печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 жовтня 2016 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва кримінальне провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» про скасування арешту майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000224,-

В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ», звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт грошових коштів ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» (), які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих в ПАТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629), накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2016р. у кримінальному провадженні №757/44084/16-к.
Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2016 року накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» (), які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих в ПАТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629).
В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначив, що ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» здійснює реальну господарську діяльність, не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування в якому здійснюється за № 00000224, товариство не є юридичною особою, щодо посадових осіб якої здійснюється провадження, та відносно якого може бути застосовано захід кримінально-правого характеру у вигляді конфіскації майна, спеціальної конфіскації майна, а її керівник або інші службові особи не є підозрюваними, обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а відтак арешт накладений необґрунтовано та підлягає скасуванню, оскільки грошові кошти, які знаходяться на рахунку суб`єкта господарювання, не відповідають критеріям, передбаченим ст.ст. 98, 170 КПК України, оскільки
У судовому засіданні заявник клопотання підтримав та зазначив, що станом на 20 жовтня 2016 року на вказаних рахунках ПАТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629), на які накладено арешт, грошові кошти товариства не обліковуються, з цього приводу представив довідку банку на 20.10.2016р. про відсутність будь-яких грошових коштів на рахунку, у зв`язку з чим мета накладення арешту, що передбачена ст. 170 КПК України, не досягнута, відтак необхідності у накладенні арешту немає.
Слідчий слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_4 , за клопотанням якого було накладено арешт, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, про причини неявки слідчого суддю не повідомив, у зв`язку з чим його неявка в судове засіданні відповідно до вимог ст. 174 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. В судове засідання слідчий слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_5 через канцелярію суду надав письмові заперечення, в яких проти скасування арешту з грошових коштів заперечує, вважає накладення арешту обґрунтованим та на момент розгляду клопотання потреба в арешті не відпала, оскільки досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває.
Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали клопотання, та оцінивши надані докази, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ГСУ НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.07.2016р. за фактами використання групою осіб завідомо підроблених реєстраційних документів підприємств господарської діяльності та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчиненого в особливо великому розмірі, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 209 КК України.
Орган досудового розслідування вважає встановленими обставини, що ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ», створене як фіктивне підприємство, використовує рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в ПАТ «МЕГАБАНК» для обготівковування коштів, отриманих внаслідок незаконно проведених фінансово-господарських операцій з підприємствами-контрагентами, їх легалізації, проведення з ними фінансових операцій. Тому, вказані кошти відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є предметом вчинення кримінального правопорушення, набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06.09.2016 року накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ», які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в ПАТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629).
Арешт на вказані грошові кошти було накладено, оскільки існували достатні підстави вважати, що грошові кошти набуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України та з метою забезпечення зберігання речових доказів та відшкодування завданих збитків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Крім того, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до довідки ПАТ «МЕГАБАНК» від 20.10.2016 року № 10-1056 на рахунках ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , на який накладено арешт, відсутні будь-які грошові кошти.
Отже, накладений арешт ухвалою слідчого судді від 09.09.2016 року не виконує завдання арешту та унеможливлює досягнення мети такого арешту, враховуючи той факт, що ухвалою слідчого судді накладено арешт тільки на наявні на рахунку грошові кошти, які знаходяться на ньому в момент виконання ухвали слідчого судді, при цьому питання про накладення арешту на грошові кошти, які мають надходити на ці рахунки, в ухвалі слідчого судді не вирішувалось.
У зв`язку з наведеним слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України,
У Х В А Л И В :
Клопотання ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» про скасування арешту майна, накладеного в кримінальному провадженні № 00000224, задовольнити.
Скасувати арешт грошових коштів ТОВ «ВІП-ТЕРМІНАЛ» (), які знаходяться на рахунках № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , відкритих в ПАТ «МЕГАБАНК» (МФО 351629), накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2016р. у кримінальному провадженні №757/44084/16-к.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1