Провадження №11-кп/792/141/17 Головуюча в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Справа № 676/1096/16-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 07 грудня 2016 року

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янця-Подільського Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, щодо іншої малолітньої дитини позбавлений батьківських прав, з повною загальною середньою освітою, на час кримінального діяння солдата 8-го полку спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого:

-вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 4 листопада 2008 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки (направленого для реального відбування покарання на підставі постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2010 року, звільненого по відбуттю строку покарання 14 жовтня 2011 року);

-вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 120 годин громадських робіт;

-вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 5 березня 2014 року за ч. 3 ст. 185, ст. 69, ч. 1 ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців 5 днів позбавлення волі (звільненого 3 грудня 2014 року по відбуттю строку покарання, скороченого наполовину ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 червня 2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році»),

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання скасовано.

Цивільний позов задоволено часткового, стягнуто з ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_12 17 900 (сімнадцять тисяч дев`ятсот) грн. матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. моральної шкоди.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_11 24 січня 2016 року близько 12 год. в с. Цвіклівці Другі Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, з метою вчинення крадіжки чужого майна, достовірно знаючи про відсутність потерпілої ОСОБА_12 , пройшов на дачне господарство ОСОБА_13 , де з підвіконня в північній частині будинку взяв ключ, відчинив ним вхідні двері, внаслідок чого проник всередину приміщення, де з журнального столика та двох тумбочок умисно повторно таємно викрав набір зі срібла та каменів нефриту зеленого кольору, до якого входило намисто зі срібла, вагою близько 30 г, вартістю 2400 грн., та дві срібні сережки, вагою по 3 г кожна, загальною вартістю 480 грн., набір зі срібної обручки у вигляді прямокутника, вагою близько 10 г, вартістю 800 грн., та пари срібних сережок у вигляді прямокутників, вагою по 5 г кожна, загальною вартістю 800 грн., пару срібних сережок з нефритовими камінцями зеленого кольору, вагою срібла близько 4 г кожна, загальною вартістю 640 грн., срібну обручку з каменем нефриту зеленого кольору, вагою срібла близько 8 г, вартістю 640 грн., золоту каблучку у вигляді квіткового узору, вагою близько 4 г, вартістю 4000 грн., пару золотих сережок у вигляді пласких пластинок, вагою по 2 г кожна, загальною вартістю 4000 грн., звичайну золоту каблучку вагою 3 г, вартістю 3000 грн., срібну каблучку у вигляді двох листочків з камінцями прозорого кольору вагою близько 4,4 г, вартістю 382 грн., пару срібних сережок з камінням малахіту зеленого кольору вагою близько 3 г, загальною вартістю 480 грн., срібну каблучку у вигляді квіткового узору вагою близько 4 г, вартістю 320 грн., срібну звичайну обручку вагою близько 3 г, вартістю 240 грн., срібну сережку з каменем малахіту вагою срібла близько 1,5 г, вартістю 120 грн. та дерев`яну шкатулку, вартістю 100 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 18402 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити у зв`язку із неправильною кваліфікацією інкримінованого йому діяння та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок суворості, перекваліфікувати його дії з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.

Свої вимоги аргументує невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, так як потерпіла в судовому засіданні вказала на те, що обвинувачений зайшов до господарства з її дозволу.

Зазначає і про однобічність та поверхневість розгляду кримінального провадження місцевим судом, без з`ясування всіх обставин у справі, таких як допиту свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , показання яких впливають на правильність прийнятого судового рішення.

Стверджує про те, що наміру викрадати майно у нього не було.

Звертає увагу і на свої характеризуючі дані, такі як наявність сім`ї, малолітньої дитини, хвороби з народження.

Розглянувши кримінальне провадження в межах поданої апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскаржуваного судового рішення з коротким викладом доводів апеляційної скарги сторони захисту, вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги з підстав наведених у ній, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, а вимоги апеляційної скарги процесуальних опонентів безпідставними, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі сторони захисту, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що викладені у вироку суду першої інстанції висновки про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням всіх об`єктивних і суб`єктивних факторів, що взяті до уваги при з`ясуванні дійсних обставин події та ґрунтуються на сукупності ретельно досліджених, належним чином проаналізованих, та докладно наведених у вироку доказах, яким дана належна правова оцінка.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , викладені в поданій апеляційній скарзі, щодо необхідності перекваліфікації його дій з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України, виключивши з його обвинувачення кваліфікуючу ознаку злочину проникнення у житло, не приймаються колегією суддів до уваги, так як спростовуються зібраними по справі, дослідженими у судовому засіданні та належним чином оціненими судом доказами в їх сукупності, у тому числі:

- показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_11 , наданими у місцевому суді, який повністю визнав вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, детально розповівши обставини тієї події, в тому числі і спосіб вчинення крадіжки, зазначивши, що добре знав де знаходяться ключі від вхідних дверей будинку потерпілої ОСОБА_12 , так як остання на протязі тривалого проміжку часу постійно залишала ключі на підвіконнику даного житлового приміщення в північній його частині.

Вказані показання щодо обставин проникнення в приміщення житлового будинку, обвинувачений підтвердив та наглядно продемонстрував під час проведення слідчого експерименту від 16 лютого 2016 року.

Посилання апелянта на відсутність у його діях проникнення в житло ОСОБА_12 , так як в будинок потерпілої він зайшов за згоди останньої, яка попросила про допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються не лише показаннями обвинуваченого, наданими в суді першої інстанції, але й послідовними показаннями потерпілої, яка жодних вказівок про допомогу, в тому числі і про дозвіл на те, щоб обвинувачений зайшов в її житло, вона не надавала.

Крім того, потерпіла ОСОБА_12 під час її допиту наголошувала на протиправній поведінці обвинуваченого до самої події, який постійно незаконним шляхом привласнював її майно, а тому, одразу після виявлення факту зникнення майна, запідозрила у цьому саме ОСОБА_11 , про що повідомила правоохоронні органи.

Доводи ОСОБА_11 про те, що судом не допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які могли обґрунтувати його дії та доповнити судове слідство, є неспроможними, з огляду на ту обставину, що під час судового провадження сторона захисту жодних клопотань про їх допит не заявляла, незважаючи на те, що суд ставив на обговорення учасників провадження питання про необхідність допиту в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , але оскільки фактичні обставини інкримінованих обвинуваченому дій, як і їх правова кваліфікація, стороною захисту визнавались в повному обсязі, то вони не наполягали на допиті вказаних свідків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б могли вплинути на прийняте рішення або свідчать про необ`єктивність, упередженість та незаконність проведення судового провадження апеляційним судом не встановлено. В ході розгляду кримінального провадження місцевим судом забезпечено принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними до суду своїх доказів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_11 та безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого з приводу неправильності кваліфікації його дій.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах призначеного покарання, колегія суддів не вбачає підстав для його зміни, а саме пом`якшення обвинуваченому покарання із врахуванням положень ст.69 КК України, оскільки покарання ОСОБА_11 належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , врахував конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого злочину, характер і ступінь його суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений у поданій апеляційній скарзі, та призначив необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_11 про неврахування судом при призначенні йому покарання ряду пом`якшуючих обставин, які, на його думку, давали підстави призначити покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.3 ст.185 КК України, є безпідставними, оскільки застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України можливе за наявності не лише ряду обставин, які пом`якшують покарання, та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але й з урахуванням особи винного, тобто його характеризуючих даних.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_11 раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисний тяжкий корисливий злочин проти власності, маючи не погашену судимість, вчинив новий умисний тяжкий аналогічний злочин, посягнувши на гарантоване Конституцією України право власності, що свідчить про його злочинну спрямованість та небажання ставати на шлях виправлення, що, в свою чергу, на переконання колегії суддів, не дає підстав для пом`якшення обвинуваченому призначеного місцевим судом покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.

Колегія суддів також констатує, що утримання сім`ї, в тому числі малолітньої важкохворої дитини, за рахунок вчинення корисливих злочинів, не є тією обставиною, що може пом`якшити призначене покарання.

Таким чином, підстав для зміни вироку суду щодо ОСОБА_11 за тяжкістю призначеного покарання, при перевірці справи в апеляційному порядку, колегія суддів не встановила, а тому вважає за необхідне рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2016 року щодо ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .