Справа № 573/2377/16-к
Номер провадження 1-кп/573/160/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 26 вересня 2016 року за №0000589, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Бережки Дубровецького району, Ровенської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, освіта середня - спеціальна, на утриманні дітей немає, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В точно не встановлений день кінця серпня 2016 року ОСОБА_4 , випасаючи стадо овець та баранів загальною кількістю 950 голів, які належать ФГ «Ярослав 2005», на пасовищі, що знаходиться між с. Подобріївка та залізничною дорогою сполученням Ворожба Льгов, зустрів раніше не знайому йому та не встановлену у ході досудового розслідування особу, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. В ході розмови останній запропонував ОСОБА_4 продати йому декілька овець та зазначив, що через значну кількість голів у стаді, відсутність кількох з них залишиться непоміченою для їх власника, за що запропонував бувшу у вжитку побутову техніку, а саме: телевізор та холодильник. ОСОБА_4 на дану пропозицію погодився та пообіцяв передати зазначеній особі декілька голів зі стада, точна кількість яких не обговорювалася.

Через декілька днів, у серпні 2016 року, близько 18 години 00 хвилин невстановлена у ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, разом із раніше не знайомим ОСОБА_4 чоловіком, яким як з`ясувалося під час досудового слідства був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , знову прибула на пасовище, розташоване між с. Подобріївка та залізничною дорогою сполучення Ворожба Льгов, на автомобілі «Жигулі» білого кольору, де у той час ОСОБА_4 випасав отару овець, яка належить ФГ «Ярослав 2005».

Невстановлена у ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, запропонувала ОСОБА_4 зв`язати п`ять овець та одного барана та погрузити до вищевказаного автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинні наміри останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення шляхом крадіжки, ОСОБА_4 , діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, таємно викрав одного барана та п`ять овець зі стада, живою вагою 220 кг, загальною вартістю 5 500 грн., чим завдав ФГ «Ярослав 2005» матеріальної шкоди на вказану суму.

Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився у власних корисливих цілях, а саме: разом із невстановленою у ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, зв`язали вказаних тварин та помістили до салону автомобіля, після чого останній разом з ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинні наміри останніх, зникли у невідомому напрямку.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно небезпечних наслідків і бажав їх настання, тобто діяв із прямим умислом.

Таким чином, своїми вищевказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену за попередньою змовою групою осіб.

Під час досудового розслідування 25 листопада 2016 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

28 листопада 2016 року до Білопільського районного суду надійшов обвинувальний акт із зазначеною угодою про примирення.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість в обсязі підозри у судовому провадженні, зокрема, в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також зобов`язався сприяти розслідуванню кримінального провадження, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Крім цього, вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді обмеження волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

В угоді про примирення передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та потерпілий ОСОБА_5 просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Частиною 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У відповідності до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також з`ясовано, що потерпілий розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі ст. 100 КПК України речові докази: п`ять овець і одного барана, які знаходяться на зберіганні у голови ФГ «Ярослав» ОСОБА_5 , залишити останньому як власнику (а. с. 28-29).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 25 листопада 2016 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Речові докази: п`ять овець і одного барана залишити власнику голові фермерського господарства «Ярослав» ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Потерпілий має право отримати в суді копії вироку.

Суддя: