вони з цікавості вирішили піти подивитись, що там робиться. На місце, де стояв човен, пішли ОСОБА_6 , його син, він з ОСОБА_8 . Свідок побачив як згадані невідомі особи виймають сітки з води. Особисто цих людей він не знав, на їх одязі не було розпізнавальних знаків, в одного з них на обличчі була балаклава. Як згодом з`ясувалось це був ОСОБА_4 . ОСОБА_6 запропонував їм спалити сітки, у відповідь один з них погодився та запропонував обвинуваченому сісти у човен та допомогти, а тим, хто лишився на березі -- розпалювати багаття. Між ОСОБА_6 та особами на човні виникла словесна перепалка. ОСОБА_6 та ОСОБА_14 перебували у воді, обвинувачений тримався однією рукою за човен. ОСОБА_4 зіскочив з човна та двічі, з інтервалом у кілька секунд, вистрелив у нього, попавши у руку. Лише після пострілів ОСОБА_4 зняв балаклаву з обличчя. Коли свідок стояв біля човна, то ОСОБА_12 вдарив його по ногах і він упав. Свідку стало погано. ОСОБА_4 знімав його на відео надто близько, натомість він просив, щоб його не знімали. ОСОБА_4 також перешкоджав кареті швидкої допомоги їхати у лікарню. Свідок особисто знав ОСОБА_4 , адже той у 2015 році складав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_14 , син обвинуваченого, підтвердив показання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо подій, які передували конфлікту між його батьком та інспекторами Волиньрибоохорони, щодо відсутності в останніх розпізнавальних знаків на одязі тощо. Він з батьком, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підійшли на місце, де згадані особи знімали з води сітки. На запитання цих осіб вони відповіли, що сітки їм не належать. ОСОБА_6 запропонували допомогти та сісти у човен. Згодом між обвинуваченим та вказаними особами почалась словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 зіскочив з човна та без попереджень двічі вистрелив у сторону ОСОБА_7 . У цей момент свідок стояв поблизу човна. Злякавшись першого пострілу, він упав у воду, а піднявшись, утік у ліс. Коли він повернувся на місце подій, то побачив ОСОБА_7 з закривавленою рукою. Свідок бачив як один з рибінспекторів «підсік» ОСОБА_7 веслом, від чого останній упав. Поведінка ОСОБА_4 після здійснення ним пострілів, на думку свідка, була провокаційною, він дуже близько знімав закривавленого ОСОБА_7 на відео, чим викликав в останнього та в його батька обурення. По приїзду карети швидкої допомоги потерпілий заважав лікарям. Свідок не бачив як його батько бив ОСОБА_17 . Після конфлікту по приїзду поліції, коли він повернувся до місця сніданку, то чув ще третій постріл. Про те, що особи, які знімали сітки, є рибінспекторами він дізнався у ході досудового розслідування.

Свідок ОСОБА_8 показав, що разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вранці поїхали на рибалку вудочками на ставок поблизу насосної станції у селі Підкормілля Любешівського району, що неподалік озера Люб`язь. До них приєднались ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Після 07 години усім товариством вирішили піти на берег озера в урочище Бейжа поснідати, при цьому вживали спиртне. Згодом вони побачили моторний човен, який зупинився неподалік, на човні було троє чоловіків. Один з цих чоловіків підійшов до них, привітався, запитав що святкують та повернувся до човна. Згодом вони почули плескіт весла у воді. ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 пішли подивитись. Приблизно за дві хвилини він пішов за ними. Коли він підійшов на місце подій, то побачив згаданих осіб на човні, вони виймали з води сітку, їх одежа не містила розпізнавальних знаків. ОСОБА_4 уже був без балаклави, свідок його впізнав, адже потерпілий раніше складав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_6 пропонував спалити сітки. ОСОБА_4 погодився та запропонував ОСОБА_6 сісти у човен та допомогти випускати рибу, а їм розпалювати багаття на березі. ОСОБА_6 підійшов до човна та взявся руками за борт, його стали відштовхувати, обвинувачений не відпускав, просив показати посвідчення. ОСОБА_6 при цьому човна не розхитував. Почалась словесна перепалка. ОСОБА_4 просив не перешкоджати їм виконувати свої обов`язки. В цю мить ОСОБА_4 зіскочив з човна у воду, вийняв пістолет та двічі, раз по раз, вистрелив, тримаючи пістолет прямо біля тулуба. ОСОБА_14 упав, у ОСОБА_7 на рукаві він побачив кров. Він побіг на місце, де вони снідали, по воду. Коли повернувся, то ОСОБА_7 уже лежав на землі, корчився від болю. ОСОБА_4 знімав це на відео, провокуючи цим ОСОБА_7 . Свідок не бачив, щоб ОСОБА_7 чи ОСОБА_6 наносили ОСОБА_4 удари. Після того як ОСОБА_7 забрала карета швидкої допомоги, а на місце подій приїхали поліцейські, він бачив та чув як ОСОБА_4 здійснив ще один постріл з пістолета.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 показали, що на місце конфлікту вони прийшли після двох пострілів, до цього вони перебували біля столу. На місці подій побачили ОСОБА_7 , який лежав на землі. ОСОБА_4 при цьому знімав це на відео. Свідки не бачили, щоб ОСОБА_6 бив ОСОБА_4 . Обвинувачений матюкався, однак не погрожував інспекторам Волиньрибоохорони.

Перевіряючи версію захисника обвинуваченого про можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 05 травня 2016 року, судом допитувались наступні свідки.

Свідок ОСОБА_18 у суді показав, що 05 травня 2016 року він бачив конфлікт рибінспекторів з місцевими мешканцями (15-20 чоловік). Вказані особи шарпали ОСОБА_4 за одяг. Між тим явних тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не було.

Свідок ОСОБА_19 також підтвердив конфлікт ОСОБА_4 з місцевим мешканцями на березі озера Люб`язь 05 травня 2016 року. При цьому ОСОБА_4 наносили удари у груди. На запитання суду свідок повідомив, що ОСОБА_4 складав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.

Свідок ОСОБА_20 , інспектор Любешівського відділення поліції, у суді показав, що 05 травня 2016 року виїжджав у складі слідчо-оперативної групи на озеро Люб`язь за повідомленням екологічного інспектора ОСОБА_21 . На місці подій, крім ОСОБА_21 , були місцеві жителі (15-20 чоловік) та два інспектори Волиньрибоохорони: ОСОБА_4 та ОСОБА_13 . Суперечка виникла між місцевими та рибінспекторами з приводу того, чи мають останні право на вихід у воду з човном у нерестовий період риби. Ніхто з учасників конфлікту не заявляв про побої, у ОСОБА_4 , принаймні, видимих ушкоджень не було.

У матеріалах Любешівського відділення поліції по повідомленню ОСОБА_21 щодо конфлікту, який мав місце з участю ОСОБА_4 05 травня 2016 року, відсутні дані про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Згідно з висновком експерта № 33 від 13 травня 2016 року у ОСОБА_4 під час проведення судово-медичної експертизи виявлено наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин правої половини потиличної ділянки волосистої частини голови; садна правої половини грудної клітки і першого пальця правої кисті; синець і садно лівого передпліччя; синці правої гомілки, лівих стегна, коліна і гомілки. Дані тілесні ушкодження утворились внаслідок травмуючої дії тупих предметів (предмету), згідно їх морфологічних особливостей, не виключається, що в термін, вказаний у постанові і потерпілим. При цьому садна першого пальця правої кисті і лівого передпліччя виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмету) з виражено обмеженою або нерівномірною слідоутворюючою поверхнею (не виключається, що вільних країв нігтів пальців руки людини); синці лівих передпліччя, стегна і гомілки утворились внаслідок травмуючої дії тупих предметів (предмету) з обмеженою або нерівномірною слідоутворюючою поверхнею; в решті виявлених тілесних ушкоджень будь-які специфічні ознаки, що вказували б на характерні особливості слідоутворюючої поверхні травмуючих предметів (предмету) відображення не знайшли. За ступенем тяжкості усі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 як кожне окремо, так і увесь їх перелік, належать до категорії легких тілесних ушкоджень (Т. 1 арк. 135-137).

Згідно з постановою № 002294 від 06 травня 2016 року головним державним інспектором Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області ОСОБА_13 . ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він о 08 годині 06 травня 2016 року виривав з рук працівників Волиньрибоохорони риболовецьку сітку, розхитував риболовецький човен, в якому знаходились три інспектори Волиньрибоохорони, намагаючись його перевернути. Цими діями ОСОБА_6 здійснював перешкоди працівникам Волиньрибоохорони при проведенні ними рибоохоронного рейду на рибогосподарському водному об`єкті озері Люб`язь Любешівського району.

Обвинувачений оскаржив цю постанову у порядку Кодексу адміністративного судочинства України. Постановою Любешівського районного суду Волинської області від 24 червня 2016 року постанову інспектора Волиньрибоохорони скасовано. Натомість постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року скасовано постанову Любешівського районного суду Волинської області, а адміністративний позов ОСОБА_6 залишено без задоволення. (Т. 1 арк. 77-83).

ОСОБА_6 також притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) за здійснення о 08 годині 06 травня 2016 року лову водних біоресурсів разом з ОСОБА_7 на озері Люб`язь двома сітками без дозволу на промисел. Постанова судді Любешівського районного суду Волинської області від 19 травня 2016 року залишена без змін Апеляційним судом Волинської області. При цьому встановлено, що вилучені інспекторами Волиньрибоохорони сітки належать ОСОБА_6 (Т. 1 арк. 167, 168, 173-175).

Згідно з планом-наказом Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області № 116 від 05 травня 2016 року потерпілий ОСОБА_4 був учасником рибоохоронного рейду по водоймах Волинської області з 05 по 07 травня 2016 року (Т.1 арк. 112, 147).

Під час огляду місця події 06 травня 2016 року працівниками поліції на місці конфлікту на березі озера Люб`язь виявлено моторний човен з державним номерним знаком НОМЕР_1 . На передній частині човна знаходились риболовецькі сітки з рибою (Т.1 арк. 106-109).

Згідно з консультативним висновком спеціаліста потерпілий ОСОБА_4 06 травня 2016 року був тверезим (Т. 1 арк. 110).

Відповідно до протоколів від 06 травня 2016 року слідчий поліції оглянув формений одяг інспекторів Волиньрибоохорони ОСОБА_4 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 . На лівій кишені у ділянці грудної клітки належної ОСОБА_4 куртки виявлено навісний металевий значок з гербом України та написом «Державний інспектор рибоохорони». У ділянці грудей на форменій курці ОСОБА_12 наявний шеврон з написом «Волиньрибоохорона», шеврон з аналогічним написом міститься на правому рукаві. Аналогічні написи наявні на представленому ОСОБА_13 кітелі. (Т.1 арк. 113, 114, 117-119, 122-124).

Потерпілий ОСОБА_4 відповідно до наказів начальника Волиньрибоохорони працює на посаді інспектора відділу охорони водних біоресурсів з 02 січня 2013 року, а на посаді головного державного інспектора з 22 грудня 2014 року (Т.1 арк. 156, 157).

Згідно з посадовою інструкцією головний державний інспектор Волиньрибоохорони серед іншого має право вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя добування водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддям правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них, та незаконно добуті біоресурси, якщо неможливо встановити власника. Проводити у випадках, встановлених законом, фотографування, звукозапис, фото- і відео зйомку як допоміжні засоби для запобігання і виявлення порушень законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (Т. 1 арк. 143-146).

Відповідно до акту про проведення службового розслідування № 2 від 10 травня 2016 року комісія Волиньрибоохорони дійшла висновку про правомірність застосування потерпілим ОСОБА_4 власної травматичної зброї (Т. 1 арк. 150-152).

З долученого до протоколу огляду відеозаписів слідує, що ОСОБА_6 не реагує на вимогу потерпілого відійти від човна з інспекторами Волиньрибоохорони, обвинувачений відштовхує човен. До плавзасобу підходить син обвинуваченого ОСОБА_14 та також починає його штовхати. ОСОБА_6 пропонує, а згодом вимагає, знищити сітки. На одному з відео (після пострілів) ОСОБА_6 грубо лається та звертається до інспектора ОСОБА_12 по імені, пригадуючи йому випадок попереднього затримання обвинуваченого на воді з рибою. ОСОБА_7 намагається витягнути човен рибінспекції з води, при цьому зачіплюється за весло, яке тримає ОСОБА_12 та падає. На інших відео ОСОБА_6 у грубій формі погрожує інспекторам Волиньрибоохорони, що їх «повзриває і розстріляє», «вони не зможуть з`явитись на території району», «будуть втоплені». ОСОБА_4 неодноразово вказує, що він виконує свої службові обов`язки. На одному з відео потерпілий звертає увагу, що ОСОБА_6 йому подряпав руку. ОСОБА_4 намагався зняти на відео характер поранень ОСОБА_7 , які той отримав внаслідок пострілів потерпілого з пневматичного пістолета. При цьому ОСОБА_7 ногою вдаряє потерпілого по ногах. Згодом ОСОБА_6 вдаряє потерпілого кулаком у голову та погрожує фізичною розправою.

З наданого потерпілим диску з відеозаписом від 15 жовтня 2015 року вбачається як ОСОБА_6 намагається чинити опір інспектору Волиньрибоохорони ОСОБА_12 . При цьому ОСОБА_4 застерігає ОСОБА_6 не чинити опір та надати можливість оглянути човен. ОСОБА_6 ігнорує вимоги рибінспекторів, а згодом викидає з човна сумку з рибою.

Суд констатує суттєві розбіжності у показаннях обвинуваченого, потерпілого, свідків, які неможливо усунути передбаченими кримінальним процесуальним законом засобами.

Між тим, оцінюючи досліджені докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, суд доходить таких висновків.

З метою належної кваліфікації дій ОСОБА_6 , аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, оглянувши відеозаписи, здійснюючи розгляд кримінального провадження у межах пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, суд вважає за необхідне умовно розділити події на три частини: до початку активної фази конфлікту обвинуваченого з інспекторами Волиньрибоохорони; власне конфлікт обвинуваченого та рибінспекторів до поранення ОСОБА_7 ; конфлікт після поранення ОСОБА_7 .

З тих подій, які передували конфлікту, юридичне значення має чи було відомо на початок дій, які ставляться у вину ОСОБА_16 , що він вчиняв протидію інспекторам Волиньрибоохорони.

З цього приводу суд звертає увагу, що ОСОБА_6 у судовому засіданні сам вказав, що ще до початку конфлікту він впізнав ОСОБА_12 , якого знав попередньо. Крім цього, свідок ОСОБА_8 показав, що коли до них до столика підійшов ОСОБА_12 , між ними відбувся короткий діалог. Цю обставину також підтвердив і сам ОСОБА_12 , додавши, що уже тоді ОСОБА_7 висловлювався у його адресу нецензурною лайкою.

Інші свідки, які у цей час перебували біля столика на березі озера, цю обставину не підтвердили.

Суд також звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_4 , свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_12 кожен окремо дали послідовні показання, що ОСОБА_6 підходив до них, коли вони вперше зупинились на човні та вийшли на берег біля урочища Бейжа. При цьому ОСОБА_6 запитав, що вони роблять на озері та запропонував пригоститись горілкою, на що рибінспектори відмовились і повідомили, що перебувають у рибоохоронному рейді.

Крім цього, на одному з відео зафіксовано як ОСОБА_6 вигукнув: «Дивіться, рибінспекція викидає рибу у воду, молодці!», після цього обвинувачений вимагає спалити сітки на місці події та підходить до човна рибінспекції.

Таким чином, суд доходить висновку, що обвинувачений на початок конфлікту знав, що особи, які виймають сітки, є інспекторами Волиньрибоохорони.

Обставини конфлікту до поранення ОСОБА_7 .
Судом встановлено, що під час конфлікту, до здійснення пострілів потерпілим, ОСОБА_6 вчиняв такі дії. Перебуваючи у воді, обвинувачений тримав риболовецьку сітку, висмикуючи її з рук ОСОБА_13 , штовхав човен, чим перешкоджав інспекторам Волиньрибоохорони здійснювати свої безпосередні обов`язки щодо фіксації правопорушення у сфері використання природних живих біоресурсів. Крім цього, ОСОБА_6 вимагав та пропонував спалити сітки.

Суд констатує, що у ході судового розгляду встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 на початку конфлікту не виймав риболовецьких сіток з води. Між тим, ця обставина зазначена в обвинуваченні.

З показань свідка ОСОБА_13 , слідує, що ще до пострілів, коли вони перебували у катері, одночасно з вимогою залишити або спалити сітки ОСОБА_6 почав їм погрожувати.

Потерпілий, свідок ОСОБА_12 , описуючи поведінку ОСОБА_6 у цей момент, вказують на агресивність його дій.

Натомість свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_8 у своїх показаннях не підтвердили факт погроз зі сторони обвинуваченого.

На оглянутому судом відеозаписі цього моменту також відсутні погрози зі сторони ОСОБА_6 .

Зазначене на підставі статті 62 Конституції України суд трактує на користь обвинуваченого і виключає цю обставину.

На основі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності суд вважає, що будь-яких інших дій на цій стадії конфлікту, які б могли утворювали склад злочину, передбачений частиною 3 статті 342 КК, ОСОБА_6 не вчиняв.

Отже, дії ОСОБА_6 у цій частині підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 342 КК як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Разом з тим, ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 188-5 КУпАП за невиконання законних розпоряджень посадових осіб, які здійснюють контроль у галузі охорони природних ресурсів. Відповідно до постанови інспектора Волиньрибоохорони ОСОБА_13 , яка набрала законної сили, з об`єктивної сторони проступок ОСОБА_6 полягав у вириванні з рук працівників Волиньрибоохорони риболовецької сітки, розхитуванні човна. На обвинуваченого накладено стягнення у виді штрафу розміром 255 гривень. У випадку несплати штрафу у добровільному порядку постановлено стягнути 510 гривень, що становить тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з статтею 53 КК штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу. Розмір штрафу визначається судом від тридцяти до п`ятдесяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

По суті аналогічне визначення штрафу як виду адміністративного стягнення зазначене у статті 26 КУпАП.

Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналізуючи наведене, вид та розмір застосованої до обвинуваченого адміністративної санкції за невиконання вимог інспекторів Волиньрибоохорони по припиненню дій, які полягали у вириванні з рук працівників Волиньрибоохорони риболовецької сітки, розхитуванні човна, суд констатує її тотожність та співмірність з кримінальним покаранням.

Ця обставина виключає кримінальну відповідальність обвинуваченого у цій частині, що відповідатиме визначеному у статті 61 Конституції України принципу заборони повторного притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до статті 8 Основного Закону норми Конституції є нормами прямої дії.

Враховуючи наведене, суд закриває провадження в обвинуваченні ОСОБА_6 за частиною 2 статті 342 КК на підставі статті 61 Конституції України.

Частина 1 статті 343 КК передбачає відповідальність за умисний вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

За версією обвинувачення незаконний вплив на потерпілого полягав у вимозі залишити сітки обвинуваченому або самостійно знищити вказані сітки шляхом спалювання, які супроводжувалась нанесенням потерпілому тілесних ушкоджень, погроз фізичною розправою.

Питання чи погрожував обвинувачений потерпілому на цій стадії конфлікту судом оговорювалось вище.

Між тим, потерпілий ОСОБА_4 , згадуючи обставин конфлікту вказує, що тілесні ушкодження йому обвинувачений почав наносити після пострілів, коли він вийшов з човна і наблизився до ОСОБА_7 .

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_6 , вимагаючи залишити або знищити сітки, тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював. Ця обставина також підлягає виключенню з обвинувачення.

Дії обвинуваченого щодо його пропозиції знищити риболовецькі сітки шляхом спалювання безпосередньо на місці їх виявлення сторона захисту вважає малозначними.

З цього приводу суд відповідно до статті 458 Кримінального процесуального кодексу України (далі --КПК) враховує правовий висновок Верховного Суду України у справі № 5-221кс15 від 24 грудня 2015 року з зазначеного питання. Отже, Верховний Суд зазначив, що відповідно до частини 2 статті 11 КК не визнається злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Специфіка встановлення малозначності діяння полягає в обов`язковій сукупності трьох умов: 1) формальна наявність у вчиненому діянні ознак складу злочину, передбаченого КК, тобто всіх тих передбачених у законі об`єктивних і суб`єктивних ознак, що у відповідній статті (частині статті) Особливої частини КК характеризують певний склад злочину. Діяння, яке не містить хоча б однієї ознаки складу злочину, не може визнаватись малозначним. Якщо істотність матеріальної (майнової чи фізичної) шкоди визначена безпосередньо в кримінальному законі шляхом закріплення конкретного розміру шкоди, яка має бути завдана при вчиненні відповідного злочину, то недосягнення цього рівня шкоди свідчить про відсутність у діях особи кримінальної протиправності, що унеможливлює звернення до частини 2 статті 11 КК; 2) малозначне діяння не становить суспільної небезпеки, яка є типовою для певного злочину. Це виражається в тому, що воно не заподіює взагалі шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству чи державі, або заподіює їм явно незначну (мізерну) шкоду; 3) малозначне діяння не повинно бути суб`єктивно спрямоване на заподіяння істотної шкоди. Якщо існує невідповідність між фактично вчиненим малозначним діянням і умислом, спрямованим на заподіяння істотної шкоди, має наставати кримінальна відповідальність за замах на той злочин, який особа бажала вчинити. Поняття істотної шкоди у контексті частини 2 статті 11 КК носить оціночний характер, його зміст визначається оцінкою правозастосовними органами всіх конкретних обставин справи. Про оціночний характер шкоди можна говорити лише в тому випадку, коли законодавець у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК використовує загальні оціночні поняття: тяжкі наслідки, інші тяжкі наслідки (відносно визначені правові норми). Якщо істотність шкоди знаходить своє чітке відображення у визначенні об`єктивних ознак того чи іншого складу злочину, тобто характер шкоди є фіксованим і не може оцінюватись на розсуд правозастосувача (абсолютно визначені правові норми), застосування кримінально-правової норми про малозначність виключається. На встановлення малозначності діяння жодні інші фактори, крім вказаних вище обов`язкових умов, не впливають. Відповідно, посткримінальна поведінка порушника кримінально-правової заборони, характеристика його особи, ступінь реалізації злочинного умислу, інші обставини, що відповідно до закону є правовими підставами для пом`якшення покарання або звільнення від кримінальної відповідальності, значення в контексті встановлення наявності чи відсутності малозначності діяння за частиною 2 статті 11 КК не мають.

Аналізуючи питання, які наслідки потягло б за собою виконання працівниками Волиньрибоохорони вимоги ОСОБА_6 залишити або знищити риболовецькі сітки, чи є вони істотними, суд бере до уваги, що вказані сітки були безпосереднім предметом здійснення обвинуваченим незаконного промислового вилову риби, що встановлено відповідними судовими рішеннями. У випадку їх втрати чи знищення ще до фіксації протиправних дій, встановити винуватість особи у вчиненні цього правопорушення було б неможливо. Суд вважає, що саме у цьому полягав мотив ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що у цьому випадку відсутні підстави визнавати вказані дії ОСОБА_6 малозначними.

Таким чином, дії ОСОБА_6 у цій частині підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 343 КК.

Обставини конфлікту після поранення ОСОБА_7 .
Аналізуючи показання, інші досліджені у судовому засіданні докази, суд констатує, що після поранення ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_4 , вийнявши фотокамеру, почав знімати відео. На цих записах зафіксовано, які дії вчиняв безпосередньо ОСОБА_7 , який характер його поранення, дії та висловлювання ОСОБА_6 та інших учасників конфлікту. При цьому необхідно констатувати, що дії потерпілого не були пов`язані з фіксацією правопорушення у сфері використання водних біоресурсів. Таким чином, суд вважає, що у цей момент ОСОБА_4 не виконував свої безпосередні службові обов`язки.

ОСОБА_6 , перебуваючи біля ОСОБА_7 , у грубій формі погрожував ОСОБА_4 , іншим працівникам Волиньрибоохорони вбивством, розправою тощо. Ці погрози стосуються дій рибінспекторів в цілому і пов`язані з їх професійною діяльністю. При цьому ОСОБА_6 пригадує ОСОБА_12 як той у 2015 році разом ОСОБА_4 намагався його спіймати з рибою, яку він ловив на весілля когось із своїх дітей.

На одному з відео зафіксовано як обвинувачений подряпав руку потерпілого, вдарив його в обличчя, на іншому -- потерпілого по ногах уже вдаряє ОСОБА_7 .

Отже, суд доходить висновку, що дії ОСОБА_6 по заподіянню тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , не містять складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 345 КК, адже в цей момент потерпілий не виконував своїх службових обов`язків, пов`язаних з правоохоронною діяльністю. Умисел обвинуваченого був спрямований не на перешкоджання ОСОБА_4 у здійсненні своїх професійних обов`язків, а на заподіяння йому тілесних ушкоджень у зв`язку з відеофіксацією поранень ОСОБА_7 , що обурювало обвинуваченого. Між тим, дії ОСОБА_6 мають ознаки злочину, передбаченого статтею 125 КК, однак його вчинення не ставиться у вину обвинуваченому. За таких умов самостійна перекваліфікація судом дій обвинуваченого у цій частині буде порушенням його права на захист та погіршить становище особи, стосовно якої розглядається кримінальне провадження.

Вищезазначене не позбавляє права потерпілого у майбутньому вимагати притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Разом з тим, погрози ОСОБА_6 насильством та вбивством, які були адресовані ОСОБА_4 у зв`язку з його службовою діяльністю, підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 345 КК.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частиною 2 статті 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вирішуючи питання про покарання, суд враховує, що по місцю проживання та роботи обвинувачений характеризується виключно позитивно. ОСОБА_6 виховав шістьох дітей, трудолюбивий, ввічливий, завжди готовий допомогти. На роботі зарекомендував себе дисциплінованим працівником, має високий рівень кваліфікації, ввічливий, тактовний, врівноважений, не допускає конфліктних ситуацій (Т.1 арк. 75, 76, 178).

Між тим, потерпілий наполягає на суворому покаранні обвинуваченого.

Обставин, що пом`якшують покарання, не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення ОСОБА_6 злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Суд також бере до уваги, що об`єктом посягання вчинених ОСОБА_6 злочинів є авторитет органів державної влади, які забезпечують державну політику у сфері використання, відтворення та регулювання водних біоресурсів в Україні.

Суд не вбачає підстав для застосування у цьому випадку статей 75, 76 КК.

Немає підстав і для призначення покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, ніж передбачено санкціями статей, за якими кваліфіковано дії обвинуваченого.

Таким чином, для досягнення передбачених статтею 50, частиною 2 статті 65 КК цілей необхідним і достатнім буде призначення покарання в межах санкцій статей, за якими судом кваліфіковано дії обвинуваченого, у виді виправних робіт з визначенням остаточного покарання за цим вироком шляхом часткового складання покарань.

Передбачених процесуальних законом приводів і підстав для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу немає.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень статті 100 КПК.

Процесуальних витрат, окрім витрат, пов`язаних з правовою допомогою потерпілому, з прибуттям його до місця досудового розслідування та судового провадження, у кримінальному провадженні немає. Питання про стягнення з обвинуваченого вказаних витрат, вирішено у рамках цивільного позову потерпілого.

Вирішення цивільного позову потерпілого.
Потерпілим ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування 233,69 гривень майнової та 5000 гривень моральної шкоди.

Крім цього, потерпілий просить стягнути з обвинуваченого 1000 гривень витрат на правову допомогу та 3529,08 гривень витрат на проїзд.
В обґрунтуванні позову у частині стягнення майнової шкоди потерпілий вказує, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень він звертався за медичною допомогою та поніс витрати на суму 233,69 гривень.

Щодо моральної шкоди ОСОБА_4 зазначає, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , які полягали у перешкоджанні потерпілому у здійсненні ним своїх службових обов`язків, погроз, шарпанині, грубої нецензурної лайки, заподіяння тілесних ушкоджень, він зазнав моральних страждань. Крім цього, потерпілий звертає увагу, що протиправні дії ОСОБА_6 відбувались при свідках, у яких може скластись хибне враження про безкарність такої поведінки. ОСОБА_6 своїми діями порушив встановлені законом гарантії щодо його службової діяльності, принижував ділову репутацію потерпілого.

Вирішуючи цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, суд звертає увагу, що дії обвинуваченого у цій частині перекваліфіковано та фактично виключено з фабули обвинувачення заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

У зв`язку з наведеним на підставі статті 129 КПК позов ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням від отриманих тілесних ушкоджень, необхідно залишити без розгляду.

Оговорюючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується наступним.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи розмір заявлених позовних вимог щодо компенсації моральної шкоди, ОСОБА_4 вказує, що відчував фізичний біль, моральні переживання, діями ОСОБА_6 здійснено посягання на його честь і гідність, ділову репутацію.

Обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов потерпілого не визнав.

Аналізуючи наведене вище, а також беручи до уваги, що заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень виключено з фабули обвинувачення, суд доходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_4 у частині стягнення моральної шкоди.

При цьому суд констатує, що дії обвинуваченого вчинені з явною зневагою та намаганням залякати потерпілого, були спрямовані на приниження гідності ОСОБА_4 , його ділової репутації як працівника правоохоронного органу. Зазначене потягло за собою певні моральні переживання у потерпілого.

Таким чином, виходячи з принципів поміркованості, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з обвинуваченого як компенсацію завданої потерпілому моральної шкоди суму у розмірі 4000 тисячі гривень.

ОСОБА_4 також просить стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу, пов`язану з з`ясуванням адвокатом фактичних обставин справи, вивченням судової практики, підготовкою клопотань, заяв, цивільного позову тощо.

На підтвердження понесених витрат ОСОБА_4 подано довідку-розрахунок, розрахункову квитанцію адвоката ОСОБА_22 .

При вирішенні цього питання суд виходить з положень частини 2 статті 120 КПК, відповідно до якої витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Суд звертає увагу, що адвокат ОСОБА_22 у порядку КПК не залучався до провадження у справі у якості представника ОСОБА_4 , а Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» не регулює порядок стягнення процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги у кримінальних справах.
Таким чином, у задоволенні позову потерпілого у цій частині необхідно відмовити.
Вирішуючи питання, про стягнення з обвинуваченого у користь потерпілого витрат, пов`язаних з прибуттям до місця досудового розслідування та суду, необхідно виходити з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілий зареєстрований та проживає у місті Луцьк Волинської області.
ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченого витрати, які він затратив на проїзд з місця проживання до місця досудового розслідування та суду власним автомобілем «Кіа Rio» з розрахунку, що загальна відстань з Луцька у Любешів і назад становить 274 кілометри, норма витрат пального його транспортного засобу становить 7,2 літра бензину на 100 кілометрів. Потерпілий з`являвся до органу досудового розслідування 29 серпня 2016 року, 06 вересня 2016 року, до суду 30 вересня, 16 листопада, 02 грудня 2016 року, 24 січня, 15 березня 2017 року. Потерпілим подано сім чеків про придбання бензину марки А-95 на загальну суму 3529,08 гривень.
Згідно з частинами 3, 5 статті 122 КПК потерпілим, цивільним позивачам, свідкам оплачуються проїзд, наймання житла та добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів та експертів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок і розміри компенсації (відшкодування) витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів досудового розслідування, прокуратури, суду або до органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним спеціалізованим установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 710 від 01 липня 1996 року, зокрема потерпілим, якщо виконання їх процесуальних функцій пов`язане з перебуванням за межами населеного пункту постійного проживання, компенсується (відшкодовується) вартість проїзду до місця виклику і назад. Такі витрати не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Згідно з пунктом 6 Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 59 від 13 березня 1998 року, витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Таким чином, законодавством щодо норм відшкодування витрат на відрядження не передбачено можливості компенсації витрат на проїзд на власному транспорті.

Отже, у стягненні з обвинуваченого затрат потерпілого у зв`язку з проїздом з місця проживання до місця досудового розслідування та суду на власному транспорті також необхідно відмовити.
Керуючись статтями 370, 374 КПК, суд

ухвалив:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчинені злочинів, передбачених частиною 1 статті 343, частиною 1 статті 345 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання:
-- за частиною 1 статті 343 Кримінального кодексу України шість місяців виправних робіт із відрахуванням в доход держави 15 відсотків із суми заробітку;
-- за частиною 1 статті 345 Кримінального кодексу України один рік виправних робіт із відрахуванням в доход держави 15 відсотків із суми заробітку.
На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, передбачених частиною 1 статті 343, частиною 1 статті 345 Кримінального кодексу України, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт на строк один рік і три місяці із відрахуванням в доход держави 15 відсотків із суми заробітку.
Строк відбуття покарання рахувати з початку здійснення відрахувань.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 про обвинувачення за частиною 2 статті 342 Кримінального Кодексу України закрити на підставі статті 61 Конституції України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 у користь потерпілого ОСОБА_4 4000 (чотири тисячі) гривень моральної шкоди.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 у частині вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 майнової шкоди, пов`язаної з витратами на лікування, у сумі 233 (двісті тридцять три) гривні 69 копійок залишити без розгляду.

Відмовити у цивільному позові потерпілого ОСОБА_4 у частині вимог про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 1000 (однієї тисячі) гривень витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних з прибуттям до місця досудового розслідування та суду, на суму 3529 (три тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 08 копійок.
Речові докази:
-- належний ОСОБА_13 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 формений одяг, залишити у їх повному розпорядженні;

-- дві риболовецькі сітки, які знаходяться на зберіганні у Любешівському відділенні поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, з написом «06.05.2016, 001787, озеро Люб`язь, ОСОБА_6 , сітка, жилка біла» -- передати Любешівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для виконання постанови Любешівського районного суду Волинської області № 162/392/16-п у частині їх конфіскації у ОСОБА_6 ;

-- дві риболовецькі сітки, які знаходяться на зберіганні у Любешівському відділенні поліції Камінь-Каширського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області з написами «Сітка з жилки голуба», «Сітка жилка синя», -- передати Управлінню охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області;

-- стільниковий талефон «Lenovo А100», який належить ОСОБА_13 залишити у його повному розпорядженні;

-- фотокамеру «Canon Powershot», яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_4 , -- передати у повне розпорядження Управлінню охорони, використання і відтворення біоресурсів та регулювання рибальства у Волинській області;

-- травматичний пістолет «ПРМ» калібру 9 міліметрів № НОМЕР_2 та два патрони з гумовими кулями, які знаходяться на зберіганні в управлінні логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції у Волинській області повернути ОСОБА_4 .

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд.

Головуючий: суддя ОСОБА_1