АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/44/17 Справа № 212/12/17-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина

України, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну та необгрунтовану та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 діб.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги, прокурор зазначає, що постановлюючи рішення слідчий суддя проігнорував наявність реальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених слідчим у своєму клопотанні, не приділив достатньої уваги тому, що згідно наявних в матеріалах кримінального провадження даних, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні умисного тяжкого злочину проти громадської безпеки, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі строком до 7 років, а також вчиненні умисного злочину середньої тяжкості проти волі, честі та гідності особи.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що клопотання слідчого за погодженням з прокурором про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить вагомих та достатніх доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Зазначає, що матеріали, які були додані до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не містять жодних доказів про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, а тому не має жодних підстав для застосування будь-якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покладено на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в період часу з 22:00 до 06:00 години; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками, визначеними у кримінальному провадженні № 0003752 від 24 листопада 2016 року; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Зобов`язано працівників Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області негайно поставити на облік ОСОБА_6 . Строк дії запобіжного заходу встановлено до 04 березня 2017 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання в судовому засіданні не доведено обставин, які б свідчили про наявність ризиків, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин у даному кримінальному провадженні, буде здійснювати вплив на свідків та потерпілих, які причетні до інкримінованого йому злочину, та які виправдовують його подальше тримання під вартою. Разом з тим, слідчий суддя, врахувавши тяжкість злочину, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, дані, що характеризують його особу, наявність постійного місця проживання, стан здоров`я, має на утриманні хвору матір, дійшов висновку про наявність підстав для застосування відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали вимоги апеляційної скарги ОСОБА_6 , при тому просили ухвалу слідчого судді залишити без зміни, думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги прокурора та просив її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосованого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту є обгрунтованими.

Так, в силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, в провадженні слідчого СВ

Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003752, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.

03 січня 2017 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

25 листопада 2016 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Дослідженням матеріалів за клопотанням встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчий СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло в період часу з 22:00 до 06:00 години, з покладанням на останнього процесуальних обов`язків, строком до 04 березня 2017 року.

Однак, з такими висновками слідчого судді колегія суддів погодитися не може виходячи із наступного.

Слідчий суддя в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 194, п. 2 ч. 1 ст. 196 КПК України не надав належної оцінки існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не зазначив в ухвалі про їх існування.

У разі не встановлення слідчим суддею хоч одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, настають наслідки у вигляді відмови у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, що передбачено ч. 2 ст. 194 КПК України.

Колегія суддів вважає, що доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідка або потерпілого, а також іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, мають місце, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження за клопотанням слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, як середньої тяжкості, так і тяжкого, в тому числі у незаконному позбавленні волі з корисливих мотивів щодо потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 146 КК України за попередньою змовою з ОСОБА_13 та невстановленими слідством особами, які виконували усну вказівку ОСОБА_6 .

Зазначена обставина дає підстави колегії суддів прийти до висновку щодо можливості ОСОБА_6 в разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, спілкування із зазначеними особами, причетними до вчинення кримінальних правопорушень, в яких він підозрюється, з метою перешкоджання кримінальному провадженню, а також впливу на потерпілих та свідків, щоб уникнути відповідальності за скоєне.

Так, доводи клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_6 може впливати на потерпілих та свідків, мають місце, оскільки в матеріалах судового провадження мається протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 27 грудня 2016 року, в якому він стверджує, що після написання ним заяви в поліцію з його цивільною дружиною намагалися зустрітися спочатку молодший брат ОСОБА_13 , а в подальшому його мати та поспілкуватися по справі.

Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою, може вчинити інше кримінальне правопорушення з урахуванням того, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється крім даних правопорушень, ще й в рамках іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України. Всі кримінальні правопорушення, по яким пред`явлена підозра ОСОБА_6 , мають суспільно небезпечний характер, а їх кількість свідчить про можливість підозрюваного вчинити й інші.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не було враховано всіх обставин, як того вимагає ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також у вчиненні умисного злочину середньої тяжкості проти волі, честі та гідності особи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Що стосується доводів підозрюваного про відсутність вагомих та достатніх доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та достатніх підстав для застосування до нього виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки маються показання свідків і інші дані, із яких вбачається, які саме дії вчиняв підозрюваний, та зважаючи на те, що характер його дій та інших осіб, що діяли з ним спільно, в тому числі вчиненого незаконного позбавлення волі потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що супроводжувалося завданням потерпілим фізичних страждань, із застосуванням зброї - дають підстави обґрунтовано припускати, що ОСОБА_14 зневажливо ставиться до закону та є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень та застосування насильства. Крім того, доводи захисників зводяться до оцінки доказів, які розглядаються в іншій стадії кримінального провадження при розгляді справи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

У рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії» також зазначено, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Доводи в ухвалі слідчого судді про позитивні дані щодо особистості підозрюваного, соціальних зв`язків, стану здоров`я мають місце, однак самі по собі не є підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому домашнього арешту, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З врахуванням вищенаведеного, а також шляхом перевірки всіх обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне скористатися правом, визначеним у ч. 4 ст. 183 КПК України, та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні за підозрою особи у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали Апеляційного суду, якою слід задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в строк до 17 лютого 2017 року.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 2 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 січня 2017 року скасувати.

Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17 лютого 2017 року.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 направити для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4