АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1496/16-к Номер провадження 11-кп/786/281/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю :
секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 прокурора ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали кримінального провадження №0000498, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2016, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого:
1) 30.11.2006 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2) 16.03.2009 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.311, ч.1 ст.317, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.09.2011 року умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 15 днів;
3) 04.08.2014 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано покарання за вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 серпня 2014 року та остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 351 гривень 84 копійки.
По справі вирішено долю речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_12 14.06.2016 року близько 16-00 години перебуваючи в м. Заводське Лохвицького району зайшов до приміщення магазину «Сільгосптехніка» товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма-Сільгосптехніка» по вул. Ватутіна,59, де помітивши на підлозі магазину акумуляторну батарею марки «ISТA» Standard 6 CT- 77 A1, вирішив її вкрасти.
Реалізуючи свій злочинний намір, скориставшись відсутністю нагляду за цим майном, ОСОБА_10 таємно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу умисно викрав з приміщення магазину автомобільну акумуляторну батарею марки «ISТA» Standard 6 CT- 77 A1, вартістю 1 633 грн., яку виніс з приміщення магазину та поставив за кутом цього приміщення з метою послідуючого його перевезення на велосипеді, але не зумів довести свій злочинний умисел до кінця, оскільки був викритий комірником ТОВ «Фірма - Сільгосптехніка» ОСОБА_13 , яка помітила зникнення зазначеного майна і побачила захований акумулятор.
В поданій апеляційній скарзі прокурор не оскаржуючи фактичні обставини провадження та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання через надмірну м`якість призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 призначити покарання у вигляді 1 року 11 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати частину невідбутого покарання за вироком від 04.08.2014 року та визначити остаточне покарання у вигляді 3 років 11 місяців позбавлення волі.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд при визначенні міри покарання не прийняв до уваги вчинення ОСОБА_10 злочину в період іспитового строку, обвинувачений ніде не працює, вину у скоєному не визнав, наявність обставини, що обтяжує покарання рецидив злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та виправдати його посилаючись на те, що обвинувачення є надуманим та нічим не підтверджується.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_9 на підтримання поданої обвинуваченим апеляційної скарги з мотивів зазначених у ній, прокурора ОСОБА_8 , який заперечив щодо апеляційної скарги обвинуваченого але апеляційну скаргу прокурора не підтримав і вважає вирок законним та обгрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновків про відмову у задоволенні апеляційних скарг з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України ґрунтуються на зібраних у кримінальному провадженні доказах, які безпосередньо були досліджені в суді першої інстанції.

На підтвердження встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, суд першої інстанції обґрунтовано послався на сукупність зібраних під час досудового розслідування письмових доказів, а також показання представника потерпілої юридичної особи ТОВ «Фірма-Сільгосптехніка» ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у судовому засіданні, дав їм належну та об`єктивну оцінку, про що змістовно та обґрунтовано зазначив в оскаржуваному вироку.

Так, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєному, його вина у замаху на вчинення крадіжки підтверджується рядом доказів, досліджених у судовому засіданні.

Допитана в судовому засіданні, як першої інстанції так і апеляційної інстанції, ОСОБА_13 дала показання про те, що вона працює комірником в магазині «Сільгосптехніка» по вул.Ватутіна, 59 в м. Заводське, 14.06.2016 року близько 16-00 год. ОСОБА_12 проявляв цікавість до наявних у магазині акумуляторів та розпитував за них. В подальшому, вона особисто бачила як ОСОБА_12 , повернувшись до приміщення магазину, почав навприсядки виходити з магазину. Після цього вона покинула приміщення каси і виявила відсутність акумуляторної батареї. Вийшовши з приміщення магазину на вулицю вона побачила ОСОБА_10 поруч з велосипедом біля магазину, за кутом приміщення магазину ОСОБА_13 помітила акумулятор у траві.
Крім цього, вона заявила, що добре запам`ятала обвинуваченого, оскільки на його лиці мається характерний шрам і будь з ким вона його не могла сплутати.
Показання ОСОБА_13 про обставини вчинення замаху на крадіжку об`єктивно узгоджуються із логічними та послідовними показаннями свідка ОСОБА_14 , який також підтвердив, що знаходячись поблизу магазину «Сільгосптехніка» особисто спостерігав за чоловіком, яким виявився ОСОБА_10 , котрий поставив за кутом магазину предмет схожий на аккумулятор, який він виніс з приміщення магазину тримаючи в руках, та підійшов до велосипеда. Через деякий час з магазину вийшла ОСОБА_13 та забрала акумулятор до магазину, ОСОБА_10 при цьому поїхав на велосипеді.
Про намагання ОСОБА_10 викрасти акумулятор з магазину та недоведеність викрадення у зв`язку з виявленням цього факту продавцем ОСОБА_13 повідомив й свідок ОСОБА_15 , якому, з його слів, особисто розповів сам ОСОБА_10 , коли 14.06.17 свідок перебував вдома в обвинуваченого.

Представник потерпілого ОСОБА_13 та свідок ОСОБА_14 під час проведення впізнання, впізнали особу, яка намагалася викрасти акумулятор з приміщення магазину «Сільгосптехніка», якою є обвинувачений (а.п. 103-106, 107-110).

Відповідно до протоколів слідчих експериментів проведених з участю ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_14 від 27.07.2016 з проведенням відеозйомки, які детально пояснили про обставини вчинення крадіжки, та показали яким чином обвинувачений виносив акумулятор з приміщення магазину.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про обставини вчинення ОСОБА_10 замаху на крадіжку акумулятора з приміщення магазину є вірним, ґрунтується на доказах, які повно, всебічно і об`єктивно перевірені в суді, тому твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про протилежне, не відповідає дійсності.
Дії обвинуваченого ОСОБА_10 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України судом першої інстанції кваліфіковано правильно.
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає, що викладене в апеляційній скарзі обвинуваченого не знайшло свого підтвердження.

Проаналізувавши всі здобуті у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненому злочині.

Показання допитаного у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_10 не відповідають іншим фактичним обставинам справи, та колегія суддів їх розцінює як бажання уникнути відповідальності, оскільки його показання спростовані іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду провадження, які б давали підстави для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не встановила.

Покарання обвинуваченому призначене у відповідності з вимогами ст.65 КК України з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу обвинуваченого, і призначив близьке до мінімальної межі покарання для даного злочину, яке не є суворим для даного злочину.

Покарання ОСОБА_10 призначене в межах санкції даної статті із правильним застосуванням правил ст. 71 КПК України, оскільки він вчинив новий злочин в період іспитового строку за попереднім вироком.

Відповідно до ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Дана норма закону місцевим судом дотримана.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , прокурора Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Чорнухинського районного суду Полтавської області від 25 листопада 2016 року щодо ОСОБА_10 без змін.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання призначеного ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення з 29.07.2016 по 20.06.2017 включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4