Справа № 166/1113/16-к Провадження №11-кп/773/78/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 лютого 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000258 від 04.09.2015 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Даним вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, з середньою освітою, не працює, раніше не судимий, -

засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього згідно ст.76 КК України обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 16346 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн., а разом 17346 (сімнадцять тисяч триста сорок шість) грн.

Також стягнуто із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави витрати, понесені лікувальними закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину: в особі управління фінансів Ратнівської районної державної адміністрації Волинської області 135 (сто тридцять п`ять) грн., в особі управління охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації 354 (триста п`ятдесят чотири) грн. 86 коп..

Вироком вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 03 вересня 2015 року о 20 год. 50 хв., керуючи мопедом марки «Рatriot», р.н. НОМЕР_1 , з технічно несправною та непрацездатною гальмівною системою, в зв`язку з граничним зносом робочих поверхонь гальмових колодок та гальмового барабана заднього колеса, рухаючись по вул. Газіна в смт. Ратне Ратнівського району Волинської області, під час керування проявив безпечність та неуважність, в районі перехрестя вулиць Газіна і Механізаторів мопедом виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем марки «ВАЗ-21063», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який виїхав з вул. Механізаторів.

Внаслідок зіткнення транспортних засобів, пасажиру мопеда ОСОБА_12 було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 п.п.2.3. б); 2.9. а); 12.3; 31.4; 31.4.1 а) Правил дорожнього руху.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду інстанції. Посилається на те, вирок суду першої інстанції за формою та змістом не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, у вироку не правильно дано оцінку його показанням та не правильно з`ясовано фактичні обставини справи. Винним у скоєнні даної ДТП вважає іншого водія ОСОБА_13 , який виїжджав з другорядної дороги та порушив правила дорожнього руху при переїзді перехрестя доріг. Також суд неправильно вирішив цивільний позов ОСОБА_9 та необґрунтовано стягнув матеріальні збитки в його користь.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримували апеляцію і просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд, прокурора, потерпілого та його представника, які заперечували апеляційну скаргу і просили вирок суду залишити без змін, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення з таких підстав.

Як вбачається зі змісту ст.370 КПК України, вирок повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд, керуючись законом, мотивує вирок доказами, розглянутими в судовому засіданні, та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 337 КПК судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду кримінального провадження суд першої інстанції вказаних вимог Закону в повному обсязі не виконав.

Як убачається з обвинувального акту в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 потерпілим є ОСОБА_12 , який був пасажиром мопеда та якому внаслідок ДТП було заподіяно тяжке тілесне ушкодження.

Суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні також визнав потерпілим у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , який подав до суду заяву, в якій просив визнати його потерпілим, оскільки він на законній підставі володіє автомобілем марки «ВАЗ 21063», р.н. НОМЕР_2 , який був пошкоджений під час ДТП.

В подальшому в ході судового розгляду ОСОБА_9 подав позовну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду, завдану злочином. Вироком суду стягнуто з обвинуваченого на користь ОСОБА_9 17346 грн. у відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, визнавши потерпілим ОСОБА_9 та задовольнивши його цивільний позов, вийшов за межі висунутого ОСОБА_7 в межах обвинувального акту обвинувачення, а також порушив інші вимоги матеріального права.

Так, згідно з ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ст.ст.316-317 Цивільного кодексу правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Визнавши ОСОБА_9 потерпілим, який до цього органом досудового розслідування визнаний свідком, суд першої інстанції вирішив його цивільний

позов вже під час судового розгляду кримінального провадження, не врахувавши при цьому, що ОСОБА_9 згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «ВАЗ 21063» не є власником цього автомобіля (а.к.п.42).

Також суд першої інстанції допустив суперечності у своєму вироку.

Визнавши ОСОБА_7 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд конкретно не зазначив за якою з ознак цього злочину обвинуваченого визнано винним.

Зокрема, згідно з фабули злочину у вироку суду, обвинувачений керував технічно несправним транспортним засобом та порушив правила безпеки дорожнього руху, внаслідок чого відбулась ДТП і потерпілий отримав тяжке тілесне ушкодження.

В мотивувальній частині вироку, суд першої інстанції зазначив, що органами досудового слідства дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, за ознакою порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження.

Між тим, як убачається із обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачувався в тому, що він своїми діями, що виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, заподіяв тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Таким чином, з вироку суду першої інстанції неможливо зрозуміти чи наявна в діях ОСОБА_7 ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України «порушення правил експлуатації транспорту».

Оскільки апеляційним судом виявлено істотні порушення кримінального процесуального кодексу, які перешкодили суду першої інстанції прийняти законне та обґрунтоване рішення, і такі порушення не може самостійно усунути апеляційний суд, а тому вирок щодо ОСОБА_7 відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасовується у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону із призначенням нового розгляду, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції відповідно до вимог даної статті не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому розгляді слід усунути зазначені порушення кримінального процесуального законодавства, ретельно з`ясувати всі обставини кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, і залежно від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до вищевикладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 412, 418, 419 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_14 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Головуючий:
Судді: