Справа № 161/8408/16-к Провадження №11-кп/773/115/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.286 КК УкраїниДоповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 березня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0001914 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Іванівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, українець, громадянин України, з вищою освітою, завідуючий відділенням Волинської обласної клінічної лікарні, розлучений, не маючий утриманців, інвалід 3-тьої групи, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:
- визнаний винним за ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбуття покарання, якщо він на протязі 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Комунального закладу Луцька міська клінічна лікарня в відшкодування витрат на лікування ОСОБА_8 , в сумі 15277 (п`ятнадцять тисяч двісті сімдесят сім ) гривень 00 копійок.
Судом вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він біля 14-тої години 50 хвилин, 29 квітня 2016 року, в м.Луцьку, перебуваючи за кермом транспортного засобу, автомобіля марки Suzuki Liana д.н.з. НОМЕР_1 , та рухаючись по другорядній дорозі виїзді з парковочного майданчика торгового центру ТАМ ТАМ, наближаючись до регульованого перехрестя проїзних частин, всупереч п.п.2.3(б), 8.7.3 (е),10.1,16.13 Правил дорожнього руху України, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, виконуючи поворот ліворуч на заборонений червоний сигнал світлофора, перед зміною руху не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на проспект Соборності у напрямку проспекту Перемоги, не надав перевагу в русі транспортному засобу марки Skoda Fabia д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , що рухався по пр. Соборності в напрямку пр. Перемоги та допустив з ним зіткнення, після чого вказані транспортні засоби зіткнулись з припаркованими на зупинці громадського транспорту маршрутними таксі марки Богдан А09202 д.н.з. НОМЕР_3 , за маршрутом №10, та Богдан А092 реєстраційний номер НОМЕР_4 за маршрутом №107, та отримали механічні пошкодження.
Окрім того, пасажир, яка перебувала в салоні автомобіля, марки Suzuki Liana д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , отримала тілесні ушкодження у виді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку, гострої субдуральної гематоми зліва, субарахноідального крововиливу зліва та зміщенням серединних структур головного мозку вправо; комперсійний злам тіл восьмого та одинадцятого грудних хребців без порушення функції спинного мозку, закритий перелом проксимального кінця тіла грудини по задньому краю, рани на лівій тім`яній ділянці голови, підшкірні гематоми на лобній ділянці голови справа та потилично-тім`яній ділянці голови зліва, що за ступенем тяжкості черепно-мозкова травма відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, перелом тіл хребців та грудини за ступенем тяжкості відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 21 доби, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
У поданій апеляції прокурор, не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним у зв`язку із істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладенні на нього передбачені ст..76 КК України обов`язки.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, обвинуваченого та потерпілу, які апеляційну скаргу прокурора визнали, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується.
Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України є правильною і також не оскаржується.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.
Згідно ч.3 ст.55 КК України, при призначенні позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткового покарання - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.
Як убачається з вироку, призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відніс активне сприяння в розкритті злочину, щире каяття, сприяння потерпілій в лікуванні та відшкодування шкоди, а також прохання потерпілої ОСОБА_8 суворо не карати обвинуваченого.
Обставини, що обтяжують покарання не встановлено.
Врахувавши ці та інші обставини провадження, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання саме у виді позбавлення волі в мінімальній межі та про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбуття основного покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, разом з тим, знайшов необхідним призначити додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На думку суду, таке покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Разом з тим, суд першої інстанції, при звільненні ОСОБА_7 від призначеного покарання, звільнив останнього від додаткового покарання, що суперечить вимогам ч.3 ст.55 КК України.
За таких обставин вирок суду в частині застосування ст.75 КК України до додаткового покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому апеляційна скарга прокурора про необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_7 підлягає задоволенню.
Таким чином, на підставі п.3 ч.1 ст.407 КПК України, суд вважає за необхідне вирок першої інстанції в частині звільнення від відбуття додаткового покарання на підставі ст.75 КК України скасувати у зв`язку з застосуванням закону, який не підлягає застосуванню, при цьому постановити новий вирок.
В решті вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення від відбуття покарання скасувати.
Залишити призначене судом покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (один) рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 листопада 2016 року залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/
З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 01.03.2017р.

Суддя ОСОБА_2

Секретар с/з ОСОБА_5