УХВАЛА
іменем України
14 лютого 2017 рокуСправа №446/1890/16-к
Провадження № 1-кс/451/12/17
Суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого ОСОБА_3 та потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Радехів справу за заявою ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ:
В обґрунтування заяви про відвід, заявник зазначає, що головуючий у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у судовому засіданні 23.11.2017 року, відмовив у задоволенні клопотання прокурора, потерпілого та його представника стосовно обрання обвинуваченому запобіжного заходу. Також, у цьому ж судовому засіданні ним, як представником потерпілого, з метою забезпечення цивільного позову, поданого в рамках кримінального провадження, заявлялося клопотання про накладення арешту на майно обвинуваченого і членів його сім`ї, однак у задоволенні такого головуючим було відмовлено. Процесуальні рішення суду, ним, як стороною кримінального провадження оскаржені у апеляційному поряду, однак апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження. Таким чином, заявник зазначає, що ОСОБА_5 діє упереджено та сприяє обвинуваченому ОСОБА_6 уникнути відповідальності в частині відшкодування шкоди. Із посиланням на вимоги міжнародного права, просить відвести ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 свою позицію в обґрунтування відводу судді виклав аналогічно, зазначеним у заяві (а.с.1-2). Окрім цього наголосив, що ОСОБА_5 , як головуючий у кримінальному провадженні не вживає заходів для забезпечення повноти розгляду такого. Крім цього, заявник уточнив, що відвід судді він мотивує виключно кримінальними процесуальними нормами.
Також і потерпілий ОСОБА_4 вимоги щодо відводу судді ОСОБА_5 підтримав.
Обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини, що унеможливили їх присутність у засіданні, суд не повідомили.
Також і суддя Радехівського районного суду Львівської області ОСОБА_5 особа, якій заявлено відвід, дати пояснення з приводу обґрунтувань заяви, бажання не виявив.
У відповідності до ч.1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Відповідно до ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Наявність хоча б однієї із зазначених обставин виключає участь судді у судовому провадженні.
Однак поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», на які посилається заявник, як на підставу відводу судді, є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
У національному законодавстві відсутні будь-які роз`яснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.
17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.
Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Виходячи із вимог, викладених у заяві про відвід та пояснень з цього приводу заявника і потерпілого у судовому засіданні, приходжу до переконання, що в основу таких покладено дії судді ОСОБА_5 виключно, як головуючого у судовому провадженні, що не позбавляє права потерпілого, або ж його представника, у встановленому законом порядку викласти щодо цього свою позицію у апеляційній скарзі під час оскарження кінцевого процесуального рішення суду.
Окрім цього, не надано суду переконливих доказів і щодо недотримання суддею ОСОБА_5 вимог Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зокрема стосовно порушення ним етичних норм або ж проявів некоректної поведінки при здійсненні судочинства у кримінальному провадженні.
Таким чином, узагальнюючи наведене вище, суддя не вбачає жодних підстав, передбачених ст.75 КПК України, для задоволення відводу і вважає, що в діях судді ОСОБА_5 відсутні об`єктивні компоненти, які б вказували на сумніви в його неупередженості, а тому вважаю, що вимоги не є належно обґрунтованими, від так до задоволення не підлягають.
Керуючись ст.ст.76,80-81,110,369-372 КПК України, суддя -
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_5 головуючого у судовому провадженні №446/1890/16-к про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відмовити.
Повний текст ухвали буде проголошено у Радехівському районному суді Львівської області о 10 годині 00 хвилин 15 лютого 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її постановлення.

ГоловуючийОСОБА_1