Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________25.05.2017
Справа № 490/1506/17
н/п 1-кп/490/492/2017
У Х В А Л А
25 травня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0004347, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, має повну загальну середню освіту, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим 06 квітня 2016 року Центральним районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробування строком на два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 31 травня 2017 року.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор при вирішення вказаного питання вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчинені тяжкого насильницького злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, є раніше судимим за вчинення аналогічного злочину, вчинив злочин під час випробування, встановленого судом при звільненні від відбування покарання, у зв`язку з чим існують ризики його переховування від суду і вчинення ним нових аналогічних злочинів.

Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження строку тримання під вартою, і, посилаючись на те, що обвинувачений має постійне місце проживання у м. Миколаєві, не вчиняв вказаного злочину, відсутні докази на підтвердження обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, а також докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливості їх запобіганню шляхом застосування інших запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою. При цьому, захисник просив змінити застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

Застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і продовжуючи строки його тримання під вартою слідчі судді врахували те, що підозрюваний є раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні у період випробування, призначеного судом при звільненні від покарання, аналогічного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи ці обставини слідчі судді та згодом і суд прийшли до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 знову вчинить нові аналогічні кримінальні правопорушення.

Станом на теперішній час обставини, враховані слідчими суддями і судом при застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не зникли. Відповідно, зазначений вище ризик станом на теперішній час не зменшився, а тому подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.

Таким чином, під час судового розгляду судом встановлено існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість його запобігання шляхом застосування до обвинуваченого запобіжних заходів, менш суворих ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Відповідно, клопотання захисника про зміну вказаного запобіжного заходу на домашній арешт задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 331, 370-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт - відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжити до 22 липня 2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: