Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/51/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0002011 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого: Червоногвардійським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 296 КК України від 10.06.2008 року до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 13.11.2015 року по 12.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та 1000 (одна тисяча) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Світловодська Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою незакінченою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.

Зараховано ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 13.11.2015 року по 12.09.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень та 1000 (одна тисяча) гривень моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди 10000 (десять тисяч) гривень та 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень моральної шкоди.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_10 ,

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за те, що вони вчинили тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_13 та умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , за наступних обставин.

Близько 09 години 04.11.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були присутніми на нараді, яку в приміщенні будівлі колишнього супермаркету «Апельсин», розташованого по вулиці Комсомольській, 5 м. Світловодська Кіровоградської області проводив виконроб будівництва по переобладнанню приміщення магазину «Апельсин» в супермаркеті «АТБ» ОСОБА_14 . Під час наради ОСОБА_14 повідомив, що на будівництві було виявлено чергову крадіжку будівельної плитки, після чого повідомив, що в разі виявлення нових крадіжок будуть проводитись відрахування із заробітної плати кожного з працівників будівництва, направлені на погашення збитків заподіяних крадіжками.

Протягом робочого дня, 04.11.2015 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які працювали різноробочим на вказаному будівництві, запідозрили у вчиненні вказаної крадіжки ОСОБА_13 , який працював охоронцем вказаного будівництва у нічну зміну, та його сина ОСОБА_7 , який іноді виконував ремонтні роботи на вказаному будівництві у вечірній час, внаслідок чого у них виникли неприязні відносини до ОСОБА_13 та ОСОБА_7 .

Близько 17 години 04.11.2015 року до приміщення будівлі колишнього супермаркету «Апельсин», розташованого по вулиці Комсомольській, 5 міста Світловодська Кіровоградської області прийшов ОСОБА_13 для здійснення охорони приміщень будівництва.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , побачивши його стали дорікати останнього у причетності до вказаної крадіжки та зажадали щоб він зізнався де знаходяться викрадені будівельні матеріали. У свою чергу ОСОБА_13 заперечив свою причетність до вказаної крадіжки. В подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 почули, що виконроб будівництва ОСОБА_14 почав словесно спілкуватись з ОСОБА_13 з приводу виявленої крадіжки, однак ОСОБА_13 наполягав на своїй непричетності до неї. Зазначена поведінка ОСОБА_13 викликала обурення зі сторони ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в результаті чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у них виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_13 умисних тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір та діючи умисно й цілеспрямовано за попередньою змовою між собою, при цьому не вступаючи у злочинну змову з ОСОБА_14 та іншими працівниками будівництва, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, близько 17 години 00 хвилин 04.11.2015 року в приміщенні будівлі колишнього супермаркету «Апельсин», розташованого по вулиці Комсомольській, 5 міста Світловодська Кіровоградської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_13 , почали наносити багаточисельні удари кулаками та руками в область тулубу, обличчя та голови ОСОБА_13 , а ногами по ногах останнього. Нанесення вище вказаних ударів супроводжувалось неодноразовим падінням ОСОБА_13 від отриманих ударів, при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не припиняючи свої злочинні дії, умисно наносили останньому багаточисельні удари кулаками та ногами в область тулубу, кінцівок, обличчя та голови ОСОБА_13 .. Під час конфлікту ОСОБА_13 захищаючись чинив опір діям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. У свою чергу ОСОБА_14 , який був очевидцем вказаних подій, зупинив конфлікт та зажадав, щоб ОСОБА_8 та ОСОБА_15 залишили приміщення будівлі, і коли останні припинили свої злочині дії, то ОСОБА_14 пішов до кабінету виконроба.

Однак в подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою досягнення свої мети, діючи умисно й цілеспрямовано за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_13 , продовжили наносити тілесні ушкодження потерпілому, зокрема нанесли багаточисельні удари кулаками та ногами в область тулубу, кінцівок, обличчя та голови ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 окрім того, схопивши ОСОБА_13 за край куртки протягнув останнього декілька метрів по підлозі.

В результаті спільних злочинних дій, а саме нанесених ударів в кількості не менше 15-20, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 164 від 12.01.2016 року, спричинили ОСОБА_13 тілесні ушкодження, у вигляді:- внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку справа (три міліметра), обширної кровопідтічності під м`яку мозкову оболонку більше вираженої в лобних долях і в правій скроневій долі з крововиливом в шлуночки головного мозку, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння;- прямих переломів 7-10 ребер справа, що починаються на рівні сьомого ребра по заднє-пахвовій лінії та поступово зміщуються до заду, і на рівні десятого ребра перелом відповідає лопатковій лінії; - не прямих переломів 3-9 ребер зліва по міжлопатковою і заднєпахвовою лініям, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, тобто таких, які не є небезпечними для життя і не потягли за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я;- забою з підкапсулярним надривом правої долі печінки по задній поверхні;- забою нирки з обширною кровопідтічністю приниркової клітчатки справа, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я; - нерівномірного осаднення обличчя на кровопідтічній основі, кровопідтічність більш виразна в області вік очей і лівої лобно-скроневій області,- обширного осаднення в тім`яно-потилочній області з наявністю двох забитих ран на її фоні,- забитої рани на задній поверхні лівої вушної раковини,- обширної кровопідтічності м`яких покровів голови на всьому протязі нерівномірно вираженого характеру, окрім лобної області справа і частини правої тім`яної і правої скроневої області,- кровопідтіку на правій боковій поверхні,- кровопідтіку на передній поверхні грудної клітини зліва в верхньому відділі,- кровопідтічності м`яких тканин зліва на рівні 1-2 ребер по окологрудинній лінії і м`яких тканин на рівні 4-6 ребер від рівня середньо-ключичної до передньо-пахвової лінії,- обширного осаднення на передньо-боковій поверхні живота справа,- саден з кропідтічністю тильних поверхонь кистей,- садна на зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу,- садна на зовнішній поверхні правого тазостегнового суглобу,- саден на передній поверхні гомілок,- кровопідтіку в правій пахово-клубовій області і на передній поверхні верхньої третини правого стегна, які по відношенню до живих осіб відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

При цьому, окрім внутрішньочерепної травми всі інші пошкодження в більшій частині переломи ребер в своїй сукупності викликали шокову реакцію організму, і по цій ознаці прирівнюються до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 21 години 30 хвилин в приміщенні Світловодської ЦРЛ ОСОБА_13 помер від спільно заподіяних йому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вищевказаних тілесних ушкоджень, а саме внаслідок внутрішньочерепної травми на фоні травматичного шоку, тобто всі ушкодження сприяли настанню смерті, в більшій мірі внутрішньочерепна травма, потім переломи ребер, і в меншому ступені всі інші ушкодження.

Окрім того, близько 17 години 04.11.2015 року під час нанесення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , до приміщення будівлі колишнього супермаркету «Апельсин», розташованого по вулиці Комсомольській, 5 м. Світловодська Кіровоградської області прийшов ОСОБА_7 . У свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побачивши ОСОБА_7 запідозрили його у вчиненні крадіжки будівельних матеріалів разом з ОСОБА_13 , в результаті чого на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у них виник спільний злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір та діючи умисно й цілеспрямовано за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, в приміщенні будівлі колишнього супермаркету «Апельсин», розташованого по вулиці Комсомольській, 5 м.Світловодська Кіровоградської області, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_7 , почали наносити багаточисельні удари кулаками та руками в область тулуба, обличчя та голови ОСОБА_7 , і ногами по ногам останнього, а ОСОБА_8 окрім того, наніс удар будівельною плиткою по голові ОСОБА_7 , розбивши плитку. Нанесення вище вказаних ударів супроводжувалось неодноразовим падінням від отриманих ударів ОСОБА_7 , при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не припиняючи свої злочинні дії, умисно наносили останньому багаточисельні удари кулаками та ногами в область тулуба, кінцівок, обличчя та голови ОСОБА_7 . Під час конфлікту ОСОБА_7 захищаючись чинив опір діям ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .. У свою чергу ОСОБА_14 , який був очевидцем вказаних подій, зупинив конфлікт та відвів ОСОБА_7 до кабінету виконробу.

Однак в подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з метою досягнення свої мети, діючи умисно й цілеспрямовано за попередньою змовою між собою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не маючи на меті позбавлення життя ОСОБА_7 , скориставшись тим, що ОСОБА_14 вийшов до санвузла, пройшли до кабінету виконроба, де продовжили наносити тілесні ушкодження потерпілому, зокрема ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаками в область тулуба, обличчя та голови ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 металевим предметом в область тулуба ОСОБА_7 ..

В результаті спільних злочинних дій, а саме нанесених ударів в кількості не менше 9, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 232 від 28.12.2015 року, спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження, у вигляді: - поверхнево-забитої рани за лівою вушною раковиною, - саден на обличчі, - поверхнево-забитої рани на верхній брові зліва, - кровопідтічності губ,- садна на лівій поперечній області,- кровопідтіку на передній поверхні грудної клітини зліва,- припухлості лівого колінного суглоба,які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень;- забитої рани в лівій тім`яно-потилочній області,- внутрішньочерепної травма у вигляді струсу головного мозку, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційних скаргах:
- прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.125 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 9 років 5 місяців позбавлення волі; ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.125 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 9 років 5 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України рахувати з 12 годин 40 хвилин 13.11.2015 року та з цього часу один день попереднього ув`язнення зарахувати за два дні позбавлення волі по день набрання вироком законної сили.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях визнали частково ( ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю, за ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України визнав повністю, за ч. 2 ст. 125 КК України не визнав), під час судового розгляду з метою уникнення, передбаченої кримінальним законом відповідальності за тяжкий злочин, надавали неправдиві свідчення, які були спростовані зібраними під час досудового слідства та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами. Безпосередньо після скоєння кримінальних правопорушень переховувалися від органів досудового слідства, за місцем проживання характеризуються посередньо.

Крім того вважає, що зважаючи на думку потерпілих у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та ОСОБА_7 , суд призначив покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , надто м`яким, яке є недостатнім для його виправлення та попередження в подальшому вчинення ним нових злочинів.

- потерпілий ОСОБА_7 просить вирок Світловодського міськрайонного суду від 12.09.2016 року скасувати через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким: ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.125 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 9 років 5 місяців позбавлення волі; ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 9 років позбавлення волі, за ч. 2 ст.125 КК України - 2 роки обмеження волі. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань остаточно призначити покарання у вигляді 9 років 5 місяців позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог наводить доводи, аналогічні доводам, які викладені в апеляційній скарзі прокурора.

- обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок районного суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанці

Своє прохання апелянт мотивує тим, що у мотивувальній частині вироку фактичні обставини, визнані судом доведеними не відповідають дійсним обставинам, що були досліджені та встановлені в ході судового розгляду.

Крім того вказує на те, що показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які покладені в основу доведеності його та ОСОБА_9 вини не відповідають дійсним показанням свідків, наданих в ході судового розгляду, що підтверджується аудіозаписами судових засідань.

Стверджує, що вказані свідки, що обізнані про обставини скоєння ним та ОСОБА_9 правопорушення, зазначили що ОСОБА_7 він не бив, не наносив йому жодних тілесних ушкоджень та взагалі не приймав участі в його конфлікті з ОСОБА_9 , шо відповідає показанням самого потерпілого і свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_24 та підверджується відповідними аудіо записами судових засідань.

Також звертає увагу, що районний суд послався як на джерело доказів на протоколи слідчих експериментів, проведених за участі потерпілого ОСОБА_7 свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 . Однак, судом залишено поза увагою, що слідчі експерименти за участю потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_20 проведені одним і тим же слідчим в один і той самий час, що є фізично неможливим.

Разом з тим, слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_22 із застосуванням відеозапису від 11.12.2015 року, взагалі не був предметом дослідження в ході судового розгляду, а протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 із застосуванням відеозапису від 15.01.2016 року в матеріалах справи відсутній.

Крім цього вказує на те, шо районний суд не мотивув з яких підстав він виходив при стягненні з нього та ОСОБА_9 моральної шкоди на користь потерпілих. На переконання апелянта, по даному кримінальному провадженні повинна бути проведена експертиза щодо визначення розміру шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням, однак суд не призначив відповідну експертизу, що свідчить про неповноту судового розгляду.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в новому складі суду.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне затосування закону про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь- які докази, які б підтверджували, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_13 були нанесені ним.

Крім того стверджує, що ініціатором конфлікту між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 був сам ОСОБА_13 , оскільки він перший накинувся на останнього з кулаками та нецензурною лайкою. Факт бійки безпосередньо між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 підтвержується показаннями допитаними у судовому засіданні свідками, а саме свідка ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , , свідка ОСОБА_14 , а також самого ОСОБА_8 .

У зв`язку із зазначеним, вказує, що з показань вказаних свідків очевидців даної події вбачається, що він участі у бійці не приймав, і будь яких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 не наносив, а лише намагався розборонити потерпілого та ОСОБА_8 , а тому попередньої змови між ними не було. За таки обставин, вважає, що в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 його захисника ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_12 , які підтримали доводи апеляцій обвинувачених і просили вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження, проти апеляційних скарг прокурора та потерпілого заперечили, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненням до неї та апеляційну скаргу потерпілого, просив їх задовольнити, проти апеляційних скарг обвинувачених заперечив, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підлягають задоволенню, апеляційні скарги прокурора і потерпілого ОСОБА_7 - частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в суді, який ухвалив вирок, в іншому складі суду з таких підстав.

Згідно з ч.1 п.п.1, 2, 3 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, вбачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються, у тому числі: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення ; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Також у мотивувальній частині суд повинен описати результати оцінки доказів навести докази для підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Викладаючи підстави для прийняття рішення, суд повинен дати відповідь на аргументи сторін.

Однак, як убачається із матеріалів кримінального провадження вказані вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції не виконані, обставини справи були розглянуті поверхово, усі докази належним чином не досліджені.

Так, зі змісту оскаржуваного вироку слідує, що обґрунтовуючи свої висновки про винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях, районний суд послався на показання свідків, протоколи слідчих експериментів, висновки судово медичних експертиз.

Проте, зазначені докази суд лише перерахував, при цьому їх не проаналізував і не дав їм належної оцінки з точки зору їх допустимості, достатності, законності та належності, й не перевірив кожен із них на відповідність вимогам ст.ст. 87, 97 КПК України.

Крім того, як встановлено главою 4 § 3 КПК України, показання свідків є доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження колегією суддів встановлена невідповідність показань свідків, наданих ними під час судового розгляду та зафіксованих на технічному носії інформації тим показанням, які викладені у вироку суду першої інстанції.

Прослуховуванням наявного в матеріалах справи носія інформації, на якому зафіксоване судове провадження в суді першої інстанції, встановлено наступне.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 згідно звукозапису судового засідання від 11.08.2016 року пояснив, що бачив лише як ОСОБА_25 наніс декілька ударів ОСОБА_13 в голову, в результаті чого він упав на підлогу, при цьому ОСОБА_26 стояв в стороні на відстані 2 м.

Свідок ОСОБА_16 відповідно до аудіозапису судового засідання від 16.03.2016 року пояснив, що конкретно не знає, хто бив ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , бачив лише 2 невідомих чоловіків.

Свідок ОСОБА_17 показав, що бачив бійку між ОСОБА_13 та ОСОБА_8 , а ОСОБА_26 стояв поблизу (аудіозапис судового засідання від 06.04.2016 року).

Свідок ОСОБА_20 зазначив, що охоронець ( ОСОБА_13 ) стояв на четвереньках, а ОСОБА_27 наніс йому удар кулаком в область обличчя, а ОСОБА_28 знаходився біля них, але не бачив, щоб він наносив тілесні ушкодження, про що свідчить аудіозапис судового засідання від 27.04.2016 року.

Свідок ОСОБА_21 , згідно з аудіозаписом судового засідання від 28.04.2016 року пояснив, що бійку на бачив, але зі слів ОСОБА_7 знає, що прораб ОСОБА_14 , ОСОБА_8 та ОСОБА_26 били потерпілого загиблого.

Свідок ОСОБА_22 вказав, що піднімаючись в битовку за інструментами, побачив конфлікт ОСОБА_29 ( ОСОБА_8 ) з дідом ( ОСОБА_13 ), при цьому ОСОБА_30 ( ОСОБА_9 ) стояв в стороні метрів 2 ( аудіозапис судового засідання від 28.04.2016 року).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що показання вказаних свідків зафіксовані під час судового провадження в суді першої інстанції, суперечать їх показанням, покладеним в основу обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку, що зазначені істотні порушення - є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності, які містяться у ст. 7 КПК України та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України. Ці вимоги КПК України не дотримані судом першої інстанції при судовому розгляді, що свідчить про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які встановлені при апеляційному перегляді оскаржуваного судового рішення та які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону про кримінальну відповідальність та покарання, і вважає, що доводи апеляційних скарг мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст.ст. 23, 94, 95 КПК України, перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах сторін судового провадження, і в залежності від цього постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Міру запобіжного заходу, обрану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , колегія суддів, враховуючи положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, вважає за необхідне залишити тримання під вартою, продовживши строк його дії на 60 днів, тобто до 18.05.2017 року.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.09.2016 року стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження № 0002011 стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в суді першої інстанції, який ухвалив вирок, але в іншому складі суду.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити тримання під вартою, продовживши строк тримання їх під вартою на 60 днів, тобто з 11 год. 00 хв. 20.03.2017 року до 11 год. 00 хв. 18.05.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2