Дата документу Справа № 314/5632/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/237/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № № 314/5632/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.08.2016 року відмовлено в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, до суду від засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101), надійшло клопотання про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування ним покарання, в тому числі, що безпосередньо передує вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить наявність у засудженого ОСОБА_7 за весь час відбування покарання трьох дисциплінарних стягнень, накладених правами начальника слідчого ізолятору та начальника відділення СПС, а саме: 21.12.2012 року у вигляді оголошення догани, у засудженого ОСОБА_7 було вилучено 10 літрів рідини із запахом бродіння, 19.02.2013 року засуджений був поміщений у карцер на 5 діб, оскільки у останнього було вилучено пристрій міжкамерного зв`язку, 09.01.2016 року оголошено догану за самовільне відкриття локального сектору, які були погашені у встановленому законом порядку. 20.05.2016 року ОСОБА_7 мав заохочення у вигляді оголошення подяки за сумлінну поведінку та ставлення до праці (отримане в період часу, який безпосередньо передував вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення), що пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що наявність заохочень може вплинути на його умовно-дострокове звільнення. Засуджений ОСОБА_7 до робіт з благоустрою місць позбавлення волі не залучався, участі у самодіяльних організаціях відділення не приймав. Також, суд врахував, що до засудженого вже було застосовано заохочувальну норму, а саме ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 року). Тому, на думку суду, відбута засудженим ОСОБА_7 на теперішній час частина покарання є недостатньою для його виправлення та досягнення мети покарання, визначеної у ст. 50 КК України.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 не погоджується з рішенням судді Вільнянського районного суду Запорізької області про відмову в його умовно-достроковому звільненні. Зазначає, що він мав заохочення та працює на неоплачуваній роботі будівельником, робить ремонти, порушень не мав, з адміністрацією ввічливий, режим не порушував, сумлінно ставиться до праці. Таким чином, просить суд розглянути апеляційну скаргу щодо його умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка вважала, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно до оскаржуваної ухвали суду, ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, на підставі положень ст. 81 КК України.

Своє клопотання засуджений обґрунтував тим, що він хворіє на туберкульоз та перебуває на лікуванні у спеціальній туберкульозній лікарні при Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101), режим утримання не порушує, зробив для себе належні висновки, чим заслужив на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Разом з тим, згідно матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 13 березня 2013 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч. 1 ст. 309, ст. 395, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 69, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 30 липня 2012 року по 29 березня 2013 року, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року), із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі, в установах виконання покарань знаходиться з 08 червня 2012 року. За час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) вимоги режиму утримання порушував, за що мав два дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 16 квітня 2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується наступним чином: режим відбування покарання порушував, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, а саме 09.01.2016 року правами начальника відділення СПС засудженому ОСОБА_8 оголошено догану за самовільне відкриття локального сектору, дане стягнення було погашене у встановленому законом порядку. Мав одне заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, оголошене правами начальника колонії 20.05.2016 року у вигляді подяки. У відношенні до представників адміністрації колонії грубощів не проявляє. На виробництві установи не працевлаштований. Згідно ч. 5 ст. 118 KBK України, засуджений не залучався до робіт з благоустрою місць позбавлення волі. За характером хитрий, скритний, брехливий. У відношенні до засуджених не конфліктний. Відповідно до ст. 123 КВК України, приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Правова просвіта». Не бере участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, відповідно до ст. 65 КВК України. Не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, не входить до складу ради колективу засуджених. Відповідно до ст. 59 КВК України, підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.

З матеріалів характеристики встановлено, що ОСОБА_7 знаходиться в установах виконання покарань з 08 червня 2012 року. За час утримання у Вільнянському слідчому ізоляторі управління ДПтС України в Запорізькій області (№ 11) вимоги режиму утримання порушував, за що мав два дисциплінарних стягнення, які на даний час погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не мав. З 16 квітня 2013 року відбуває покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101). За час відбування покарання характеризується наступним чином: режим відбування покарання порушував, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, 09.01.2016 року правами начальника відділення СПС засудженому ОСОБА_8 оголошено догану за самовільне відкриття локального сектору, дане стягнення було погашене у встановленому законом порядку. Мав одне заохочення, за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а саме 20.05.2016 року засудженому оголошено подяку.

Окрім того, згідно з медичною довідкою ОСОБА_9 є практично здоровим, працездатним, однак за весь час відбування покарання працевлаштований не був.

Згідно з довідкою, засуджений ОСОБА_9 до робіт з благоустрою місць позбавлення волі не залучався, участі у самодіяльних організаціях відділення не приймав. Поведінка засудженого ОСОБА_10 за весь час відбування ним покарання, в тому числі, що безпосередньо передує вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить наявність у засудженого ОСОБА_10 за весь час відбування покарання трьох дисциплінарних стягнень, накладених правами начальника слідчого ізолятору та начальника відділення СПС, а саме: 21.12.2012 року у вигляді оголошення догани, у засудженого ОСОБА_7 було вилучено 10 літрів рідини із запахом бродіння, 19.02.2013 року засуджений був поміщений у карцер на 5 діб, оскільки у останнього було вилучено пристрій міжкамерного зв`язку, 09.01.2016 року оголошено догану за самовільне відкриття локального сектору, які були погашені у встановленому законом порядку.

Крім того, до засудженого вже було застосовано заохочувальну норму, а саме ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26 листопада 2015 року), ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 квітня 2016 року у строк основного покарання за вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 березня 2013 року зараховано строк попереднього ув`язнення з дня фактичного затримання до дня набрання вироком законної сили, а саме з 30 липня 2012 року до 29 березня 2013 року.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Вимогами ч. 2 ст. 67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Таким чином, законодавець передбачив можливість, за певних умов, такого звільнення, а не обов`язок суду таке звільнення застосовувати.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на привчання засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Згідно положень п.17 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

З огляду на вказане, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дотримався вимог процесуального і матеріального права та дійшов правильного висновку про недоведеність того, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Крім того, на момент розгляду апеляційної скарги з Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) надійшло повідомлення про звільнення 01.12.2016 року ОСОБА_7 з установи по відбуттю строку покарання, а тому, на даний час вже відсутній предмет апеляційних вимог засудженого щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 13 березня 2013 року.

Отже, за наведених обставин, підстав для скасування ухвали районного суду та застосування умовно-дострокового звільнення щодо засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.08.2016 року про відмову в задоволені клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4