Справа № 487/1225/17
Провадження № 1-кп/487/228/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.04.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілого - ОСОБА_7 , його законного представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Нові Біляри Комінтернівського району Одеської області, українця, громадянина України, не одружений, з базовою середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

21.12.2016 року (точного часу під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим), ОСОБА_4 перебував у приміщенні у кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку Вищого професійного училища №21, розташованого за адресою: м. Миколаїв вул. Садова, 31/2.

В цей час ОСОБА_4 побачив на одному з ліжок, що знаходились у кімнаті, планшетний комп`ютер марки «Lark» у пластмасовому корпусі чорного кольору (наділ планшет) й у нього раптово виник злочинний умисел направлений на незаконне збагачення шляхом таємного заволодіння чужим майном вказаним вище планшетом.

Реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чого майна, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок обернення чужого майна на свою користь, ОСОБА_4 , знаходячись в кімнаті №21 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав належне ОСОБА_7 , майно - планшетний комп`ютер марки «Lark» вартістю 1900 грн.

Після чого ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вище вказаним майном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 1900 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

27.02.2017 року в данному кримінальному провадженню між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпілий ОСОБА_7 і обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , викрадене майно вилучено та повернуто потерпілому.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у виді арешту строком 15 діб, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч.3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:

Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністью визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження годи про примирення.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, оскільки викрадене майно йому повернуто, до обвинуваченого ОСОБА_4 він претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_8 не заперечувала проти затвердження угоди, викрадене майно повернуто, до обвинуваченого претензій матеріального і морального характеру не має.

В судовому засіданні прокурор вважає можливим затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_7 і обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки вона відповідає вимогам закону.

Суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, прогроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна, а тому його дії кваліфікує по ч. 1 ст. 185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді арешту строком 15 діб, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 27.02.2017 року про примирення між потерпілим ОСОБА_7 , його законним представником ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 , його законним представником ОСОБА_5 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 27.02.2017 року покарання у виді арешту строком 15 діб, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України: в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і навчання, періодично з`являтись в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1