АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/178/16-к Номер провадження 11-кп/786/36/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст. 186 КК України ТЗ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_9
представника потерпілого
захисника ОСОБА_10
обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000010 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_9 на вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської обл., який проживає АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за:

- ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_13 призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пересічне Дергачівського р-ну Харківської обл., який проживає АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено питання про речові докази.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судове рішення щодо якого учасниками кримінального провадження не оскаржується.

Згідно вироку суду ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 визнані винуватими та засуджені за те, що:

1 епізод: 3.01.2016 приблизно о 1 годині ОСОБА_11 , діючи повторно за попередньою змовою з ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння проникли через хвірточку до сховища - охоронюваної огородженої території за адресою: АДРЕСА_3 , де із бортового критого тентом напівпричепу з реєстраційним номером НОМЕР_1 зціпленого із вантажним автомобілем «DAF» з реєстраційним номером НОМЕР_2 викрали належні ОСОБА_9 6 мішків цукру кристалічного, 50 кг кожен, а всього 300 кг загальною вартістю 4 725 грн.. Після чого ОСОБА_11 з ОСОБА_13 перетягнули мішки з цукром за межі огородженої території до проїзної частини вулиці Героїв Майдану м. Гадяч і на автомобілі таксі ВАЗ-2115 з реєстраційним номером НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_14 , виклик якого здійснили за телефоном, розвезли цукор по приміщеннях, до яких мали доступ, при цьому один мішок віддали ОСОБА_14 , у тому числі як за надані послуги перевезення.

2 епізод: 3.01.2016 приблизно 4 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за попередньою змовою між собою, при цьому останні, діючи повторно проникли через хвірточку до охоронюваної огородженої території за адресою АДРЕСА_3 і у присутності охоронця цієї території ОСОБА_15 із бортового критого тентом напівпричепу із реєстраційним номером НОМЕР_1 , зціпленого із вантажним автомобілем марки «DAF» з реєстраційним номером НОМЕР_2 відкрито викрали 7 мішків цукру кристалічного 50 кг кожен, належного ОСОБА_9 , а всього цукру в кількості 350 кг загальною вартістю 5 512,5 грн.. Після чого перетягнули мішки з цукром за межі огородженої території до проїзної частини вулиці Героїв Майдану м. Гадяч і на автомобілі ВАЗ-2101 з реєстраційним номером НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_16 , виклик якого здійснили за телефоном, розвезли цукор по приміщеннях, до яких мали доступ.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватими та призначити покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за: ч. 3 ст. 185 КК України у виді 6 років позбавлення волі, ч. 3 ст. 186 КК України у виді 6 років позбавлення волі кожному.

Свої вимоги потерпілий обґрунтовує тим, що судом не було встановлено підстав для звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням та не враховано його думку про призначення обвинуваченим реального покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: потерпілого та його представника, які просили задовольнити апеляційну скаргу потерпілого з підстав у ній наведених і стверджували, що подання апеляційної скарги щодо ОСОБА_13 не пов`язано з тим, що останній проживає з колишньою дружиною потерпілого; обвинуваченого ОСОБА_13 , який пояснив, що знає потерпілого, оскільки 3 роки неофіційно працював у нього та підтвердив, що на теперішній час проживає із колишньою дружиною потерпілого ОСОБА_9 , йому відомо, що у суді вирішується питання про розподіл майна останніх, але він ніякого відношення до цього не має, просив врахувати, що цукор потерпілому був повернутий відразу через працівників поліції, вибачення у потерпілого він попросив, щиро кається, він офіційно працює і, якщо буде заявлений цивільний позов потерпілим, про що повідомив у апеляційній інстанції представник останнього він, ОСОБА_13 , зможе відшкодувати моральну шкоду; обвинуваченого ОСОБА_12 , який пояснив, що знає потерпілого, оскільки раніше неофіційно працював у нього, просив врахувати те, що винуватість в інкримінованому злочині визнає повністю, щиро кається, офіційно працює, має сім`ю, вибачився перед потерпілим; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника, які покладалися на розсуд суду при розгляді апеляційної скарги; захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_13 , який, посилаючись на законність і обгрунтованість оскаржуваного вироку просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги; прокурора, який, посилаючись на законність і обгрунтованість вироку у частині призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України ОСОБА_13 та ОСОБА_12 просив вирок щодо останніх залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за обставин, встановлених судом і кваліфікація їхніх дій, потерпілим у апеляційній скарзі не оспорюється, через це, у цій частині, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України вирок не переглядається.

Посилання потерпілого на м`якість призначеного покарання обвинуваченим ОСОБА_13 і ОСОБА_12 та необгрунтованість застосування при призначенні їм покарання ст. 75 КК України є непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається зі змісту вироку, суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченими злочину, які відповідно до ст.12 КК України являються тяжкими злочинами, дані про їх особи, а саме те, що за місцем проживання ОСОБА_13 позитивно характеризується, а ОСОБА_12 посередньо характеризується і те, що останні на спеціальних обліках не перебувають. Крім того, суд обґрунтовано визнав та врахував обставини, які пом`якшують покарання, це: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Також суд врахував обставину, яка обтяжує покарання вчинення злочину обвинуваченими у стані алкогольного сп`яніння.

Обговорюючи покарання призначене обвинуваченим ОСОБА_13 і ОСОБА_12 колегія суддів також враховує і те, що вони офіційно працюють, мають сім`ю, викрадений цукор повернули через працівників міліції потерпілому, попросили вибачення у потерпілого, відсутність у останнього матеріальних і моральних претензій до обвинувачених як повідомив у суді апеляційної інстанції представник потерпілого ОСОБА_10 ..

Також колегія суддів враховує і те, ОСОБА_17 і ОСОБА_12 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, але це не є безумовною перешкодою для застосування до них положень ст. 75 КК України.

Отже, проаналізувавши наведені обставини в їх сукупності ,суд обґрунтовано призначив обвинуваченим покарання в мінімальній межі санкцій кримінального Закону. Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення нових злочинів.

Ці обставини давали суду підстави для застосування до ОСОБА_13 і ОСОБА_12 ст. 75 КК України. Слід зазначити й про те, що потерпілий у суді першої інстанції при розгляді провадженя також вважав за необхідне звільнити обвинувачених від відбуванням покарання з випробування з іспитовим строком, згідно думки прокурора, що підтверджується журналом судового засідання та технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції (т.1 а.п.189-191). Тому доводи потерпілого про те, що він просив суд першої інстанції призначити ОСОБА_13 і ОСОБА_12 реальне покарання є неспроможними.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування судового рішення, по провадженню не виявлено.

За таких обставин вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування, як про це просить потерпілий, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Гадяцького районного суду Полтавської області від 25 березня 2016 року щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_12 - без змін.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4