АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/974/17 Справа № 201/9407/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт в.о. директора ОСОБА_7 , який діє в інтересах Комунального підприємства «Сансервіс», на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИЛА :
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на усі рахунки, відкриті КП «Сансервіс» в Криворізькій філії ПАТ КБ «ПриватБанк» Кривий Ріг.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки дані, викладені у матеріалах кримінального провадження, дають підстави для висновку, що з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення даний захід є необхідним.
В апеляційній скарзі представник третьої особи просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим не надано належних та достатніх доказів в обґрунтування поданого клопотання. Зазначає, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, оскільки накладення арешту з метою встановлення відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушенняне передбачено КПК України. Також звертає увагу про безпідставність посилання слідчого як на підставу для накладення арешту, на мету відшкодування завданих збитків, тому що з цих підстав арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні. Зазначені обставини у даному кримінальному провадженні відсутні. Крім того, вважає, що слідчим суддею проігноровані вимоги ч. 4 ст. 173 КПК України, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а також слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи. Зауважує, що арешт банківських рахунків призвів до зупинення підприємницької діяльності юридичної особи.
Заслухавши суддю-доповідача, думку представника третьої особи, щодо майна якого вирішується питання про арешт, який підтримав апеляційну скаргу та, з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, а ухвалу слідчого судді скасувати, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, колегія суддів приходить до висновку про невідповідність клопотання слідчого вказаним вимогам кримінального процесуального, що залишилось без належної уваги слідчого судді.
Так, із клопотання слідчого вбачається, що він як на підставу для накладення арешту на майно, посилається на п. 3 та п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України та зазначає, що під час досудового розслідування встановлено об`єктивні підстави вважати, що гроші, які знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих підприємством в зазначеній банківській установі, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, є доходами, отриманими злочинним шляхом, а також з метою запобігання можливості приховування, перетворення, відчуження вказаного майна винними особами, забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення та стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, виникла необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на усіх розрахункових рахунках, зокрема, відкритих КП «Сансервіс»» в ПАТ КБ «ПриватБанк» Кривий Ріг.

При цьому, клопотання слідчого не містить відомостей, з посиланням на матеріали провадження на наявність обставин, передбачених ч. ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, згідно яких у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Клопотання слідчого не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій службовій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов та на обґрунтованість його розміру, а також залишено поза увагою, що відповідно до ст. 96-3 КК України, у кримінальному провадженні за ст. ст. 191, 212, 364 КК України не передбачено застосування заходів кримінально-правового характеру до юридичних осіб.
Крім того, з витягів ЄРДР, долучених до клопотання вбачається, що в них взагалі відсутні відомості про здійснення провадження щодо службових осіб КП «Сасервіс».
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Вказані обставини залишились без належної уваги та правової оцінки слідчого судді, що свідчить про неналежне дотримання вимоги пунктів 1 та 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, згідно яких при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
В силу ч. 3 ст. 172 КПК України суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість відповідних доводів апеляційної скарги представника третьої особи та її часткове задоволення, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 170-173, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт в.о. директора ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 липня 2017 року про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти, які знаходяться та можуть надійти на усі рахунки відкриті КП «Сансервіс» в Криворізькій філії ПАТ КБ «ПриватБанк» Кривий Ріг, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_9 про арешт майна, - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4