Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2017 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року в кримінальному провадженні № 0000051 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любешів Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, працюючого розпорядником у Ковельському міськрайонному суді, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст.307 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
Клопотання мотивує тим, що СВ УСБУ у Волинській області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000051 від 02 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, у вчиненні якого 04 серпня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року в задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Обрано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, до 01 жовтня 2017 року включно.
Заборонено підозрюваному ОСОБА_7 залишати місце свого проживання АДРЕСА_1 цілодобово.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим та прокурором об`єктивно не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні та враховуючи міцність соціальних зв`язків останнього, дійшов висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а клопотання про обрання запобіжного заходу відхилено безпідставно. Слідим суддею не прийнято до уваги те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, неодноразовість вчинення підозрюваним злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також перебування його спільників на волі, які за вказівкою останнього можуть впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Окрім того, ОСОБА_7 є службовою особою суду, яка має широке коло знайомств серед працівників правоохоронних та судових органів, а тому наявні ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати встановленню об`єктивної істини у справі, шляхом випливу на свідків, знищенню речових та документальних доказів, намагатись зловживати впливом при прийнятті рішень представниками органів державної влади.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляцію з викладених в ній підстав, захисника та підозрюваного, які, кожен зокрема, заперечили скаргу прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали справи за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до вимог ст.194 КПК України, правильно дійшов висновку про обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та про те, що прокурор не довів що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не може запобігти вказаним ризикам, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував більш м`який запобіжний захід.
Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Інші доводи апеляції прокурора є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.
А твердження обвинувачення про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання вчинення ним нових злочинів та забезпеченню неможливості протидії досудовому розслідуванню, в даному випадку, на думку суду, з огляду на цілодобовий домашній арешт, є безпідставними.
Посилання в апеляції на обґрунтованість підозри та тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, про які вказує ст.177 КПК України та не є визначальними чинниками, які дають підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Водночас, слідчим суддею правильно враховано те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, постійне місце роботи, одружений, на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків останнього. А тому, висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту є правильним та достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.
Головуючий

Судді