1-кп/357/51/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.02.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя - ОСОБА_2

суддя - ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 30003107 від 01.08.2015 року щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, всилу ст. 89 КК України не маючого судимості, жителя АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , і

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Душанбе, Республіки Таджикістан, українки, громадянки України, з базовою загальною освітою, незаміжньої, не працюючої, несудимої, жительки АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

Обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою між собою вчинили умисне вбивство ОСОБА_13 за наступних обставин.

В один із днів квітня 2015 року у вечірній час (точної дати та часу досудовим слідством не встановлено) ОСОБА_7 , зустрівши біля магазину «Сільпо», що на вул. Гетьманській у м. Білій Церкві, ОСОБА_6 , з котрим раніше близько двох з половиною років (до кінця 2014 року) співмешкала, разом з останнім та своєю матір?ю ОСОБА_14 пішла до місця його проживання квартири АДРЕСА_3 , з тим, щоби забрати звідти свої документи.

Прийшовши до вказаної квартири ОСОБА_7 застала там ОСОБА_13 , з котрою ОСОБА_6 у той час співмешкав, і на ґрунті ревнощів та раптово виниклих у зв?язку з цим неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 виникла сварка, в ході якої останні почали ображати одна одну.

ОСОБА_6 , зайшовши до кімнати, в котрій відбувалася сварка між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , став на бік ОСОБА_7 і, підтримуючи останню, також почав ображати ОСОБА_13 ..

В ході сварки у ОСОБА_6 , на грунті відмови ОСОБА_13 покинути його житло і з мотивів помсти за те, що остання на протязі періоду їх спільного проживання неодноразово крала у нього з кишень гроші, а у ОСОБА_7 з мотивів ревнощів, виник єдиний умисел на протиправне позбавлення ОСОБА_13 життя.

Реалізуючи зазначений злочинний намір, діючи узгоджено, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , використовуючи задля досягнення поставленої мети вказаний малозначний привід, ОСОБА_6 звалив ОСОБА_13 на диван і став наносити їй удари руками по голові та по інших частинах тіла, потім схопив останню руками за шию і умисно став здавлювати горло з метою позбавити останню життя.

У свою чергу ОСОБА_7 , підтримавши дії ОСОБА_6 , діючи також за попередньою змовою з останнім, на грунті ревнощів та виниклих у зв?язку з цим неприязних відносин, нанесла ОСОБА_13 три удари ножем у живіт.

Після цього ОСОБА_6 , переконавшись у тім, що ОСОБА_13 не подає будь-яких ознак життя, з метою приховання слідів скоєного злочину, загорнув тіло останньої у простирадло, виніс його з будинку і кинув до розташованого на території вказаного домоволодіння колодязя, де його і було виявлено 1 серпня 2015 року.

Внаслідок спільних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_13 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 395 від 28.09.2015 року, були заподіяні тілесні ушкодження у виді трьох колото-різаних ран на животі, рани на голові в лобній області справа, рани на голові в скуловій області справа, перелому ріжка під`язикової кістки справа, повного перелому ріжка щитоподібного хряща справа та неповного перелому ріжка щитоподібного хряща зліва, від яких ОСОБА_13 померла на місці події.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 своєї винуватості в умисному вбивстві ОСОБА_13 не визнав.

Показав, що з ОСОБА_7 познайомився ще коли та перебувала в дитячому будинку. Після того, як остання виписалась з дитячого будинку, проживав з спільно з нею приблизно 2,5 роки у своєму будинку АДРЕСА_4 . Остання періодично втікала з дому після конфліктів, але потім поверталася.

Наприкінці 2014 року ОСОБА_7 знову пішла з дому і зникла, а він приблизно в березні 2015 року випадково познайомився з ОСОБА_13 і, запросивши її до себе, з цього часу проживав з нею у своєму будинку.

У квітні 2015 року (коли саме - не пам`ятає) ОСОБА_7 зателефонувала йому і сказала, що хоче забрати свої документи, що залишились у нього.

Цього ж дня увечері, близько 20 год., вони зустрілися з ОСОБА_7 та її матір?ю ОСОБА_14 біля магазину «Сільпо» по вул. Гетьманській і утрьох пішли до нього додому.

Коли близько 21 год. вони прийшли до його будинку ОСОБА_13 сиділа п?яна у кімнаті на дивані. Він повідомив останній, що ОСОБА_15 його жінка і сказав, що тепер буде жити з нею, а їй ( ОСОБА_13 ) сказав уходити з його будинку. Проте ОСОБА_13 покидати його відмовилась.

У цей час прийшов ОСОБА_16 .. Останній приніс горілку і удвох з ОСОБА_14 став розпивати її в іншій кімнаті. ОСОБА_13 обурилась, що їй ніхто не наливав спиртного, і почала нецензурно лаятися, продовжуючи при цьому сидіти на дивані у кімнаті.

Це, у свою чергу, обурило його і він, вирішивши заспокоїти ОСОБА_13 , пішов до неї. Окрім цього його також обурило те, що остання неодноразово крала у нього гроші з кишень його одежі.

Підійшовши до ОСОБА_13 він став правим коліном на диван, на якому та лежала, ліва його нога у цей час стояла на підлозі, і завдав останній приблизно два удари (ляпаси) рукою по щоках. Після першого удару потерпіла ойкнула, а після другого замовчала і лише дихала. Після цього він схопив ОСОБА_13 за шию і надавив рукою на сонну артерію з тим, щоби «виключити» останню. Здавлював шию доки тіло потерпілої розслабилося і тільки тоді відпустив її. У цей момент до кімнати зайшла ОСОБА_7 і він, покинувши ОСОБА_13 пішов до кімнати, де знаходились ОСОБА_16 та ОСОБА_14 ..

Пізніше ОСОБА_7 пішла до туалету і довгий час не поверталась. Він пішов шукати останню і знайшов її в кімнаті, де лежала ОСОБА_13 .. ОСОБА_7 стояла біля ОСОБА_13 , котра не подавала ознак життя, з ножем у руці. Побачивши його остання кинула ножа на підлогу.

ОСОБА_16 , побачивши все це, злякався і попросив випустити його з будинку. Він відчинив двері, які перед подією замкнув на замок, і той пішов.

Переконавшись у тім, що ОСОБА_13 мертва та не подає жодних ознак життя, він через деякий час завернув її тіло у покривало і, винісши його на подвір?я, кинув до колодязя, а ОСОБА_7 наказав мовчати і нікому про те, що трапилося, не розповідати.

Ствердив, що не може пояснити як трапилось, що ОСОБА_13 померла, і що наміру позбавляти останню життя у нього та ОСОБА_7 не було. Він лише надавив рукою на сонну артерію на шиї потерпілої з тим, щоб на деякий час її «виключити», а коли побачив, що та розслабилась відпустив її.

Обвинувачена ОСОБА_7 також заперечила свою причетність до смерті ОСОБА_13 ..

Показала, що до події дійсно два з половиною роки співмешкала з ОСОБА_6 , з котрим познайомилась ще під час перебування в дитячому будинку, коли їй виповнилось 17 років. Проживали удвох в будинку ОСОБА_6 .. Останній випивав і на цьому грунті часто бив її, тому вона періодично тікала з дому, але потім поверталась.

Наприкінці 2014 року ОСОБА_6 черговий раз побив її і вона знову пішла від нього та вирішила більше не повертатися до останнього. Приблизно чотири місяці проживала зі своєю матір`ю ОСОБА_14 в с. Трушках.

У квітні 2015 року, точної дати не пам`ятає, приїхала з матір`ю до м. Білої Церкви і, зателефонувавши ОСОБА_6 , сказала, що хоче забрати свої документи, які залишила у нього.

Цього ж дня увечері, близько 18 год., вони з матір`ю зустрілися з ОСОБА_6 біля магазину «Сільпо» по вул. Гетьманській і утрьох пішли до нього додому.

Коли близько 20 год. прийшли до його будинку ОСОБА_13 сиділа п?яна у кімнаті на дивані і розмовляла з ОСОБА_16 .. Вона відразу зрозуміла, що остання живе з ОСОБА_6 ..

ОСОБА_6 представив її ОСОБА_13 як свою жінку і сказав, що тепер буде жити з нею, а ОСОБА_13 сказав уходити з його будинку. Проте остання продовжувала сидіти на дивані. Після цього вони пішли до іншої кімнати і там ОСОБА_16 та її матір ОСОБА_14 удвох стали вживати горілку, яку приніс ОСОБА_16 ..

ОСОБА_13 обурилась, що їй ніхто не наливав спиртного, і продовжуючи сидіти на дивані у кімнаті, почала нецензурно лаятися. ОСОБА_6 це не сподобалось і він, обурившись поведінкою ОСОБА_13 , а також тим, що остання неодноразово крала у нього гроші з кишень його одежі, пішов її заспокоювати, прикривши за собою двері та наказавши їм сидіти в кімнаті і мовчати.

Потім вона почула глухі звуки ударів, схожі на хлопки, і подумавши, що ОСОБА_6 б`є ОСОБА_13 , пішла до них, щоб зупинити останнього. Зайшовши в кімнату побачила, що ОСОБА_13 лежала на дивані, а ОСОБА_6 , стоячи коліном однієї ноги на дивані, а іншою ногою на підлозі, нахилився над потерпілою, котра лежала на спині, і душив її, здавлючи руками горло. Останній був дуже злий, перебував у збудженому стані і говорив ОСОБА_13 про якісь гроші, а та лежала мовчки і не рухалась.

Що відбувалося далі пам`ятає погано, бо після того, як вона вийшла з кімнати, де відбувалась подія, у неї стався приступ епілепсії. Тому вона не пам`ятає де взяла ножа, коли саме і яким чином нанесла ним удари ОСОБА_13 , однак ствердждує, що зробила це після ОСОБА_6 , і що потерпіла тоді була ще живою. Попередню домовленість з ОСОБА_6 щодо вбивства ОСОБА_13 , рівно як і наявність у неї самого наміру позбавити потерпілу життя, заперечує.

Показала, що під ранок, перебуваючи на подвір`ї, бачила, як ОСОБА_6 виніс труп ОСОБА_13 , загорнутий у покривало, з хати і кинув його у колодязь.

Однак попри заперечення самих обвинувачених винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненому підтверджується зібраними в ході судового розгляду доказами.

Зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_13 , котра показала, що зимою-весною 2015 року її донька ОСОБА_13 проживала у ОСОБА_6 .. Остання періодично приходила до неї або телефонувала, а десь у квітні 2015 року вона втратила зв`язок з донькою. Дізнавшись через знайомих номер телефона ОСОБА_6 вона зателефонувала останньому, однак той сказав, що якогось дня за ОСОБА_13 приїхав чорний «джип» і вона кудись поїхала на ньому, і що більше він її не бачив. А 01.08.2015 року труп її доньки було виявлено в колодязі на подвір`ї належного ОСОБА_6 домоволодіння.

При цьому потерпіла ствердила, що її донька жодних проблем з здоров`ям не мала, і що остання періодично вживала алкогольні напої, однак не зловживала ними.

Свідок ОСОБА_16 показав, що весною 2015 року, десь перед «Паскою», точної дати не пам`ятає, зайшов близько 17 год. до ОСОБА_6 з тим, щоби розпити з ним пляшку горілки. Самого ОСОБА_6 вдома не було і він, очікуючи його приходу, спілкувався з його співмешканкою ОСОБА_13 , котра, перебуваючи в стані легкого алкогольного сп`ягніння, лежала у кімнаті на дивані. Тілесних ушкоджень у неї він не бачив, на стан здоров`я остання не скаржилась.

Потім прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 і відразу ж між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на грунті ревнощів виникла сварка, яка продовжувалась хвилин двадцять. ОСОБА_6 відправив його та ОСОБА_14 до іншої кімнати і закрив за ними двері на гачок, а сам пішов до кімнати, де знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ..

Він чув як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сварилися з ОСОБА_13 і як ОСОБА_7 в грубій формі вимагала, щоб ОСОБА_13 покинути житло ОСОБА_6 , оскільки сама мала намір залишитись проживати в останнього. Однак ОСОБА_13 відмовлялась покидати житло ОСОБА_6 ..

Потім сварка стихла. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зайшли до їх кімнати і ОСОБА_6 сказав: «Все. Готова».

Він відразу пішов до кімнати, де щойно відбувалася сварка, і побачив ОСОБА_13 , котра лежала на краю дивана, звісивши праву ногу на підлогу. На голові у ОСОБА_13 була кров.

Він перевірив пульс останньої і не виявивши у неї жодних ознак життя, зрозумів, що ОСОБА_13 померла.

Злякавшись, він вирішив покинути вказаний будинок, однак виявив, що вхідні двері замкнені на замок, і що ключі в замковому отворі відсутні. На його прохання ОСОБА_6 ключем відімкнув замок і випустив його з будинку, після чого він вибіг на вулицю і побіг додому.

Аналогічні обставини частково підтвердила свідок ОСОБА_14 ..

При цьому остання ствердила, що після того, як сварка між обвинуваченими та ОСОБА_13 закінчилась, вона, на прохання ОСОБА_6 , прибирала в кімнаті, де відбувалась указана сварка, однак трупа ОСОБА_13 там не бачила.

Свідок ОСОБА_17 показав, що з ОСОБА_7 знайомий давно. Остання проживала в будинку ОСОБА_6 ..

Також декілька разів бачив ОСОБА_13 , коли та проживала у ОСОБА_6 ..

Приблизно з 19.05.2015 року він деякий час також проживав у будинку ОСОБА_6 .. Під час проживання ОСОБА_6 забороняв користуватись криницею, яка розташована на території його домоволодіння, казав, що туди хтось накидав «дохлих» котів. Тому воду носили від колонки.

Ствердив, що приблизно за два тижні до того, як знайшли труп ОСОБА_13 , він прийшов до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , котрі тоді проживали разом, і спільно з ними розпивав спиртне, а коли спиртне закінчилось і ОСОБА_6 пішов ще за горілкою, ОСОБА_7 сказала, що криниця забита не дохлими котами, а там знаходиться труп ОСОБА_13 , і що його туди кинув ОСОБА_6 .. При цьому розповіла, що перед «паскою» була сварка з ОСОБА_13 і під час сварки вона, на прохання ОСОБА_6 , «завалила» останню, декілька разів різонувши її ножем. Остання довго стікала кров`ю, а коли померла вони з ОСОБА_6 кинули її труп до криниці, щоб не смердів.

Він спочатку не повірив ОСОБА_7 , бо вона була п`яна. Однак на підтвердження своїх слів остання відірвала частину покривала, яким був обшитий диван, на якому вони сиділи, і показала йому плями бурого кольору, сказавши що це кров убитої ОСОБА_13

Якось він запитав у ОСОБА_6 куди ділась ОСОБА_13 , але той відповів, що остання кудись пішла.

Винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_18 у вчиненому підтверджується також:

- протоколом огляду місця події від 01.08.2015 року, під час якого у колодязі, розташованому наподвір`ї домоволодіння, належного ОСОБА_6 , було виявлено труп ОСОБА_13 з ознаками насильницької смерті, а також фото таблицею та планом-схемою до вказаного протоколу; /т. 1 а.п. 114-118, 119-123, 124/

- висновком судово-медичного експерта № 395 від 04.08.2015 року, згідно якого:

1. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 знайдено наступні ушкодження: три рани на животі (№№ 1, 2, 3); дві рани на голові (рана №4 в лобній області справа, рана №5 в скуловій області справа), неповний перелом ріжка під`язикової кістки справа, повний перелом ріжка щитоподібного хряща справа, не повний перелом ріжка щитоподібного хряща зліва, закритий перелом лівого стегна в нижній третині, перелом поперекового відділу хребта;

2. Труп гр. ОСОБА_13 знаходиться у стані різко виражених гнильних змін;

3. Із-за різко виражених гнильних змін установити причину смерті ОСОБА_13 не представляється можливим. Не виключена можливість настання смерті в період вказаний в постанові (квітень 2015 року), про що свідчить наявність пізніх трупних явищ (жировіск);

4. Три колото-різані рани на животі (№№ 1, 2, 3) на животі заподіяні гострими предметами, не виключена можливість виникнення їх від дії одностороннє-гострого колюче-ріжучого предмету по типу клинка ножа, які не проникали в черевну порожнину. Характер реактивних змін в м`яких тканинах навколо цих ран дає змогу вважати, що виникли вони за життя потерпілої протягом однієї години до моменту настання смерті і мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;

5. Рана (№4) в лобній області справа, рана (№5) в скуловій області справа заподіяні тупими предметами і мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Характер клітинної реакції навколо них не дає змоги встановити зажиттєвий чи посмертний характер її походження;

6. Характер реактивних змін в м`яких тканинах навколо переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща не дає можливості встановлення зажиттєвого чи посмертного виникнення їх. Як правило закритий перелом під`язиковий кістки має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя за наявності загрозливих для життя явищ, які в даному випадку підтвердити або спростувати не представляється можливим, згідно правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ МОЗ України № 6 від 17 січня 1996 року);

7. З найбільшою вірогідністю закритий перелом стегна та поперекового відділу хребта могли виникнути при падінні в колодязь після настання смерті потерпілої, що не виключає судово-гістологічна експертиза;

8. Локалізація та характер тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_13 дають змогу вважати, що виникли вони не менше ніж від восьми точок прикладення сили;

9. При судово-токсилогічній експертизі в м`язі стегна трупа знайдено 75% етилового спирту; /а.п. 143-а 145/

Допитана в судовому засіданні судмедексперт ОСОБА_19 підтвердила свій висновок щодо неможливості, через різко виражені гнильні зміни на трупі, встановити причину смерті ОСОБА_13 , однак при цьому фактично виключила інші причини смерті ОСОБА_13 , окрім механічної асфіксії шляхом удушення.

Ствердила, що під час судово-медичної експертизи будь-яких ознак хвороб, від яких могла померти ОСОБА_13 , не було виявлено; що від втрати крові остання померти не могла; що будь-які інші тілесні ушкодження, виявлені на трупі ОСОБА_13 під час СМЕ, окрім перелому під?язикової кістки та під?язикового хряща, не могли спричинити смерть останньої; що перелом під?язикової кістки та перелом під?язикового хряща не могли виникнути при падінні до криниці, оскільки ці ушкодження заподіяні шляхом здавлювання шиї з двох сторін обмежено контактуючими поверхнями, в даному випадку - пальцями ОСОБА_6 , і що ОСОБА_7 наносила ОСОБА_13 удари ножем коли та була жива та наносила їх у живіт, де містяться життєвво важливі органи.

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого ОСОБА_6 на місці події у присутності захисника та понятих добровільно відтворив обстановку та обставини зазначеної події, детально розповів про обставини виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_7 і ОСОБА_13 , показав кімнату і місце в будинку, де він спочатку наніс ОСОБА_13 удари руками по обличчю, а потім здавлював руками її шиюї, місце де він потім побачив ОСОБА_7 з ножем у руці, а також розповів про те, як переконавшись у тім, що ОСОБА_13 мертва, загорнув її труп у покривало, виніс його з хати на подвір?я і кинув у колодязь, показав яким чином виносив труп і кидав його до колодязя, а також дослідженими судом додатками до вказаного протоколу у виді DVD-диску з відеозаписом зазначеної слідчої дії; /а.п. 170-172, 173/

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченої ОСОБА_7 від 02.08.2015 року, з якого убачається, що під час проведення вказаного слідчого експерименту ОСОБА_7 на місці події, у присутності захисника та понятих, показала, що на початку квітня 2015 року, вона, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , нанесла два удари ножем у черневну порожнину ОСОБА_13 , оскільки це їй наказав зробити ОСОБА_6 , і що після цього ОСОБА_13 померла, а її тіло ОСОБА_6 викинув до розташованого на подвір?ї вказаного домоволодіння колодязя; /т. 2 а.с. 131-133/,

- висновком судово-медичного експерта № 407-395 від 19.10.2015 року, з якого убачається, що не виключена можливість виникнення перелому під`язикової кістки у ОСОБА_13 за обставин, вказаних підозрюваним ОСОБА_6 під час слідчого експерименту 12.10.2015 року; /а.п. 175/

- заключенням експерта за результатами судово-імунологічної експертизи № 276 від від 18.09.2015 року, який свідчить ппро те, що на двох вилучених під час ОМП фрагментах покриття дивану на фрагменті наволочки виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілої ОСОБА_13 ; /а.п. 168-169/

- висновком судово-психіатричної експертизи № 368 від 26.08.2015 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, у стані фізіологічного афекту не перебував, а перебував у стані простого алкогольного сп?яніння, тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у нього не виявлено. Він може у даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує; /т. 1 а.п. 156-157/

- висновком судово-психіатричної експертизи № 366 від 26.08.2015 року, згідно якого обвинувачена ОСОБА_7 на психічне захворювання не страждає, у неї відмічаються судомні напади в анамнезі. Під час скоєння інкримінованих їй дій ОСОБА_7 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними, у стані фізіологічного афекту не перебувала. Під час проведеного обстеження ознак психічного захворювання у неї не виявлено. Вона може у даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує. /т. 1 а.п. 152-153/

Аналізуючи зібрані в ході судового розгляду докази, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв?язку для прийняття рішення щодо винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, який їм інкримінується, суд визнає наведені докази належними, допустимими та достовірними, достатніми для визнання обвинувачених винними у вчиненому.

З огляду на викладене суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм злочину доведена в ході судового розгляду в повному обсязі обвинувачення, і що дії обох обвинувачених вірно кваліфіковані за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попереждньою змовою групою осіб.

У той же час суд вважає обгрунтованими доводи сторони захисту щодо необхідності визнання недопустимим доказом наданого прокурором суду в якості доказу обвинувачення DVD-R-диска з відеозаписом слідчого експерименту від 02.08.2015 року за участі обвинуваченої ОСОБА_7 /т. 2 а.с. 134/ у зв?язку з тим, що в ході судового розслідування вказаний диск до матеріалів кримінального провадження не долучався як додаток до протоколу проведення слідчого експерименту і стороні захисту та іншим учасникам кримінального провадження не відкривався.

Судом встановлено, що в ході судового розгляду 16.02.2016 року прокурором, поряд з іншими доказами обвинувачення, надано суду протокол проведення слідчого експерименту від 02.08.2015 року за участі обвинуваченої ОСОБА_7 /т. 2 а.с. 131-133/ і долучений до вказаного протоколу диск, на конверті якого мається напис: «Диск з відеозаписом слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 » /т. 2 а.п. 134/. Однак в судовому засіданні 31.05.2016 року після відкриття конверту з указаним диском для його перегляду виявилось, що у вказаному конверті знаходиться диск з відеозаписом допиту ОСОБА_7 , а не з відеозаписом слідчого експерименту.

Диск з відеозаписом слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 прокурор надав суду лише в судовому засіданні 22.06.2016 року.

Згідно з доводами сторони захисту саме диск з відеозаписом допиту ОСОБА_7 надавався для ознайомлення учасникам кримінального провадження під час відкриття матеріалів кримінального провадження.

Таким чином достовірно встановлено, що в ході досудового розслідування диск з відеозаписом слідчого експерименту за участі обвинуваченої ОСОБА_7 до матеріалів кримінального провадження не долучався і учасникам провадження під час відкриття матеріалів кримінального провадження, упорушення вимог ст. 290 КПК України, для ознайомлення не надавався.

За таких обставин суд, зважаючи на те, що вказаний доказ отриманий з порушенням права обвинувачених на захист, визнає наданий прокурором DVD-R-диск з відеозаписом слідчого експерименту від 02.08.2015 року за участі обвинуваченої ОСОБА_7 недопустимим доказом. і вважає неможливим врахування цього доказу при вирішенні питання щодо винуватості обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

У зв?язку з визнанням недопустимим доказом DVD-R-диску з відеозаписом слідчого експерименту за участі обвинуваченої ОСОБА_7 суд також визнає недопустимим доказом висновок судово-медичного експерта № 407-395 від 19.10.2015 року у частині відповіді експерта на питання щодо можливості утворення виявлених у ОСОБА_13 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_7 , і чи могли вказані тілесні ушкодженнябути причиною смерті останньої.

Доводи сторони захисту про необхідність визнання недопустимим з тих же підстав протоколу проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 від 02.08.2016 року суд вважає необгрунтованими, оскільки в ході судового розгляду достовірно встановлено, і цього не заперечує сторона захисту, що на досудовому слідстві під час відкриття матеріалів кримінального провадження вказаний протокол надавався для ознайомлення усім учасникам зазначеного кримінального провадження.

У той же час суд критично ставиться до заперечення обвинуваченими своєї винуватості у вбивстві ОСОБА_13 і до доводів, у яких останні заперечують наявність попрередньої змови між ними щодо скоєння вказаного злочину.

Зазначені доводи обвинувачених повністю спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.

Зокрема показаннями самих обвинувачених, котрі фактично підтвердили факт і обставини виникнення конфлікту між ними та ОСОБА_13 , наявність у обох мотивів позбавлення останньої життя, ствердили що обоє брали участь у заподіянні ОСОБА_13 тілесних ушкоджень і, фактично, не заперечують, що саме врезультаті їх дій остання уподальшому померла на місці події. При цьому обвинувачені намагаються лише перекласти вину у вбивстві ОСОБА_13 одни на одного, що свідчить про їх намагання ввести суд в оману та уникнути таким чином відповідальності за скоєне.

Чіткими та послідовними показаннями свідка ОСОБА_16 , які беззаперечно свідчать про те, що саме обвинувачені розпочали сварку із ОСОБА_13 , що саме під час конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і саме врезультаті дій обвинувачених ОСОБА_13 були заподіяні тілесні ушкодження, від яких остання померла.

Свідок категорично ствердив, що ніхто інший, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , участі в конфлікті та побитті ОСОБА_13 не приймав.

Показаннями свідка ОСОБА_17 , котрий ствердив, що незадовго до того, як було знайдено труп ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, сама повідомила йому про вбивство останньої і, ніби хизуючись, розповіла, що саме вона, за вказівкою ОСОБА_6 , нанесла ОСОБА_13 ножові поранення, від яких та уподальшому померла, і куди ОСОБА_6 потім кинув її труп. При цьому обвинувачена на підтвердження своїх слів продемонструвала йому сліди крові ОСОБА_13 на дивані.

У свою чергу поведінка обох обвинувачених під час сварки з ОСОБА_13 і під час заподіяння останній тілесних ушкоджень, намагання уподальшому спільними зусиллями та діями приховати сліди злочину, свідчать про узгодженість та цілеспрямованість дій ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , про наявність у них єдиного наміру, спрямованого на позбавлення життя ОСОБА_13 і про наявність між обвинуваченими попередньої змови щодо скоєння вказаного злочину.

Необгрунтованими вважає суд і доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_13 з огляду на те, що проведеною у справі судово-медичною експеризою не встановлено причину смерті останньої.

Дійсно, з висновку судово медичного експерта № 395 від 04.08.2015 року убачається, що через різко виражені гнильні зміни установити причину смерті ОСОБА_13 не представляється можливим.

Однак суд вважає достовірно та беззаперечно встановленою ту обставину, що тілесні ушкодження, у тім числі ті, що призвели до смерті ОСОБА_13 , були заподіяні останній виключно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Ніхто інший участі в побитті потерпілої не приймав і тілесних ушкоджень останній не заподіював.

Також беззаперечно та абсолютно достовірно встановлено, що саме ОСОБА_6 душив ОСОБА_13 , здавлюючи їй горло, що саме цими діями потерпілій були спричинені небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження у виді переломів під`язикової кістки та щитоподібного хряща, і що лише ці ушкодження, а не будь-які інші, що були виявлені на трупі, могли спричинити смерть потерпілої.

Згідно висновку СМЕ ножові поранення в області живота та рани на голові відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, і жодним чином не пов?язані з настанням смерті ОСОБА_13 ..

Інші тілесні ушкодження, згідно висновку експерта, були спричинені при падінні тіла в колодязь, тобто уже після смерті потерпілої.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 категорично ствердив, що коли кидав тіло ОСОБА_13 до колодязя остання була вже мертвою. Будь-які ознаки життя були відсутні, тіло було холодним.

Вказану обставину підтвердив свідок ОСОБА_16 , котрий також категорично ствердив, що після того, як ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли з кімнати, у якій перебувала ОСОБА_13 , він пішов до вказаної кімнати та особисто переконався у тім, що остання мертва, оскільки пульсу у ОСОБА_13 не було, будь-які ознаки життя були відсутні, і обвинувачена ОСОБА_7 , котра ствердила, що побачила, що ОСОБА_13 мертва, ще у кімнаті, де її душив ОСОБА_6 ..

При цьому судмедексперт ОСОБА_19 в судовому засіданні фактично виключила інші причини смерті ОСОБА_13 , окрім механічної асфіксії шляхом удушення, що окрім перелому під?язикової кістки та під?язикового хряща, жодні інші тілесні ушкодження не могли спричинити смерть потерпілої, і що перелом під?язикової кістки та перелом під?язикового хряща не могли виникнути при падінні до криниці, оскільки ці ушкодження заподіяні шляхом здавлювання шиї з двох сторін обмежено контактуючими поверхнями, у даному випадку - пальцями ОСОБА_6 ..

Аналіз та оцінка зазначених обставин дають суду обгрунтовані підстави вважати, що смерть ОСОБА_13 настала врезультаті неповного перелому ріжка під`язикової кістки справа, повного перелому ріжка щитоподібного хряща справа та неповного перелому ріжка щитоподібного хряща зліва, тобто від тілесних ушкоджень, заподіяних їй ОСОБА_6 .. Тому суд до доводів сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вбивстві ОСОБА_13 з огляду на те, що проведеною у справі судово-медичною експеризою не встановлено причину смерті останньої, також ставиться критично і вважає вину обвинувачених у вбивстіві ОСОБА_13 повністю доведеною.

При обранні покарання для ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного останніми злочину, пом?якшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, особистості обвинувачених, ступінь їх участі у злочині.

ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не судимі, проте раніше обоє вже притягувались до кримінальної відповідальності. Як особистості останні характеризуються негативно. ОСОБА_6 перебуває на обліку в лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголізму.

Будь-яких пом?якшуючих чи обтяжуючих відповідальність обвинувачених обставин судом не встановлено.

Разом з тим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, своєї вини не визнали, у вчиненому не розкаялись.

З огляду на викладене суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування щодо обвинувачених ст. 69 КК України, а також для призначення останнім максимального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі суд не убачає.

Потерпілою ОСОБА_10 у справі заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на її користь по 100 000 грн. з кожного, всього 200 000 грн., врахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої вбивством доньки, перенесеними нею у зв?язку з цим моральними стражданнями та переживанням, погіршенням стану здоров?я та вимушеною зміною усталеного способу життя, атакож 4000 грн. врахунок відшкодування шкоди матеріальної, пов?язаної з витратами на поховання доньки та встановлення на її могилі надгробного пам?ятника.

У частині відшкодування моральної шкоди суд, зважаючи на те, що факт убивства обвинуваченими доньки потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_13 в ході судового розгляду повністю доведений, вважає позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вважає, що врезультаті втрати доньки потерпілій дійсно було спричинено моральну шкоду, що виразилась моральних стражданнях та переживаннях, які продовжуються і у даний час, погіршенні стану здоров?я вимушеній зміні усталеного способу життя, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 солідарно на користь потерпілої 200 000 грн. врахунок відшкодування моральної шкоди.

У частині відшкодування потерпілій шкоди матеріальної суд, зважаючи на те, що останньою не надано жодного докукментального підтвердження витрат на поховання доньки та на встановлення надгробного пам?ятника, вважає позовні вимоги ОСОБА_10 необгрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів у справі підлягає вирішенню на підставі ст, 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК україни, і призначити йому покарання у виді 13 /тринадцяти/ років позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначити їй покарання у виді 10 /десяти/ років позбавлення волі без конфіскації майна.

Стягнути з ОСОБА_21 та ОСОБА_22 солідарно на користь потерпілої ОСОБА_10 200 000 грн. врахунок відшкодування моральної шкоди.

Запобіжний захід ОСОБА_23 та ОСОБА_24 на період до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою в Київському СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області. Строк покарання обом рахувати з 01.08.2015 року.

Строк попереднього ув?язнення обвинувачених з 01.08.2015 року по день набрання вироком законної сили зарахувати ОСОБА_23 та ОСОБА_22 в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув?язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази два фрагменти тканини з дивану і фрагмент наволочки, які перебувають на зберіганні в камері схову речових доказів БЦ ВП ГУНП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Головуючий ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3