АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000639 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Грузія, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.09.2016 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців за ст. 296 ч.2 КК України на один рік позбавлення волі,
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей,
обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Керстенці Хотинського району Чернівецької області, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей,
обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.3, 309 ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.2, 186 ч.3 КК України і йому призначено покарання:
-за ст. 186 ч.2 КК України у виді 4 роки позбавлення волі;
-за ст. 186 ч.3 КК України у виді 4 роки 2 місяці позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання чотири роки два місяці позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, частково приєднано покарання не відбуте за вироком Шевченківського районного
провадження №11кп/794/150/17 р. головуючий у 1 інстанції ОСОБА_11
суду м.Чернівців від 08.09.2016 р. та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання чотири роки три місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому залишено у виді тримання під вартою, строк відбуття покарання визначено обчислювати ОСОБА_7 з 29 квітня 2015 року.
На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього його ув`язнення з 29 квітня 2015 року по день набрання вироку законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_12 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.3 КК України і їй призначено покарання виді 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки та покладено на неї певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч.3, 309 ч.1 КК України і йому призначено покарання:
-за ст. 186 ч.3 КК України у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
-за ст. 309 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в розмірі 1074 грн. 60 коп., вирішено долю речових доказів.
На цей вирок обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду і пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України та звільнити з-під варти в залі судового засідання.
При цьому апелянт посилався на те, що потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що завдана йому шкода повністю відшкодована, будь-яких претензій до обвинувачених він не має, просив суворо на карати. Також вказував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, допомагав в розслідуванні справи,добровільно відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому, однак суд, всупереч вимогам КК України та Постанови ПВС України, при призначенні покарання безпідставно не застосував ст. 69 КК України. Посилався також на те, що в мотивувальній частині вироку судом не взято до уваги дані про його особу, зокрема, що він є раніше не судимою особою, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також судом не взято до уваги його дійове, щиросердечне каяття та відсутність обтяжуючих обставин.
Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 ,які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що викладені в ній, прокурора, який просив відмовити в задоволенні вимог апелянта, обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи обвинуваченого, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Згідно вироку суду, 15.12.2013 року ОСОБА_7 , переслідуючи корисливу мету, направлену на заволодіння майном ОСОБА_13 розробив план вчинення злочину, для виконання якого залучив ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та двох невстановлених слідством осіб.
Так, 15.12.2013 року ОСОБА_10 , за вказівкою ОСОБА_7 зателефонувала до ОСОБА_13 та представившись особою, яка має бажання придбати шуби, домовилась з останнім про зустріч.
Цього ж дня, приблизно о 15.10 год. ОСОБА_10 зустрілась біля центрального входу до парку культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченко, що по вул. Садовій в м.Чернівці з ОСОБА_13 та, створюючи хибну уяву перед останнім про намір придбання запропонованих шуб, запропонувала ОСОБА_13 проїхати до її будинковолодіння в с.Годилів Сторожинецького району Чернівецької області, для здійснення розрахунку за вказані шуби.
В подальшому, приблизно о 16 год. ОСОБА_10 , проїжджаючи на своєму автомобілі, в якому також знаходився потерпілий ОСОБА_13 з трьома належними йому шубами, по АДРЕСА_3 , зупинилась біля одного із домогосподарств, яке заздалегідь було визначене ОСОБА_7 , де знаходився мікроавтобус марки «Volkswagen Transporter», в якому знаходились ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та невстановлені слідством особи. Знаходячись в зупиненому автомобілі, ОСОБА_10 звернулась до потерпілого ОСОБА_13 з проханням, щоб той вийшов з автомобіля та попросив водія мікроавтобуса «Volkswagen Transporter» від`їхати від домогосподарства. Погодившись, ОСОБА_13 , залишивши шуби в автомобілі останньої, вийшов з автомобіля і направився до мікроавтобуса, а ОСОБА_10 , з вказаними шубами втекла, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 131023,26 грн.
В цей час ОСОБА_7 , з метою утримання потерпілого та не надання йому можливості перешкодити протиправним діям ОСОБА_10 , схопив ОСОБА_13 за одяг, затягнувши останнього всередину салону зазначеного мікроавтобуса та спільно з ОСОБА_9 і невстановленими слідством особами, стали наносити удари по тілу потерпілого.
Крім того, ОСОБА_7 , шляхом відкритого викрадення майна потерпілого із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, заволодів мобільним телефоном «НТС», що належав потерпілому ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальної шкоди на суму 1740 грн.
Крім того, ОСОБА_9 визнаний винуватим в тому, що при невстановлених слідством обставинах він придбав без мети збуту у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс в кількості 7,175 грама, який незаконно зберігав по місцю свого проживання в АДРЕСА_2 до 28.04.2015 року.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих їм діянь при обставинах, що наведені у вироку, підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.
Дослідження доказів в судовому засіданні здійснювалось на підставі ст.349 ч.3 КПК України.
Що стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що воно призначено йому у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчинених ним злочинів, даних про його особу, а також інших обставин справи.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу обвинуваченого. Так, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття та відшкодування шкоди потерпілому. Судом також враховано визнання вини обвинуваченим і те, що ОСОБА_7 притягувався до кримінальної відповідальності та не відбув покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців і, призначив останньому мінімальні покарання, які передбачені санкціями ч.2 і ч.3 ст. 186 КК України.
Що стосується твердження апелянта про необхідність застосування при призначенні йому покарання ст. 69 КК України, то воно є безпідставним.
Відповідно до ст. 69 КК України, за наявності декількох обставив, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Як вбачається зі змісту ст. 69 КК України, застосування зазначеної норми при призначенні покарання є правом суду, а не обов`язком. Враховуючи активну роль обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також те, що вчинені ним злочини відносяться до категорії тяжких, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не застосував до нього правила ст. 69 КК України при призначенні покарань за ст.ст.186 ч.3 і 186 ч.2 КК України.
Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Підстав для зміни вироку колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А:
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити, а вирок Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 14 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з часу вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_14
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
Копія вірна: суддя