Ухвала
іменем україни

24 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України,

за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Апеляційного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_8 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості, просить його змінити, звільнивши її підзахисного від відбування реального покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин та належним чином не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при ухваленні вироку в повній мірі не врахував ступеню тяжкості вчинених засудженим кримінальних правопорушень, даних про його особу та обтяжуючих обставин й призначив необґрунтовано м`яке покарання.

Також від захисника ОСОБА_6 надійшли заперечення, в яких вона просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 березня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за:
- ч. 1 ст. 263 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч. 1 ст. 345 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вироком Апеляційного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року вирок місцевого суду скасовано в частині призначення покарання, ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за:

- ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- ч. 1 ст. 345 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він з січня по квітень 2015 року на бойових позиціях в селищі Піски Ясинуватського району Донецької області знайшов дві бойові гранати РГД-5 та Ф-1, які став незаконно зберігати за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

18 квітня 2015 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_5 узяв вказані гранати та, зберігаючи їх при собі, прослідував за адресою: АДРЕСА_2 до своєї бабусі. Після чого, продовжуючи зберігати при собі вказані гранати, залишив вказану вище адресу та вийшов у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , де при виході з під`їзду вказаного дому був затриманий співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області, які вилучили в нього осколкову наступальну ручну гранату РГД-5, яка відноситься до бойового припасу. Після чого доставили ОСОБА_5 до Маріупольського МУ ГУ МВС України в Донецькій області, де в нього вилучили осколкову оборонну ручну гранату Ф-1. Вказані дві гранати ОСОБА_5 незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

Крім того, ОСОБА_5 при появі працівників міліції вихопив із кишені куртки гранату РГД-5, висмикнув запобіжник на запалі гранати, привівши її у бойове положення, та, тримаючи її у руці, розуміючи, що присутні співробітники ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області виконують свої службові обов`язки, переслідуючи мету порушення нормальної діяльності правоохоронних органів, підриву їх авторитету, а також уникнення відповідальності за свої протиправні дії, діючи умисно, у словесній формі, демонструючи вказану гранату, почав висловлювати на адресу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погрози вбивством у вигляді підриву гранати в присутності вказаних працівників міліції у разі спроби останніми його затримання, при цьому ОСОБА_5 та працівники міліції знаходились в обмеженому просторі під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , тобто на незначній відстані між собою. Вказані погрози з боку ОСОБА_5 співробітниками ВКР Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були сприйняті реально, оскільки граната, яку тримав у руці ОСОБА_5 , знаходилась в бойовому положенні. Після цього вказані працівники міліції з метою припинення протиправних дій з боку ОСОБА_5 , використовуючи заходи фізичного впливу та спеціальні засоби - кайданки, затримали його та вилучили у нього з руки вказану бойову гранату і доставили останнього до Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання своєї скарги та із запереченнями проти скарги прокурора, пояснення прокурора, який заперечив проти скарги захисника та підтримав свою скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах й запереченнях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України в касаційному порядку не оспорюються.

Щодо доводів захисника та прокурора, наведених у касаційних скаргах, про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі на певний строк, суд апеляційної інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявність пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття, а також дані про особу засудженого, зокрема те, що до кримінальної відповідальності він притягується вперше, позитивно характеризується, має молодий вік.
З урахуванням наведеного колегія суддів уважає призначене засудженому покарання справедливим, підстав уважати його надмірно суворим чи м`яким, як про це зазначено в касаційних скаргах, не вбачається.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду Донецької області від 05 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3