АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 665/2130/15-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/223/17 ОСОБА_1
категорія: ст. 503 КПК України Доповідач: ОСОБА_2

02 березня 2017 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
за участі прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Надеждівка Чаплинського району Херсонської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого за вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 жовтня 2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 22 серпня 2014 року за відбуттям строку покарання, жителя АДРЕСА_1 ,

за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року,

Цією ухвалою до ОСОБА_9 застосовані примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Як встановив суд першої інстанції, ОСОБА_9 , 22 серпня 2015 року, разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, через хвіртку зайшов до подвір`я будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, відчинив незаперті дверцята автомобіля „ВАЗ-2103, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , викотив цей автомобіль до вхідних воріт, після чого втік з місця вчинення злочину.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 посилається на невідповідність висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що висновок суду про вчинення ОСОБА_9 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України ґрунтується виключно на показаннях потерпілого та свідка, які вони в дійсності в судовому засіданні не надавали. Обставини справи не виключають, що потерпілий міг сам залишити автомобіль на указаному ним місці, а потім просто про це забути. На підтвердження вчинення її підзахисним суспільно небезпечного діяння стороною обвинувачення були надані протоколи огляду місця події, які нічого не підтверджують, та висновок дактилоскопічної експертизи, яка навпаки спростовує причетність її підзахисного до вчинення кримінального правопорушення, а інших доказів сторона обвинувачення суду не надала. Крім того зазначає, що судові засідання 10.06.2016 та 17.08.2016 проведено без участі потерпілого. У зв`язку з чим просить ухвалу суду щодо ОСОБА_9 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 закрити.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданої апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 яка підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, міркування прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для зміни або скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.
При цьому згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Обґрунтовуючи мотиви, з яких суд прийшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 , суд навів перелік доказів, відповідно до яких було встановлено винуватість останнього, однак оцінки цим доказам з точки зору їх належності, допустимості чи достатності не дав.
Як видно з матеріалів провадження суд, як на ряд доказів винуватості ОСОБА_9 у незаконному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_10 послався на показання потерпілого ОСОБА_10 ; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протокол огляду місця події від 23 серпня 2015 року; висновок експерта про ринкову вартість автомобіля „ВАЗ 2103 та висновок амбулаторної судової психіатричної експертизи ОСОБА_9 .
Разом із тим, посилаючись на такі докази для обґрунтування винуватості ОСОБА_9 , суд не дав оцінки цим доказам з точки зору допустимості та належності, а також можливості врахування таких доказів при постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру.
Окрім того, як видно із матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання та технічного запису фіксації судового процесу по даному кримінальному провадженню, судові засідання 10 червня 2016 року та 17 серпня 2016 року були проведені без участі потерпілого ОСОБА_10 , також у матеріалах кримінального провадження відсутні і відомості щодо його належного повідомлення про дату, час та місце проведення цих судових засідань.
Частиною першою статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Частиною другою вказаної норми закону передбачено, що судове провадження здійснене за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, у будь-якому разі підлягає скасуванню.
З урахуванням того, що судове провадження щодо ОСОБА_9 розглянуто за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, що у відповідності до вимог ст. 409, 415 КПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
З урахуванням наведених обставин ухвала суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, оскільки враховуючи викладені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів позбавлена можливості перевірити належним чином викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта щодо фактичних обставин кримінального провадження, застосування закону України про кримінальну відповідальність й постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване судове рішення.
Керуючись ст. 404, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 19 грудня 2016 року щодо ОСОБА_9 - скасувати.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ ________________ _______________

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_3