Справа № 296/2644/17
УХВАЛА
Іменем України
05 квітня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 13.03.2017 про відмову у задоволення клопотання про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні,

В С Т А Н О В И В :

03.04.2017 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області від 13.03.2017, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про залучення як потерпілого у кримінальному провадженні №0001811; зобов`язання слідчого прокуратури Житомирської області залучити ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні як потерпілого.

Подана скарга обґрунтовувалась тим, що постанова старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 13.03.2017 не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки не містить відомостей про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови. Вказується, що працівники податкової міліції провели незаконні обшуки на торгівельних об`єктах, які належать ОСОБА_6 під час яких вилучили товар (цигарки) на суму близько 1 млн. грн та незважаючи на рішення суду, яким зобов`язано повернути вилучене майно заявнику, останнє до цього часу не повернуто, у зв`язку з чим заявником подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст.382 КК України. Також зазначається, що оперативними працівниками підроблено докази вручення повісток, які надані слідчому судді при вирішенні питання про привід ОСОБА_5 як свідка у кримінальному провадженні №0000024, який на той час переобув у лікарні про що достеменно було відомо працівникам податкового органу.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість винесеної постанови.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді скарги, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Житомирської області перебувають матеріали досудового розслідування №0001811 від 12.03.2016 за фактами вчинення службового підроблення працівниками СВ ГУ ДФС у Житомирській області та невиконання рішення Корольовського районного суду м. Житомира за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 382 КК України.

06.03.2017 ОСОБА_6 звернувся до слідчого прокуратури Житомирської області із клопотанням про залучення у якості потерпілого у кримінальному провадженні, виконання вимог ст. 55 КПК України, проведення слідчих дій у провадженні за участі заявника та його адвоката.

Клопотання обґрунтовувалось тим, що унаслідок переслідування зі сторони службових осіб ГУ ДФС у Житомирській області, незаконним приводом та вилученням майна у ОСОБА_5 , його неповерненням усупереч рішенню суду, останньому завдано матеріальну та моральну шкоду.

Постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 13.03.2017, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001811 від 12.03.2016, яка обґрунтована тим, що за результатами розслідування 30.11.2016 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень, який визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Приймаючи постанову про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілим в кримінальному провадженні №0001811 від 12.03.2016, слідчий посилався на те, що за результатами проведеного досудового розслідування твердження ОСОБА_5 щодо вчинення відносного нього кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 382 КК України, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, у зв`язку з чим кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, а тому на думку слідчого відсутні підстави для визнання ОСОБА_5 потерпілим у провадженні.

Однак погодитися з таким висновком слідчого не можна, оскільки він не відповідає положенням ст. 55 КПК України та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

З наявної в матеріалах справи ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 3 березня 2017 року у справі №296/10668/16-к вбачається, що скарга ОСОБА_5 задоволена, постанова старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 30.11.2016 про закриття кримінального провадження №0001811 скасовано, а тому доводи слідчого про відсутність підстав для визнання ОСОБА_5 потерпілим у зв`язку з її закриттям є неспроможними.

Згідно ст. 55 КПК України, в основі набуття фізичною особою статусу потерпілого кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не - передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Встановлено, що досудове розсування у кримінальному провадженні №0001811 від 12.03.2016 проводиться за заявою ОСОБА_5 про вчинення працівниками СВ ГУ ДФС у Житомирській області злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 382 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2016 року скаргу адвоката ОСОБА_3 задоволено, зобов`язано слідчого у провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000024, повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно відповідно до протоколів обшуків.

При цьому, зі змісту скарги ОСОБА_5 вбачається, що вилучене майно заявнику на виконання ухвали слідчого судді від 13 січня 2016 року до теперішнього часу не повернуто, що слідчим у судовому засіданні не спростовано.

Частина 5 ст.55 КПК України надає слідчому або прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим, в тому разі, якщо повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, слідчий в порушення вказаних вище вимог ст. 55 КПК України, незаконно відмовив у визнанні ОСОБА_5 потерпілим, чим порушив його законні права та інтереси та безпідставно усунув від участі у кримінальному провадженні, а тому постанова про відмову у визнанні потерпілим підлягає скасуванню.

При цьому, статус потерпілого набувається з моменту подання заяви про вчинення кримінального правопорушення автоматично, а тому у заявника виникли відповідні права і обов`язки відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України, однак, враховуючи, що такий статус заявника слідчим не визнається, слідчий суддя вважає, що права заявника підлягають захисту шляхом зобовязання слідчого залучити ОСОБА_5 як потерпілого у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира,

У Х В А Л И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 від 13.03.2017, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні №0001811 від 12.03.2016.

Зобов"язати старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 залучити ОСОБА_5 як потерпілого у кримінальному провадженні №0001811 від 12.03.2016.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1