Справа № 368/1464/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1562/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 20.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
20 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції під час трансляції з Кагарлицької виправної колонії Київської області (№115),

секретаря судових засідань - ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року, постановлену відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Кагарлицькій виправній колонії Київської області (№115) за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року, -
ВСТАНОВИЛА:
До Кагарлицького районного суду Київської області в листопаді 2016 року надійшло спільне подання в.о. начальника Кагарлицької виправної колонії Київської області (№115) та голови спостережної комісії при Кагарлицькій районній державній адміністрації щодо вирішення питання про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини основного покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України. Подання мотивоване тим, що ОСОБА_6 відбув не менше третини строку покарання, призначеного вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та став на шлях виправлення.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні зазначеного подання. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 , хоч і відбув третину строку покарання, призначеного вироком суду, проте строк не відбутого ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі становить більше шести років, при цьому ОСОБА_6 було один раз допущено порушення умов режиму відбування покарання, що, незважаючи на застосування заохочень до засудженого, свідчить про передчасність висновку про його виправлення, яке не носить системного характеру.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою замінити йому невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі. Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт вказує про те, що у суду першої інстанції були всі підстави для заміни невідбутої ним частини покарання більш м`яким. Однак, на переконання апелянта, судом було безпідставно проігноровано факт відбуття засудженим відповідної частини строку покарання, а також обставини, які підтверджують, що засуджений став на шлях виправлення. Зокрема, як стверджує апелянт, поза увагою суду залишилася позиція установи виконання покарань, яка володіє найбільш повними та об`єктивними даними стосовно виправлення засудженої особи, щодо його виправлення, а також дані про особу засудженого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим передбаченого частиною четвертою цієї статті відповідного строку покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30 травня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислюється з 05 лютого 2014 року, кінець строку відбування покарання 15 червня 2023 року. Третина строку покарання минула 15 жовтня 2016 року.

Згідно характеристики від 27 жовтня 2016 року, виданої установою виконання покарань, засуджений ОСОБА_6 характеризується позитивно, став на шлях виправлення (а.с. 30-31).

З довідки про заохочення та дисциплінарні стягнення на засудженого ОСОБА_6 від 27 жовтня 2016 року, вбачається, що засуджений під час відбування покарання отримав чотири заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, а також одне дисциплінарне стягнення у виді догани за грубу поведінку та невдоволення режимом утримання, яке було знято 06 серпня 2015 року (а.с. 37).

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нетривалий термін відбування засудженим ОСОБА_6 покарання, не є достатнім для встановлення того факту, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст.50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому, враховуючи наслідки, які настали від вчиненого ОСОБА_6 злочину, а саме загибель дванадцяти осіб, колегія суддів вважає явно передчасним вирішення питання про заміну невідбутої засудженим частини покарання більш м`яким покаранням.

При цьому, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є його обов`язком відповідно до ст. 9 КВК України, дотримання якого засудженим ОСОБА_6 підтверджується його позитивною характеристикою.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали даних про особу засудженого, який раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину, то зазначені обставини не є відповідно до ст.82 КК України, підставами для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення спільного подання начальника Кагарлицької виправної колонії Київської області (№115) та голови спостережної комісії при Кагарлицькій районній державній адміністрації щодо вирішення питання про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

Суд першої інстанції під час розгляду подання щодо засудженого ОСОБА_6 повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року, постановлену відносно засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4