Справа № 738/2270/16-к
№ провадження 1-в/738/884/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 спiльне подання адмiнiстрацiї МВК № 91 та спостережної комiсiї Менської РДА про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_4 ,
В С Т А H О В И В:
Адмiнiстрацiя Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області №91 та спостережна комісія Менської райдержадмiнiстрацiї подали до суду спільне подання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений став на шлях виправлення, при цьому відбув 1/2 частину призначеного строку покарання, за час відбування покарання стягнень не має, має заохочення.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності застосування до засудженого заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме обмеженням волі, оскільки сам засуджений проти цього заперечує.

Представники установи та спостережної комісії Менської райдержадміністрації в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися належним чином.

Заслухавши пояснення засудженого, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали подання, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спiльного подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської райдержадмiнiстрацiї, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Біляєвського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року засуджений за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 366, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки і конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24.09.2013 року вирок Біляєвського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року змінено, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 364, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки і конфіскацією майна. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2014 року в порядку ст. 395 КПК України (1960 року) вирок Біляєвського районного суду Одеської області від 29.04.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24.09.2013 року змінено: перекваліфіковано дії ОСОБА_4 з ч. 3 на ч. 2 ст. 364 КК України і за цією нормою призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки без конфіскації майна. Остаточним визначено покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 строком на 8 років, з позбавленням права займати посади в правоохоронних органах строком на 3 роки без конфіскації майна.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22.04.2014 року зараховано в строк покарання термін з 22.08.2011 по 25.08.2011. По ухвалі Менського районного суду Чернігівської області в строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення з 22.08.2011 по 25.08.2011 та з 29.04.2013 по 23.09.2013.

Строк відбування покарання засудженому обчислюється з 29.04.2013 року.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбула покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Частиною третьою статті 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За змістом зазначеного кримінального закону становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Ставлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній трудовій колонії, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 дійсно відбув 1/2 частину призначеного строку покарання та став на шлях виправлення, про що свідчить його поведінка, ставлення до праці та до персоналу виправної колонії, наявність заохочень.

Однак, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Суд виходить з того, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є законним інтересом засудженого, а не адміністрації виправного закладу, а тому суд має право замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, але в цей же час суд не пов`язаний представленими доказами і повинен приймати до уваги думку самого засудженого.

З досліджених матеріалів справи вбачається, що доводи засудженого ОСОБА_4 про погіршення його становища є слушними, в зв`язку з чим він заперечує проти задоволення подання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні спільного подання Менської виправної колонії УДПтСУ в Чернігівській області № 91 та спостережної комiсiї Менської райдержадмiнiстрацiї про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, а саме обмеженням волі, засудженому ОСОБА_4 .

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні спiльного подання адмiнiстрацiї МВК № 91 та спостережної комiсiї Менської РДА про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме обмеженням волі засудженому ОСОБА_4 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.
Суддя ОСОБА_1