Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/294/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0001010 від 03 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2017 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2007 та 2009 року народження, що не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до ст.76 КК України, ОСОБА_7 зобов`язано повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до вказаного органу.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 - 26317, 00 грн. у відшкодування матеріальної та 25000, 00 грн. моральної шкоди.

На користь цивільного позивача ОСОБА_9 з ОСОБА_7 стягнуто 211, 00 грн. в якості відшкодування матеріальної та 3000, 00 грн. моральної шкоди.

На користь Світловодської центральної районної лікарі з ОСОБА_7 стягнуто 1711,12 грн. витрат, понесених на лікування ОСОБА_9 .

На користь держави з ОСОБА_7 стягнуто 4841,80 грн. судових витрат за проведення експертиз.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

В С Т А Н О В И Л А:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_7 за те, що він 02 червня 2016 року близько 17 години, керуючи автомобілем ЗАЗ 110206, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Героїв України в м. Світловодську Кіровоградської області, наближаючись до перехрестя з вулицею Гоголя, проявив особисту неуважність і недбалість щодо дотримання вимог правил безпеки дорожнього руху, та допустив грубе порушення вимог п.10.1, п.10.4 та п.12.3 Правил дорожнього руху України, які зобов`язують водія перед будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перед поворотом праворуч завчасно зайняти відповідне крайнє праве положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, і у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

При цьому, наближаючись на автомобілі до перехрестя з вулицею Гоголя, ОСОБА_7 розпочав маневр повороту праворуч, та проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впевнився в тому, що це буде безпечним і не створить небезпеки для руху іншому учаснику, який рухався в попутному напрямку по крайній правій смузі, перед поворотом праворуч завчасно не зайняв крайнє праве положення на проїзній частині, тим самим створив перешкоду у русі мопеду «Viper Active ZS 50», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався в попутному напрямку по правій крайній смузі та перевозив пасажира. Створивши аварійну обстановку ОСОБА_7 негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, внаслідок чого допустив зіткнення з вищевказаним мопедом під керуванням ОСОБА_9 .

В результаті спричиненої ОСОБА_7 дорожньо-транспортної пригоди водію мопеду ОСОБА_9 внаслідок зіткнення та падіння спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді многооскольчатого перелому лівої стегнової кістки в н/3 з комбінованим зміщенням, саден в області лівої кисті, в області лівого колінного суглобу, які викликали тривалий розлад здоров`я потерпілого, та пасажиру мопеду ОСОБА_10 внаслідок падіння спричинено обширні садна лівої руки та лівої ноги, які є легкими тілесними ушкодженнями.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 просить скасувати вирок, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Так, суд при винесенні вироку на думку прокурора, не врахував дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, не має постійного заробітку, чим порушив ст..65 КК України та п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім того, суд при винесені вироку не врахував наявність змін до Кримінального Кодексу України, оскільки при звільненні від відбування покарання з випробуванням на підставі ст..76 КК України поклав обов`язок повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції. Хоча відповідно до Закону № 1492-VII від 07.09.2016 року, який набрав законної сили, викладено в новій редакції ст..76 КК України, згідно якої кримінально-виконавчу інспекцію замінено на уповноважений орган з питань пробації.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на обставин викладені в запереченнях, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку районного суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, ґрунтуються на сукупності зібраних та досліджених доказах, достовірність і достатність яких не була поставлена під сумнів учасниками судового розгляду, в зв`язку з чим, згідно ст. 349 КПК України, вони за згодою сторін судом першої інстанції не досліджувались.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що під час досудового розслідування і в судовому засіданні не допущено порушень вимог кримінально-процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування вироку ( ч.2 ст. 412 КПК України) і могли б вплинути на правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 як і на правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст. 286 КК України.

В даному випадку, суд першої інстанції, діючи в межах пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення ( ч.1 ст. 337 КПК ) дійшов правильного висновку про його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, який керуючи транспортним засобом порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як пояснив ОСОБА_7 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, він свою вину визнає повністю, у вчиненому щиро розкаюється, фактичних обставини цієї справи, викладені у вироку суду не оспорює.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд зазначив про те, що у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини даного кримінального правопорушення та особу ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, судимості не має, займається волонтерською діяльністю, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують ОСОБА_7 покарання суд визнав щире каяття та сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують ОСОБА_7 покарання судом не встановлено.

Згідно роз`яснень п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Згідно п.4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так суд першої інстанції в вироку при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням поклав обов`язок передбачений ст..76 КК України, а саме повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Хоча відповідно до Закону України № 1492-VII від 07.09.2016 року, ст..76 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якого кримінально виконавчу інспекцію змінено на уповноважений орган з питань пробації.
Тому при винесенні вироку суд повинен був врахувати наявність змін в ст..76 КК України та застосувати їх.
Колегія суддів вважає, що при таких обставинах суд неправильно застосував закон України про кримінальність відповідальність та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, про що цілком правильно зазначив прокурор в своїй апеляційній скарзі, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.
Крім того, відповідно до ст..379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Так, в ухвалі від 22 лютого 2017 року про виправлення описки суд не тільки виправив описку, а й змінив резолютивну частину, що є не можливим, оскільки ухвала про виправлення описки не повинна змінювати судове рішення, тому вона підлягає скасуванню.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про позбавлення права керувати транспортними засобами, то вони не підлягають задоволенню, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 займається волонтерською діяльністю, яка нерозривно пов`язана з керуванням транспортного засобу, на утриманні має двох малолітніх дітей, одружений, вину визнав повністю.
При таких обставинах, позиції прокурора, колегія суддів апеляційного суду вважає, що призначене ОСОБА_7 ,в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України покарання у виді 2 років обмеження волі, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки є справедливим, відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 січня 2017 року в кримінальному провадженні № 0001010 від 03 червня 2016 року стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України -змінити.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 лютого 20107 року стосовно ОСОБА_7 про виправлення описки - скасувати.

ОСОБА_7 вважати засудженим за ч.1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В решті вказаний вирок - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4