Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/331/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.05.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_9 вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

- 30.05.2003 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3, 75, 104 КК України на 2 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 09.04.2004 року Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ст.185 ч.3, 186 ч.2, 69, 70, 71 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 13.12.2007 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ст.296 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільнений 25.05.2010 року на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14.05.2010 року умовно-достроково на 6 місяців 22 днів;

- 30.04.2015 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ст.ст.185 ч.3, 121 ч.2, 187 ч.4, 263 ч.1, 70 КК України на 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 28.10.2015 року апеляційним судом Кіровоградської області скасовано вирок і засуджено за ст.185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі, 29.01.2016 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання,

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути на користь Кіровоградської обласної лікарні витрати на лікування потерпілого у розмірі 1 387 гривень 40 копійок.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 10 вересня 2016 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля сторожового будинку на Ляхівському ставку, що неподалік с. Оситняжка, Кіровоградського району, Кіровоградської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли при розпиті спиртних напоїв, у ході сварки взяв зі столу, біля входу до приміщення сторожового будинку, кухонний ніж і наніс один удар ножем, який тримав у правій руці, в область живота ОСОБА_10 . Вказаними діями ОСОБА_7 заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: рани в єпігастральній ділянці, яка продовжується в раньовий канал, що проникає в черевну порожнину з пошкодженням капсули печінки, які згідно висновку експерта №1724 від 01.11.2016 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкодження, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_11 та заступником прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 .

До початку апеляційного розгляду по суті, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_13 відмовився від поданої ним апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_12 просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без застосування положень ст. 75 КК України.

В іншій частині вирок суду прокурором не оскаржений, як не оспорюється доведеність винуватості та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 , й фактичні обставини кримінального провадження, як їх наразі встановлено.

Прокурором зазначається, що судом першої інстанції не умотивовано свого рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалене рішення про застосування щодо обвинуваченого ст. 75 КК України суперечить ст. ст. 65, 50 КК України та положенням Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Судом першої інстанції належно не враховано того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_7 не займається суспільно-корисною діяльністю, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, за що відбував покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, вчинив нове кримінальне правопорушення.

Провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство в обсязі дослідження доказів, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу, подану прокурором, просив вирок суду скасувати в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років, без застосування положень ст. 75 КК України, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які заперечили задоволення апеляційної скарги прокурора і просили оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки особою, яка подала апеляційну скаргу, не оспорюється фактичних обставин справи, доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого, колегія суддів не надає юридичної оцінки фактичним обставинам кримінального провадження та доказам у кримінальному провадженні, і вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, - щире каяття, обставини, які обтяжують покарання, - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, й призначив обвинуваченому покарання в межах санкції частини статті обвинувачення, у виді позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без позбавлення його волі, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Однак, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги прокурора у частині ствердження про необґрунтованість застосування стосовно ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Згідно із ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість.

Як встановлено ч. 2 ст. 409 КПК України, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого може бути підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції.

Вирок суду скасовується судом апеляційної інстанції та ухвалюється свій вирок у разі, зокрема, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання (п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України).

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Як встановлено, ОСОБА_7 обвинувачується та засуджений за вчинення тяжкого умисного кримінального правопорушення, проти життя та здоров`я особи.

Обвинувачений посередньо характеризується за характеристикою голови квартального комітету, відповідно до даних характеристики голови Гаївської сільської ради, - обвинувачений негативно характеризується, як особа без постійного місця проживання, який веде бродяжницький спосіб життя, не працює, не навчається, зловживає спиртними напоями, (аркуші провадження 21, 129).

Згідно із даними довідки КЗ «Обласний наркологічний диспансер», та заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 399, ОСОБА_7 перебуває на диспансерному обліку з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з 2004 року, постійне вживання, має синдром залежності (аркуші провадження 123, 124).

Згідно із даними довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» - обвинувачений наразі на диспансерному обліку не перебуває, проте у 1995 році знаходився на стаціонарному лікуванні в дитячому відділенні з приводу легкої розумової відсталості (аркуші провадження 125, 126).

Слід зауважити на те, що кримінальне правопорушення обвинуваченим вчинене у стані алкогольного сп`яніння.

Крім зазначеного, і що залишено поза увагою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, зокрема, й тяжких (аркуш провадження 122).

Будучи звільненим наприкінці січня 2016 року з місць позбавлення волі, вже на початку вересня вчинив нове кримінальне правопорушення.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення, схильний до асоціальної поведінки, та свідчить про те, що особа обвинуваченого становить суспільну небезпеку.

Означені обставини судом першої інстанції повною мірою та об`єктивно не враховані при призначенні ОСОБА_7 покарання та ухваленні вироку щодо останнього із звільненням його від відбування покарання з випробуванням.

Зважаючи на зазначені вище обставини, тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , обставину, яка обтяжує йому покарання, колегія суддів вважає, що у даному випадку, навіть із урахуванням обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не відповідає принципам справедливості та виваженості, оскільки, беручи також до уваги настання внаслідок кримінального правопорушення тяжких наслідків у вигляді завдання значної шкоди здоров`ю людини, вказане не відповідатиме меті покарання, тяжкості кримінального правопорушення.

З урахуванням наведеного, та зважаючи на положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, колегія суддів прийшла до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише за умови його ізоляції від суспільства, без застосування положень ст. 75 КК України,
Відтак, вирок суду першої інстанції у частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 підлягає скасуванню, із призначенням останньому покарання за вчинене кримінальне правопорушення без застосування положень ст. 75 КК України, відповідно, із ухваленням стосовно ОСОБА_7 нового вироку.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 421, 424 КПК України, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.
Визнати винуватим ОСОБА_7 та призначити покарання за:

-за ст. 121 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

В іншій частині вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

ОСОБА_7 негайно взяти під варту у залі судових засідань Апеляційного суду Кіровоградської області.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з 16 травня 2017 року.

Зарахувати ОСОБА_7 , в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.09.2016 року по 08.02.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію вироку Апеляційного суду Кіровоградської області негайно після його проголошення вручити засудженому ОСОБА_7 та прокурору.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2