Провадження № 11-кп/779/553/2016
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_3 ,

суддів: ОСОБА_4 ОСОБА_5

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2016 року щодо нього обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Камерун, житель АДРЕСА_1 , камерунець, громадянин Камеруну, освіта середня, тимчасово непрацює, неодружений, раніше не судимий, -

визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

- за ч.3 ст. 185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України 1 (один) рік позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання ОСОБА_8 3 (три) роки позбавлення волі.

Обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання 21.10.2016 року. Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 21.10.2016 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_10 та ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_10 18081,69 грн. (вісімнадцять тисяч вісімдесят одну гривню шістдесят дев`ять копійок) на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином, та 11919 грн. (одинадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 , 1834 грн. (одну тисячу вісімсот тридцять чотири гривні) на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2015 близько 15 год., ОСОБА_8 , діючи умисно з корисливих мотивів та з метою викрадення чужого майна, проник в квартиру АДРЕСА_2 , та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав золоті вироби, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 18081,69 грн. Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Судом також встановлено, що 10.08.2015, близько 14 год. Дінгом ОСОБА_12 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав планшет марки «Lenovo A3000», із сім-картою інтернет-провайдера «Смарт» та зарядним пристроєм до планшету, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1834 грн. Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації своїх дій, ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на неврахування судом обставин, що пом`якшують покарання. Зокрема в судовому засіданні ОСОБА_8 неодноразово зазначав, що шкодує про вчинені злочини, а за період тримання його під вартою проаналізував свої дії, став на шлях виправлення та повністю відшкодував завдану потерпілим шкоду. Крім того, ОСОБА_8 переживає за здоров`я своєї матері, яка хворіє.

У зв`язку з цим, оскаржуваний вирок ОСОБА_8 та його захисник просили змінити, та призначити покарання нижче нижчої межі, і з застосуванням ст.69 КК України звільнивши його від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

В суді апеляційної інстанції, обвинувачений та його захисник доводи апеляційної скарги підтримали, та просили про її задоволення.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечив, оскільки вважає вирок законним та обґрунтованим, а тому, просить вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Оскільки, судом докази в силу ст. 349 КПК не досліджувалися, то вирок суду, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Що стосується апеляційних тверджень, про суворість призначеного покарання, то колегія суддів виходить з наступного.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції призначивши покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально, та мотивуючи свої висновки, врахував обставини, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та дані щодо його особи, а також його негативну поведінку під час судового розгляду цієї справи, яка полягала в його ухиленні від явки до суду, в зв`язку з чим він був оголошений у розшук.

Однак повністю погодитись з такими висновками, колегія суддів не може.

Так, згідно із ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

В матеріалах справи є достатньо даних, і це підтверджено в апеляційній інстанції, що обвинувачений дійсно перебував у важкому матеріальному стані, оскільки залишився на території України без належної матеріальної допомоги, що потягнуло його відрахування з ВУЗу та ускладнило перебування на території України. Сам обвинувачений щиро розкаявся у вчинених крадіжках, та повністю відшкодував заподіяні збитки. Потерпілі до винного не мають жодних претензій і в своїх заявах просили не позбавляти його волі.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_8 за місцем навчання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаюється у вчиненому злочині, повністю відшкодував матеріальну шкоду обвинуваченим.

Що стосується посилання на ухилення обвинуваченого від явки до суду, то в апеляційній інстанції ОСОБА_8 пояснив, що під час розгляду судом першої інстанції справи, він працював на будівництві, оскільки намагався повністю відшкодувати завдану матеріальну шкоду потерпілим.

У зв`язку з наведеним, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання та враховуючи особу обвинуваченого, обставини злочину, колегія суддів вважає можливим за наявності наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, які перелічені вище, пом`якшити призначене ОСОБА_8 судом першої інстанції покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід змінити.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Івано-Франківського міського суду від 21 жовтня 2016 року щодо нього в частині призначеного покарання змінити.

Застосувати ст. 75 КК України і від призначеного судом покарання у виді три роки позбавлення волі звільнити з випробуванням, з іспитовим строком один рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обв`язки не виїзжати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції та повідомляти її про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок суду залишити без змін.

Запобіжний захід обвинуваченому скасувати та звільнити його з під варти негайно в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4
ОСОБА_5