Справа № 445/529/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше несудимого, не працюючого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
в ОСОБА_4 , 10 березня 2017 року, близько 15.00 год., в м. Золочеві на польовій дорозі гаражного масиву, біля Золочівського ринку, при проведенні огляду місця події, при поверхневому огляді в останнього виявлено та вилучено чотири патрони калібру 5,45 мм до автоматів системи Калашникова АК-47, його модифікації АКС-74, АКС-74У, ручних кулеметів РПК -74, один патрон калібру 7,62 мм до автоматів системи Калашникова, його модифікацій (АК, АКМ, АКМС), самозарядних карабінів СКС, ручних кулеметів (РПК, РПКС), промислового виготовлення, які згідно висновку експерта №5/115 від 22.03.2017 року являються боєприпасами до військової вогнепальної нарізної зброї; один патрон калібру 7,62 мм промислового виготовлення, який згідно висновку експерта № 5/115 від 22.03.2017 року являється боєприпасом до мисливської вогнепальної нарізної зброї, перероблених автоматів системи Калашникова, самозарядних карабінів МП СКС та тридцять п`ять спортивно-мисливських патронів кільцевого запалювання калібру 5,6 мм, промислового виготовлення, які згідно висновку експерта №5/115 від 22.03.2017 року являються боєприпасами до мисливської вогнепальної нарізної зброї, які він умисно, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, які придатні до стрільби та були знайдені ним в гаражному масиві 10.03.2017 року, що знаходиться в м. Золочеві Львівської області неподалік Золочівського ринку.
Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
30.03.2017 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості, яка разом з обвинувальним актом направлена до суду.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, кається у вчиненому, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій останнього за ч. 1 ст.263 КК України та істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на три роки, із звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням на обвинуваченого обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та з врахуванням вимог кримінального процесуального законодавства, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За умовами ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст.471 КПК України та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання у виді позбавлення волі, передбачена санкцією ч.1 ст.263 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім цього, обвинуваченому роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченому зрозумілі. Після наданих судом роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
За умовами ч.1 ст.475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами виду і міри покарання.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.314, 373, 374, 472, 475 КПК України, ст. 75, 76, ч. 1 ст. 263 КК України, ст. 165 КВК України, суд, -

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30.03.2017 року між прокурором Золочівської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 /два/ роки.
На підставі ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.
Речові докази чотири патрони калібру 5,45 мм, один патрон калібру 7,62 мм, тридцять п`ять спортивно-мисливських патронів кільцевого запалювання калібру 5,6 мм, а також п`ять патронів калібру 7,62 мм, що не придатні для проведення пострілів, що перебувають на зберіганні в Золочівському ВП ГУ НП У Львівській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, зокрема:
- обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя ОСОБА_1