АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі
головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва матеріали провадження по розгляду клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ у м. Києві за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_5
засудженої - ОСОБА_6
начальника Шевченківського
районного сектору Київського
міського відділу з питань пробації - ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві та скасовано щодо ОСОБА_6 випробування за вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року за ч.1 ст.121 КК України та прийнято рішення про направлення засудженої для відбування покарання.
Оголошено розшук ОСОБА_6 та прийнято рішення при її затриманні застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі до її направлення до установи виконання покарань.

Строк відбування покарання засудженій постановлено відраховувати з дня її затримання.

Виконання ухвали в частині розшуку ОСОБА_6 та її затримання покладено на Шевченківське УП ГУНП у м. Києві.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ у м. Києві про скасування іспитового строку та направлення засудженої ОСОБА_6 для відбуття покарання в місця позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в порушення ст. 370 КПК України, ухвала суду належним чином необґрунтована та немотивована, оскільки в ній не зазначено конкретні порушення невиконання покладених на ОСОБА_6 вироком суду обов`язків, виходячи з доводів клопотання Шевченківського РВ КВІ у м. Києві про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, із встановлення поважності чи не поважності причин неявки засудженої у встановлені строки до РВ КВІ.
Звертає увагу, що всупереч вимогам Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, судом не враховано, що ОСОБА_6 до інспекції з метою постановки на облік не викликалася, співбесіда з нею не проводилася, не встановлено дні явки на реєстрацію, не роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків.
Також посилається на відсутність інформації про винесення засудженій ОСОБА_6 застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Крім того, зазначає, що, призначаючи справу до розгляду, суд не виконав вимоги ст. 539 КПК України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про твиклику судове засідання засудженої.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями, а також прокурора та представника Шевченківського районного сектору Київського міського відділу з питань пробації, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги захисника з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до приписів ст. 539 КПК України, якими регламентовано порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у судове засідання для вирішення такого питання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор.

За змістом положень ч. 4 ст. 539 КПК України, не перешкоджає проведенню судового розгляду неприбуття в судове засідання осіб, які належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Згідно з вимогами ст. 78 КК України, суд скасовує звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням та направляє для відбування призначеного покарання у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Такими чином, вказана норма закону передбачає, що суд вправі направити засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання засудженим хоча б одного із тих обов`язків, які були покладені на нього судом у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням, а обов`язок довести існування таких підстав покладається на орган, який здійснює контроль за поведінкою засудженого.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві про скасування ОСОБА_6 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення її для відбування покарання, призначеного вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року, розглянуто без дотримання вимог ст. 539 КПК України та з порушенням права засудженої на безпосередню участь в судовому засіданні, права надати суду пояснення з приводу клопотання та реалізувати інші процесуальні права. Зокрема у провадженні відсутні відомості про те, що на час вирішення судом подання засуджена ОСОБА_6 належним чином повідомлена судом про місце та час його розгляду, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та відповідно до ч.1 ст. 415 КПК України, безумовною підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, висновок суду про наявність підстав для задоволенняклопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києвіжодним чином не мотивований, суд формально в ухвалі послався на те, що засуджена не мешкає по місцю проживання та місце її знаходження невідоме, не проаналізувавши при цьому які ж саме обов`язки, покладені на неї вироком суду, ОСОБА_6 не виконує і якими відомостями зазначені обставини підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів особової справи, вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року ОСОБА_6 засуджена за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років з іспитовим строком тривалістю три роки.

На засуджену покладалися обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

15 вересня 2016 року ОСОБА_6 поставлена на облік до Шевченківського РВ КВІ м. Києва, однак до інспекції з метою постановки на облік не викликалася, співбесіда з нею не проводилася, дні явки на реєстрацію не встановлювалися, порядок та умови відбування покарання не роз`яснювалися, як і правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків.
Між тим, відповідно до розділу 6 Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої Наказом МВС України від 19 грудня 2003 року №270/1560, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09 січня 2004 року за №16/8615 (надалі інструкція), якщо місцезнаходження особи, звільненої від відбування покарання з випробуванням, невідоме, працівник підрозділу інспекції проводить такі початкові розшукові дії: опитує родичів, сусідів та знайомих засудженої особи, установлює її можливе місцеперебування і зв`язки за межами місця проживання; через працівників відділу кадрів за місцем роботи або навчання встановлює осіб, які можуть знати місцезнаходження засудженої особи; направляє запити: за місцем проживання родичів та знайомих засудженої особи; до адресного-довідкового бюро, ЖЕКу, селищної, сільської чи міської ради; перевіряє: медичні установи за місцем проживання, морги (чи нестала засуджена особа жертвою нещасного випадку або злочину); за обліками органів внутрішніх справ (чи немає засудженої особи серед затриманих, адмінарештованих, у спецустановах органів внутрішніх справ).
Якщо протягом одного місяця місцезнаходження засудженої особи не встановлене, то працівник інспекції передає подання, копію вироку суду та матеріали початкових розшукових заходів із супроводжувальним листом до органів внутрішніх справ для здійснення подальшого розшуку засудженої особи.

Після затримання засудженої особи працівник інспекції з`ясовує всі обставини і причини залишення ним постійного місця проживання або неприбуття до обраного місця проживання і, впевнившись, що мало місце ухилення від відбування покарання, надсилає до суду подання та матеріали для вирішення питання про направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
З матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_6 вбачається, що зазначених вимог Інструкції працівником Шевченківського РВ КВІ м. Києва виконано не було, оскільки не були в повному обсязі проведені першочергові розшукові заходи для встановлення місця знаходження засудженої (не направлялися запити до адресно-довідкового бюро і т.д.) та не внесено подання до органів внутрішніх справ про розшук ОСОБА_6 , як передбачено Інструкцією.

Також матеріалами справи підтверджено, що у вироку Подільського районного суду м. Києва від 02 серпня 2016 року невірно зазначено адресу проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_1 , тоді як вона фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що було встановлено судом при розгляді кримінального провадження.
У запитах, що надсилалися Шевченківським РВ КВІ, також вказана адреса ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 , без зазначення квартири.

При таких обставинах, у суду не було безумовних підстав визнавати факт ухилення ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання.

В ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року теж зазначено невірну адресу проживання ОСОБА_6 - АДРЕСА_3 .

Крім того, відповідно до п. 5.2 Розділу IV Інструкції, якщо засуджена особа ухиляється від виконання покладених на неї судом обов`язків чи притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то такій засудженій особі виноситься застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання (ч. 1 ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України).
При цьому, відповідно до п. 5.3 розділу 1VІнструкції, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекціявносить до суду подання проскасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.
З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що Шевченківський РВ КВІ м. Києва належним чином не встановив місця знаходження засудженої, не з`ясував причини її неявок на реєстрацію і зміни місця проживання, та не застосував в порушення ст. 166 КВК України до засудженої письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника з доповненнями підлягає до часткового задоволення, ухвала суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415, 419, 539 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року, якою задоволено клопотання інспектора Шевченківського РВ КВІ в м. Києві, скасовано щодо ОСОБА_6 випробування за вироком Подільського районного суду від 02 серпня 2016 року за ч.1 ст.121 КК України та прийнято рішення про направлення засудженої для відбування покарання скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції клопотання Шевченківського РВ КВІ в м. Києві про скасування щодо ОСОБА_6 про скасування звільнення від покарання з випробуванням ОСОБА_6 , призначеного вироком Подільського районного суду від 02 серпня 2016 року за ч.1 ст.121 КК України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-кп/796/1073/2017
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9
Доповідач ОСОБА_1