Провадження № 11-сс/779/8/2017
Категорія ст. 170 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року про часткове задоволення клопотання щодо накладення арешту на нерухоме майна в рамках кримінального провадження №0000034 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_10

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого у повному обсязі. Вважає, ухвалу слідчого судді такою, що винесена з порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що. 27.12.2016 року складено повідомлення по підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 205 КК України, проте його не вручено внаслідок не встановлення місцезнаходження останнього, між тим вжиті заходи для вручення повідомлення у передбачений КПК спосіб, що підтверджується чеком про поштове відправлення. Також вказує на те, що одночасно з цим, прокурором до підозрюваного заявлено цивільний позов про стягнення шкоди. На думку апелянта, наведене давало підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_6 . Вважає, що накладення арешту на нерухоме майно, зокрема - квартиру, є співмірним зазначеній у цивільному позові сумі.

Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання щодо накладення арешту на нерухоме майна слідчий суддя виходив з того, що стороною обвинувачення не надано відомостей про вартість двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а тому в порядку ст. 173 КПК України слідчий суддя був позбавлений можливості визначити розумність та співрозмірність обмеження права власності ОСОБА_6 . Крім того, слідчий суддя не прийняв до уваги посилання слідчого на вартість квартири, що належить підозрюваному, у розмірі 33132 грн., оскільки належних доказів на підтвердження її вартості слідчим не надано, та дійшов висновку про часткове задоволення клопотання, а саме в частині накладення арешту на автомобіль ГАЗ 6601, 1978 року випуску, VIN НОМЕР_1 .

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор, просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді, - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми діями, які виразились у створенні та придбанні суб`єктів підприємництва з метою прикриття незаконної діяльності, спричинили збитки державним інтересам шляхом безпідставного формування підприємствами реального сектору економіки податкового кредиту з податку на додану вартість на загальну суму 711283 грн, що завдало великої матеріальної шкоди у виді ненадходження в бюджет податкових зобов`язань з вказаного виду податку на зазначену суму.

Свою позицію щодо накладення арешту на майно, а саме двохкімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та автомобіль ГАЗ 6601, 1978 року випуску, що належать підозрюваному ОСОБА_6 , старший слідчий мотивував тим, що державним інтересам завдана матеріальна шкода, яка на даний час не відшкодована, у зв`язку із чим прокурором до підозрюваного ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, та вартість вказаного майна є співмірною із розміром завданої кримінальним правопорушенням шкоди (а.п. 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як видно з матеріалів справи, ухвала слідчого судді відповідає цим вимогам кримінального процесуального закону, вмотивована, в неї належним чином вказані всі факти і обставини, покладені в основу прийнятого ним рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого суді в частині того, що відсутність відомостей про вартість квартири, на яку старший слідчий просить накласти арешт, унеможливлює у будь-який спосіб перевірити розумність та співрозмірність із розміром завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а відповідно й прийняти рішення щодо арешту вказаного майна.

Обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства в процесі судового розгляду.

Слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, з урахуванням прав підозрюваного, гарантованих Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та відповідно до практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо часткового задоволення клопотання старшого слідчого щодо накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , та вважає правильним накладення арешту лише на транспортний засіб останнього.

Так, правовою підставою для накладення арешту на майно, зокрема автомобіль ГАЗ 6601, 1978 року випуску, стали матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000034 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205 КК України.

Оскільки слідчим у кримінальному провадженні старшим слідчим з ОВС СУ фінансових розслідувань ГУ ДФС в Івано-Франківській області ОСОБА_11 , була доведена необхідність застосування арешту майна, на підставі чого, слідчим суддею прийнято мотивоване рішення про часткове задоволення клопотання слідчого.

Наявними підставами до накладення арешту на майно є те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у створенні та придбанні суб`єктів підприємництва з метою прикриття незаконної діяльності, що спричинили збитки державним інтересам на загальну суму 711283 грн.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку щодо необхідності накладення арешту на майно підозрюваного з метою подальшої можливості забезпечення цивільного позову, поданого органами досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмврною розміру шкоди, зазначеної у цивільному позові.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Такими чином, доводи апелянта про розгляд слідчим суддею вказаного клопотання з порушенням вимог закону є неспроможними.

Також апелянт не довів поза усяких розумних сумнівів вартість іншого майна, на яке він просив накласти арешт під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 172, 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30.12.2016 року про часткове задоволення клопотання щодо накладення арешту на нерухоме майна в рамках кримінального провадження №0000034 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2