Справа № 127/84/17-к
УХВАЛА
05 квітня 2017 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

заявника ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2017 року до Вінницького районного суду Вінницької області з Апеляційного суду Вінницької області за підсудністю надійшли матеріали вищевказаної скарги. Скарга подана в порядку ст.303 КПК України. У вказаній скарзі заявник ОСОБА_3 просить скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002487 від 20.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, винесену на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з встановленням відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ст.375 та іншими статтями КК України. В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_3 посилається на неповноту та однобічність досудового розслідування, при цьому надає власну правову оцінку діям слідчого, стверджуючи про недотримання ним порядку збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні на виконання завдань кримінального судочинства, внаслідок чого передчасно прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 підтримала доводи та вимоги скарги з підстав, викладених у ній. Суду також пояснила, що слідчим суддею ОСОБА_5 16.05.2016 року було винесено неправосудне рішення ухвала, якою відмовлено в задоволенні її скарги на бездіяльність слідчого ОСОБА_6 , яка полягала у відмові в задоволенні її клопотання про допит певних свідків. Однак, таке рішення судді ОСОБА_5 не відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства, оскільки свою скаргу вона обгрунтовувала тим, що слідчий ОСОБА_6 взагалі не приймав жодного рішення по її клопотанні про допит свідків, чим проявив бездіяльність, та просила суд зобов`язати слідчого ОСОБА_6 розглянути її клопотання про допит свідків. Крім того, під час розгляду її скарги слідчий суддя ОСОБА_5 не оглядав матеріали кримінального провадження, так як слідчий ОСОБА_6 в судові засідання не з`являвся, а тому не міг знати, чи слідчий відмовив в задоволенні її клопотання про допит свідків. Таким чином, слідчий суддя ОСОБА_5 умисно виніс незаконне рішення, яке згідно норм КПК України вона не могла оскаржити у вищестоящий суд. А слідчий ОСОБА_4 під час досудового розслідування умисно ретельно не дослідив відповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, не дослідив наявність особистого інтересу судді ОСОБА_5 в прийнятті такого рішення, тому постанова слідчого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження є незаконною, постановленою з метою приховати тяжкі та особливо тяжкі злочини, скоєні злочинними угрупуваннями відносно неї та її сім`ї. Просить суд задовольнити її скаргу та скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 року.

Старший слідчий в особливо важливих справах управління прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 в судовому засіданні просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 , оскільки ним було вжито всіх заходів для повного досудового розслідування кримінального провадження, ним було проведено ряд слідчих дій, допитано в якості свідків суддю ОСОБА_5 та секретаря судового засідання ОСОБА_7 , залучено в якості потерпілої ОСОБА_3 та допитано її. Ним було визнано недоцільним під час розслідування допитувати слідчого ОСОБА_6 , крім того, останній був звільнений з роботи. В ході досудового розслідування не було здобуто будь-яких доказів на підтвердження події кримінального правопорушення, передбаченого ст.375 КК України. Під час досудового розслідування потерпілою ОСОБА_3 будь-яких клопотань не було заявлено. Чи проводилося розслідування щодо наявності події кримінальних правопорушень, передбачених іншими статтями КК України, він не пам`ятає.

Заслухавши доводи заявника, думку слідчого, вивчивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 року, надані для огляду в судовому засіданні старшим слідчим ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 3 частини 1 статті 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, необхідно з`ясувати чи було вжито слідчим всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, про які йдеться в заяві про скоєння кримінального правопорушення, та чи дійсно в ході досудового розслідування встановлені підстави для закриття справи, передбачені ст.284 КПК України, а також законність джерел отриманих даних, які стали підставою для винесення постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.8 КПК України).

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Так, згідно копії ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2016 року (справа № 757/30077/16-к) частково задоволена скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Генеральної прокуратури України, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, та зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України розглянути заяву ОСОБА_3 від 25.05.2016 року про вчинення злочинів, передбачених ст.ст.375, 366, 364, 365, 361, 362, 367 КК України, за фактами постановлення завідомо неправосудної ухвали від 16.05.2016 року, службового підроблення, зловживання службовим становищем, перевищення службових повноважень, порушення контролю в ефективності діяльності апарату суду в роботі автоматизованої системи документообігу суду (справа № 127/9583/16-к, провадження 1-кс/127/3602/16), суддею Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_5 у складі групи суддів за попередньою змовою: голови Вінницького міського суду Вінницької області слідчого судді ОСОБА_8 , судді ОСОБА_9 , суддів Апеляційного суду Вінницької області: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

Генеральною прокуратурою України 20.09.2016 року на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.07.2016 року у справі № 757/30077/16-к по скарзі ОСОБА_3 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002487 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, щодо можливого вчинення окремими суддями Вінницького міського суду Вінницької області та Апеляційного суду Вінницької області кримінального правопорушення.

Слідчим відділом управління прокуратури Вінницької області було розпочато досудове розслідування.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року закрито кримінальне провадження № 0002487 від 20.09.2016 року у зв`язку з встановленням відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ст.375 та іншими статтями КК України, згідно п.1 ч.1 ст.284 КПК України, що підтверджується копією вказаної постанови.

Стаття 284 КПК України визначає підстави закриття кримінального провадження. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.3 КПК України досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Стаття 93 КПК України визначає, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до норм ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частиною 2 статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого, прокурора повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини. Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Таким чином, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, в мотивувальній частині оскаржуваної постанови старшого слідчого не надано повної оцінки поданих заявником доказів на підтвердження її позиції, а також відсутні дані про проведення слідчим інших слідчих та процесуальних дій в рамках розслідування кримінального провадження. Також не зазначено, які процесуальні рішення було прийнято, не мотивовані висновки щодо відсутності події кримінального правопорушення.

Крім того, в резолютивній частині оскаржуваної постанови зазначено, що кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002487 від 20.09.2016 року, закрите у зв`язку з встановленням відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ст.375 та іншими статтями КК України, однак в мотивувальній частині даної постанови не зазначено обгрунтування щодо будь-яких інших статей КК України, крім ст.375 КК України, відсутня належна мотивація щодо інших статей КК України.

З оглянутих судом матеріалів не вбачається, що під час досудового розслідування перевірка обставин, викладених у зверненні ОСОБА_3 , проводилася повно та об`єктивно.

Таким чином, суд вважає, що закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002487 від 20.09.2016 року, не відповідає вимогам ст.110 КПК України, оскільки мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить достатніх відомостей про мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування, а доводи скарги про неповноту досудового розслідування та передчасність рішення про закриття кримінального провадження є обгрунтованими.

При новому розслідуванні належить провести необхідні слідчі дії щодо з`ясування всіх обставин про наявність чи відсутність події (складу) злочину і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим, з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Постанова про закриття кримінального провадження, яка зумовлена недбалим виконанням процесуальних обов`язків слідчим або прокурором, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності.

Частиною 3 статті 307 КПК України визначено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 3, 8, 9, 22, 24, 26, 91, 93, 110, 284, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002487 від 20.09.2016 року задовольнити.

Постанову старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу управління прокуратури Вінницької області радника юстиції ОСОБА_4 від 22.12.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002487 від 20.09.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: ОСОБА_1