АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 на вирок Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік.
Згідно з вироком суду 30 березня 2016 року біля 14 години 40 хвилин в м. Києві обвинувачений ОСОБА_6 керував технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки « Daewoo Nexia» з номерним знаком НОМЕР_1 , виїжджаючи з узбіччя на проїзну частину вул. Крайньої в м. Києві зі сторони вул. Братиславської в напрямку вул. Пухівської, порушив при цьому правила безпеки дорожнього руху, а саме:
підпункт "б" пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, який для забезпечення безпеки дорожнього руху вимагає від водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;
пункт 10.1 Правил дорожнього руху України і перед перестроюванням не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
пункт 10.3 Правил дорожнього руху України
і при перестроюванні не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися та, виконуючи маневр перестроювання в смугу руху, по якій в цей час рухався мотоцикл «Loncin LX-200» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , не впевнився, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла «Loncin LX-200» - потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді закритої травми лівого променево-зап`ясткового суглобу: перелому епіметадіафіза лівої променевої кістки зі зміщенням уламків, перелому півмісячної кістки без зміщення уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Перший заступник прокурора м. Києва ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Деснянського районного суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеня тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого в наслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на 1 рік та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На думку апелянта, судом першої інстанції не наведено обґрунтованих доводів на користь не призначати обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Апелянт вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою характер допущеного винним грубого порушення цілої низки вимог ПДР України та те, що обвинувачений несе загрозу для оточуючих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілого, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 заявили клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Вказані клопотання обвинуваченого і потерпілого підтримані всіма учасниками судового розгляду, окрім прокурора, який заперечував проти задоволення клопотань.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотань обвинуваченого і потерпілого, вважає, що клопотання підлягають до задоволення, а вирок суду відносно ОСОБА_6 має бути скасовано із закриттям кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, виходячи з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України в апеляції прокурора та учасниками судового розгляду не заперечуються.

Обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 подали клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, посилаючись на право потерпілого на примирення з підозрюваним, обвинуваченим, передбачене ч. 4 ст. 56 КПК України, яке може бути реалізоване на всіх стадіях кримінального провадження.
У клопотаннях про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинувачений ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 , прохаючи закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , вказують на те, що вони примирилися, обвинувачений добровільно та повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, завдану злочином, при цьому обвинувачений щиро покаявся у вчиненні злочину, який є злочином невеликої тяжкості з необережною формою вини.
Відповідно до вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності; вчинений ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним злочином невеликої тяжкості; обвинувачений і потерпілий примирились та подали до суду відповідні клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності; обвинувачений повністю відшкодував потерпілому матеріальну і моральну шкоду, завдану злочином.
Отже, у даному провадженні наявні всі умови, передбачені ст. 46 КК України, які в сукупності є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим і таке звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності кримінальне провадження закривається судом.
Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Отже, за наявності у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 підстав, передбачених ст. 46 КК України, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 417 КПК України, має скасувати вирок Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року та закрити провадження у справі.
Оскільки вирок суду щодо ОСОБА_6 скасовується із закриттям кримінального провадження, то доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не можуть бути прийняті до уваги, а вирок суду не може бути скасований в частині призначеного покарання, як про це вказувалось в апеляції прокурора.

Керуючись ст. ст. 284, 404, 405, 407, 417, 418 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду міста Києва від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати та закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 286 КК України, звільнивши ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Касаційна скарга на дану ухвалу суду може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3