Справа №: 127/6342/14-к
Провадження №: 1-кп/127/442/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2017 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000052 від 04.01.2014 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Тульчинського району, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
03.01.2014 близько 18:30 год. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 11183» державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Данила Нечая, міста Вінниці в напрямку вулиці Щорса, при виконанні маневру повороту ліворуч, в напрямку вулиці Московської, виїхав на смугу зустрічного напрямку руху, не надавши перевагу в русі транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, з необережності допустив зіткнення з технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21103» державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 .

Внаслідок даної пригоди водій автомобіля марки «ВАЗ 21103» д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7 , відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 158-к від 17.10.2016 отримав тілесні ушкодження: закритий уламковий перелом лівого стегнової кістки у верхній та середній третинах зі зміщенням, садна верхньої та нижньої губи, закрита травма грудної клітки і живота без пошкодження внутрішніх органів, рана по заднє-латеральній поверхні середньої третини лівого стегна.

Дані тілесні ушкодження у ОСОБА_7 виникли від дії тупих твердих предметів, по давності утворення відповідають строку дорожньо-транспортної події 03.01.2014.

На теперішній час у ОСОБА_7 наявні об`єктивні ознаки порушення функції лівої нижньої кінцівки, різке обмеження (відсутність) рухів в лівих кульшовому і колінному суглобах, укорочення лівої нижньої кінцівки на 11 см. за рахунок стегнової кістки. Вказані порушення функції лівого нижньої кінцівки у ОСОБА_7 стоять у причинному зв`язку з названими вище закритим уламковим переломом лівої стегнової кістки у верхній та середній третинах зі зміщенням, і становлять шістдесят відсотків стійкої втрати загальної працездатності. Таким чином, названі тілесні ушкодження у ОСОБА_7 належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм розладу здоров`я, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності не менше ніж на одну третину (не менше 33%). Також, факт настання і розмір стійкої втрати загальної працездатності у ОСОБА_7 знаходиться у причинному зв`язку з вказаними тілесними ушкодженнями, обумовлені характером і клінічним перебігом травм, отриманої 03.01.2014, а не іншими чинниками (захворюванням тощо).

Таким чином, водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де зазначено: п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

В умовах даної пригоди в діях водія ОСОБА_7 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , вину в інкримінованому злочині визнав повністю за викладених в обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання, що 03.01.2014 близько 18:30 год. рухався по вул. Д. Нечая в сторону вул. Щорса і доїжджаючи до перехрестя не помітив зустрічний автомобіль і сталась аварійна ситуація. В результаті чого були розбиті обидві машини він та потерпілий отримали тілесні ушкодження. В той день було пасмурно та слизька дорога, рухався зі швидкістю до 50 км/год., не розрухував поворот. Потерпілому відшкодував 10 000 гривень. Про вичнене щиро шкодує, цивільний позов заявлений потерпілим визнав частково та просив суд суворо його не карати.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , суду надав наступні показання, що він 03.01.2014 їхав додому по головній дорозі по вул. Д. Начая в сторону Луки, а обвинуваченому потрібно було повернути на ліво і він його не пропустив, внаслідок чого сталась аварія. ОСОБА_7 правил дорожнього руху не порушував. Обвинувачений надав йому 10000 гривень. На сьогоднішній день потерпілий вставати і пересуватись не може у нього перша група інвалідності. Цивільний позов підтримав у повному обсязі та не наполягав на суворій мірі покарання.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_8 , надав суду наступні показання, що в рамках даного кримінального провадження експертиза проводилась в лютому 2014 року і було встановлено середній ступінь важності тілесних ушкоджень у потерпілого. Які наслідки на даний час йому не відомо, встановлення таких наслідків може тривати і до дев`яти місяців, тому стійка втрата працездатності на той час не оцінювалась. Висновок повністю підтримує.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 , надав суду наступні показання, що в рамках даного кримінального провадження проводилась експертиза для написання висновку йому було надано матеріали кримінального провадження, в якому містились схема та протокол огляду транспортної пригоди. Експертом було вивчено розташування автомобілів, що дало змогу визначити де ймовірно було здійснено зіткнення транспортних засобів. Під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди не було чітко видно де було зіткнення, тому він і написав про ймовірність в саме в тому місці, а не категорично ствердив. Висновок повністю підтримує.
Заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_6 , прокурора, потерпілого, представника потерпілого, захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.
Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_6 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвели до заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Зокрема судом враховано, що ОСОБА_6 раніше не судимий, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, на диспансерному обліку у Вінницькому обласному наркологічному диспансері «Соціотерапія» не перебуває, на обліку у «ВОПЛ ім. Ющенка» не перебуває.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує щире каяття та часткове добровільне відшкодування шкоди завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_6 з випробуванням буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

В ході судового провадження потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов в рахунок відшкодуванням матеріальної шкоди 91 476,78 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

При вирішенні питання, щодо заявленого цивільного позову потерпілим, суд приймає до уваги положення постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», а саме відповідно до п. 5 постанови пленуму слідує, що при розгляді цивільного позову у кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України, не підлягають розгляду в кримінальній справі також позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Також, суд приймає до уваги постанову пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», а саме п. 9 з якого вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, оскільки підтверджується відповідними доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Заявлений цивільний позов прокурора в інтересах держави підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати за проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, ст. 65 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 91 476,78 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 50 000 грн. в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_7 відмовити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_6 6912,37 грн. на користь Вінницької Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведену експертизу на користь держави в сумі 1369,20 грн.
Речові докази, а саме: автомобіль марки «Ваз 11183» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіль марки «Ваз 21103» д.н.з. НОМЕР_3 повернути власникам.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Копію вироку учасники судового провадження можуть отримати у Вінницькому міському суді Вінницької області.

Суддя: