Справа: № 148/1507/16-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Тульчин

Слідчий суддя

Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2
розглянувши клопотання сторони кримінального провадження слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тульчина Вінницька область, громадянина України, одруженого, працюючого головним державним виконавцем Тульчинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого, за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбачено ч. 1 ст. 364 КК України, за участю сторін кримінального провадження: слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , -
ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 будучи призначеним згідно наказу №649/к від 08.12.2010 на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бершадськоо районного управління юстиції та в подальшому згідно наказу №658/к від 13.12.2010 будучи переведеним на посаду державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції маючи присвоєний йому 15 ранг державного службовця в межах 7 категорії, будучи представником виконавчої влади, тобто службовою особою, вчинив неправомірні дії за наступних обставин.
Згідно посадової інструкції державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, державний виконавець у своїй роботі керується Конституцією України, законами, кодексами України та іншими нормативно-правовими актами, відповідно до п. 2.1 Інструкції передбачено сумлінне виконання службових обов`язків, здійснення примусового виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб), виконання яких відповідно до законів України покладено на державну виконавчу службу, а відповідно до п. 4.1 Інструкції державний виконавець несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків, а також за вчинки, які порочать його як державного службовця або дискредитують державний орган, в якому він працює.
Так, у провадженні державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_3 перебувало виконавче провадження № 26912722 від 02.06.2011, на виконання наказу №12/179-09 виданого 10.03.2010 Господарським судом Вінницької області, про стягнення з ФОП ОСОБА_7 на користь ФОП ОСОБА_8 коштів у сумі 91640,07 грн., однак станом на 23.07.2013, сума коштів у розмірі 87753,85 грн. залишались не стягнутими.
У ході виконання вказаного виконавчого провадження, у відповідності до вимог ст. 5, 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_3 14.07.2011 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_7 , а саме автомобілів марки «CHEVROLET LACETTI NF 19 B» д.н.з. НОМЕР_1 , «KIA MAGENTIS GE 2.0 4 AT 2» д.н.з. НОМЕР_2 та ГАЗ 53Б, д.н.з. НОМЕР_3 . Зазначена постанова того ж дня затверджена виконуючим обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_9 .
В подальшому дане рішення передано для виконання до Тульчинського центру ДАІ № 0511 УДАІ УМВС у Вінницькій області.
В той же час у ході досудового слідства встановлено, що 26.11.2010 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_10 при примусовому виконанні наказу № 12/179 виданого 10.03.2010 Господарським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 коштів у сумі 91640,07 грн., на підставі ухвали Житомирського апеляційного Господарського суду про відкриття апеляційного провадження винесено постанову про повернення виконавчого документу.
Станом на 05.07.2011 вказане виконавче провадження рахувалось закінченим, оскільки у ньому 26.11.2010 прийнято рішення про повернення виконавчого документу стягувачу та було передано до архіву. У той же час, ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Законом України «Про державну виконавчу службу» не передбачено випадків винесення будь-яких постанов державними виконавцями у завершених виконавчих провадженнях.
Боржник ОСОБА_7 12.07.2013 звернувся до начальника відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції зі скаргою на арешт майна, що належить йому на праві власності, а саме автомобілів марки «CHEVROLET LACETTI NF 19 B» д.н.з. НОМЕР_1 , «KIA MAGENTIS GE 2.0 4 AT 2» д.н.з. НОМЕР_2 та ГАЗ 53Б, д.н.з. НОМЕР_3 .
Відповідно до письмової резолюції начальника відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_11 розгляд даного звернення доручено державному виконавцю відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_3 , останній,усвідомлюючи, що у нього на виконанні перебуває незавершене виконавче провадження № 26912722 від 02.06.2011 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 коштів у сумі 91640,07 грн., у ході виконання якого ним 14.07.2011 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_7 , будучи обізнаним з установленим законом порядком зняття арешту з майна, а саме розуміючи що арешт з майна знімається за постановою державного виконавця у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, а також з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, а також у разі наявності письмово висновку експерта щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу та знаючи, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах ОСОБА_7 , з метою отримання неправомірної вигоди останнім, через поновлення обмеженого в установленому законом порядку права розпоряджатися власним майном на яке накладено арешт, зловживаючи наданими йому службовими повноваженнями, діючи всупереч інтересам служби, тобто всупереч цілям та завданням державної виконавчої служби викладених у ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» відповідно до якої завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, та ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження»: державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, зловживаючи своєю владою та службовим становищем 23.07.2013 ОСОБА_3 всупереч вимог діючої на той час ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», виніс постанову про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_7 , а саме автомобілів марки «CHEVROLET LACETTI NF 19 B» д.н.з. НОМЕР_1 та «KIA MAGENTIS GE 2.0 4 AT 2» д.н.з. НОМЕР_2 , вартість яких відповідно до звіту № 299 про оцінку транспортного засобу від 25.05.2017 року та звіту № 300 про оцінку транспортного засобу від 25.05.2017 становить 75204,10 грн. та 114120,50 грн..
Вказана постанова про зняття арешту 23.07.2013 затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції ОСОБА_11 та того ж дня направлена начальнику Тульчинського ВРЕР УДАІ для виконання.
В подальшому автомобілі марки «CHEVROLET LACETTI NF 19 B» д.н.з. НОМЕР_1 , та «KIA MAGENTIS GE 2.0 4 AT 2» д.н.з. НОМЕР_2 були реалізовані ОСОБА_7 , зокрема автомобіль «KIA MAGENTIS GE 2.0 4 AT 2» д.н.з. НОМЕР_2 переданий у власність ПАТ «Комерційний банк «Надра» в рахунок погашення кредиту, а автомобіль «CHEVROLET LACETTI NF 19 B» д.н.з. НОМЕР_1 продано фізичній особі ОСОБА_12 за суму 10400 дол. США, що по курсу Національного банку України станом на липень 2013 року становило 83096 грн., а отримані від цього кошти не спрямовані на погашення боргу перед стягувачем ОСОБА_8 , а витрачені на власні потреби боржника, у зв`язку з чим виконавче провадження залишається не виконаним до цього часу.
Вказані умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному знятті арешту з майна боржника, завдали істотної шкоди державним інтересам, яка полягає у підриві авторитету органу державної влади в особі відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції та інтересам стягувача ОСОБА_8 у вигляді не стягнення на його користь кошті передбачених рішенням суду на загальну суму 87753,85 грн., що у сто разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Органом досудового слідства, 16.06.2017 оголошено про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,однак від отримання повідомлення про підозру останній відмовився в присутності двох понятих.
Також, 12.05.2017 на підставі ухвали про тимчасовий доступ слідчого судді, був проведений тимчасовий доступ до речей і документів, в ході якого у Тульчинському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вилучено оригінал ВП № 26912722 та при огляді вище зазначеного виконавчого провадження виявлено відсутність оригіналу «Постанови про зняття арешту з майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме автомобілів CHEVROLET LACETTI NF 19 B (2007) року, чорний д.н.з. НОМЕР_1 та KIA MAGENTISGE 2.0 4 AT 2 (2008) року, сірий д.н.з. НОМЕР_2 від 23.07.2013 року, винесена та підписана державним виконавцем ОСОБА_3 , що є предметом дослідження у кримінальному провадженні, яка 28.07.2016 при вилучені копії з ВП №26912722 була наявна, вилучена копія та належним чином завірена начальником відділу.
З метою встановлення місця знаходження оригіналу постанови про зняття арешту від 23.07.2013, органом досудового розслідування вжито ряд заходів, а саме допитано державного виконавця ОСОБА_13 , в якої безпосередньо перебуває вказане виконавче провадження на виконанні та державного виконавця ОСОБА_3 , однак останні не змогли пояснити факт відсутності постанови про зняття арешту від 23.07.2013 та державний виконавець ОСОБА_13 , повідомила, що державний виконавець ОСОБА_3 декілька разів ознайомлювався із ВП № 26912722.
Крім того, ОСОБА_3 особисто надавав до канцелярії Тульчинського ВП НВП заяву - доповнення (вх. №4415 від 06.12.2016) та власноручно написав реєстр документів, які додає, серед яких була наявна «Постанови про зняття арешту з майна від 23.07.2013», винесена та підписана державним виконавцем ОСОБА_3 , що суперечать його показам, в тому, що останній не мав доступу до ВП № 26912722 та те, що вказана вище постанова не має відношення до ВП № 26912722.
Необхідність відсторонення підозрюваного від посади, слідчим обґрунтована тим, що він маючи доступ до виконавчих проваджень, може негативно впливати на хід досудового розслідування та судового розгляду шляхом, приховування документів, впливу на свідків, у цьому провадженні, намагатися знищити та підробити документи, які можуть мати значення для досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання про застосування даного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний та захисник заперечили, щодо задоволення клопотання посилаючись на те, що слідчим інкримінується злочин, передбачений ч. 1 ст. 364 КК України та відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину не великої тяжкості, а відповідно до ст. 154 КПК України відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості чи особливо тяжкого злочину, тому слід відмовити у задоволення вказаного клопотання.
Заслухавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши представлені матеріали клопотання та кримінального провадження, а також позицію підозрюваного захисника, якій заперечили щодо застосування даного виду запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і не залежно від тяжкості злочину - щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців.
Відповідно до санкції ч. 1 ст. 364 КК України, яка діяла на момент вчинення інкримінованого органом досудового слідства злочину, зазначений злочин відносився відповідно до ст. 12 КК України до злочину не великої тяжкості.
З урахуванням зазначених приписів ст. 154 КПК України, що відсторонення від посади не може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину не великої тяжкості, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. 12, 364 КК України, ст. 154-157, 179, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені клопотання слідчого Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про відсторонення від посади підозрюваного ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Суддя: