11-кп/775/212/2017(м)
264/5506/16-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законного представника обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1) 18 червня 2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; 2) 30 грудня 2015 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 389, ст. 71 КК України до 16 діб арешту, які відбув 17.03.2016 року; 3) 06 квітня 2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.3 ст. 185 КК України до З років позбавлення волі, ст. 75, 104 КК України - на 1 рік 6 місяців; 4) 02 серпня 2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ст. 75, 104 КК України - на 2 роки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. На підставі ч.4 ст. 70 КК України вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02.08.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі з випробуванням на 2 роки виконувати самостійно.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 05 липня 2016 року, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою таємного викрадення чужого майна, з подвір`я будинку АДРЕСА_2 таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: велосипед «Kinetik-24», вартістю 1600 гривень, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме суд застосував неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту. В описово-мотивувальній та резолютивній частинах вироку суду виключити посилання на те, що остаточне покарання неповнолітньому ОСОБА_7 повинно бути призначено на підставі ч.4 ст. 70 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та відповідно кваліфікував дії останньої.

Висновки суду в частині фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченої і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що не підлягав застосуванню, являються законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вивчаючи матеріали кримінального провадження колегією суду встановлено, що ОСОБА_7 02 серпня 2016 року було засуджено вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.

Ухвалюючи оскаржуваний вирок, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 послався на ч.4 ст. 70 КК України та вказав що вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2016 року необхідно виконувати самостійно.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З матеріалів провадження вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України, обвинуваченим ОСОБА_7 , за оскаржуваним вироком, було вчинено 05 липня 2016 року, тобто до ухвалення попереднього вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 02 серпня 2016 року, за яким обвинуваченого звільнено від відбування покарання з іспитовим строком.

У зв`язку з наведеним жоден з принципів призначення покарання, передбачений положеннями ч.4 ст. 70 КК України не застосовується.

За таких обставин колегія суддів при ходить до висновку, що суд першої інстанції, при призначенні покарання, помилково послався на ч.4 ст. 70 КК України.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання суду на ч.4 ст. 70 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: