У Х В А Л А

26 січня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2., перевіривши заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року,

у с т а н о в и в:

19 грудня 2016 року засуджена ОСОБА_1 звернулася із заявою про перегляд Верховним Судом України (далі - ВСУ) ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року щодо неї, якою залишено без зміни вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 липня 2015 року, яким ОСОБА_1 засуджено за частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна; за частиною другою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за частиною третьою статті 358 КК (в редакції 2008 року) до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, звільнено від відбування цього покарання на підставі статті 49 КК у зв'язку із закінченням строків давності. На підставі частини першої статті 70 КК за сукупністю злочинів остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015 року, якою вирок щодо ОСОБА_1 змінено та звільнено її від призначеного покарання за частиною другою статті 190 КК на підставі статті 49 КК у зв'язку із закінченням строків давності. Цей же вирок в частині засудження ОСОБА_1 за частиною третьою статті 358 КК скасовано та провадження у цій частині закрито у зв'язку з відсутністю в її діях складу злочину. Вважати ОСОБА_1 засудженою за за частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією всього належного їй майна.

У заяві ОСОБА_1 просила переглянути ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 квітня 2016 року у зв'язку з тим, що касаційний суд в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку про правильність кваліфікації її дій судами першої та апеляційної інстанцій за частиною другою статті 190 КК, частиною третьою статті 15, частиною четвертою статті 190 КК.

Ухвалою судді ВСУ від 22 листопада 2016 року засудженій повідомлено про невідповідність її заяви вимогам статтей 448, 449 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - до 22 січня 2017 року.

Недоліками заяви було визнано те, що заява засудженої ОСОБА_1 не містила належного обґрунтування підстави для перегляду судових рішень ВСУ, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК. Незважаючи на те, що на підтвердження вказаної підстави до заяви долучено копії ухвал суду касаційної інстанції, які, на думку засудженої, різняться за змістом з оскаржуваною ухвалою касаційного суду щодо неї, у заяві не наведено аргументів на користь подібності правовідносин, не здійснено порівняння оспорюваних висновків касаційного суду щодо цих правовідносин з порівнюваними, не конкретизовано, у чому полягає неоднакове правозастосування касаційного суду.

Так, 19 грудня 2016 року засуджена ОСОБА_1 надіслала до ВСУ уточнену заяву, зі змісту якої видно, що вона зазначених в ухвалі судді недоліків не усунула, хоча і уточнила заяву та надала додатково судове рішення касаційного суду. Однак, у новій заяві засуджена ОСОБА_1 знову не навела належного обґрунтування підстав для перегляду судового рішення ВСУ, та поза зв'язком із предметом судового перегляду оспорює фактичні обставини справи, заперечує обґрунтованість висновків суду касаційної інстанції і просить дати їм інакшу правову оцінку, з урахуванням наведених у заяві мотивів.

Подання заяви без додержання вимог статей 448, 449 КПК перешкоджає вирішенню питання про допуск справи до провадження ВСУ.

У зв'язку з чим заява підлягає поверненню заявниці на підставі пункту 1 частини четвертої статті 450 КПК.

Повернення заяви із зазначеної підстави не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви або з інших підстав, ніж ті, які були предметом розгляду.

Крім того, Європейський суд як складову загального принципу верховенства права розглядає правову визначеність, яка в міжнародному праві пов'язується з реалізацією права на справедливий і публічний судовий розгляд справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Європейський орган конвенційної юрисдикції вважає, що скасування остаточних судових рішень є порушенням принципів неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної справи і правової визначеності, а отже, положень статті 6 Конвенції.

Принцип неприпустимості повторного розгляду одного разу вирішеної судом справи закріплює, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного і того, що набрало законної сили, рішення тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Що стосується посилання ОСОБА_1 у заяві на судову помилку, то повноваження щодо перегляду справи здійснюється з метою виправлення судових помилок, неправильного відправлення правосуддя, а не перегляду по суті («Брумареску проти Румунії», «Пономарьов проти України», «Христов проти України»), яке віднесено до компетенції суду касаційної інстанції.

На підставі наведеного, керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Заяву засудженої ОСОБА_1 про перегляд судових рішень щодо неї повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2