Справа № 727/54/17
Провадження № 1-кп/727/78/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю учасників судового процесу:

сторони обвинувачення: - прокурора ОСОБА_3

- потерпілої ОСОБА_4 і в її інтересах представника ОСОБА_5

сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці справу за кримінальними провадженнями - № 0002793 від 19.10.2016 року відносно обвинуваченого: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, працюючого термообробником на ВАТ «Трембіта», розлученого, з вищою освітою, раніше не судимого; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 18.10.2016 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення, проник у житлове приміщення - будинок розташований по АДРЕСА_2 , спадкоємцем якого являється потерпіла ОСОБА_4 , звідки таємно, протиправно викрав книги на загальну суму 10000 грн., після чого з місця скоєного пішов, роз порядившись викраденими речами на власний розсуд, чим спричинив останній матеріальної шкоди на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним в порядку вимог ст. 351 КПК України, свою вину у предявленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України визнав в повному обсязі; в наданих суду показаннях зазначив, що в жовтні місяці 2016 року він пішов з сім`ї посварившись з близькими і не мав де ночувати. Збираючи горіхи в районі будинків по АДРЕСА_2 він побачив, що в одному з будинків ніхто не проживає; підійшовши до житлового будинку АДРЕСА_2 , він його відчинив і проник в середину, де в перший день спочатку переночував, на другий день він також зайшов до будинку, де побачив багато книг, вирішив їх здати на макулатуру, так як не мав грошей за що придбати продукти харчування. Склавши книги до 20 30 кг в поліетиловий мішок від сміття, він в кілька етапів, щодня виносив з будинку книги, здавав на макулатуру і за отриманні кошти, приблизно 30 50 грн. в день він купував продукти і спиртні напої, які розпивав в будинку по АДРЕСА_2 до того періоду, коли був затриманий працівниками міліції 18.10. 2016 року.

В скоєному розкаявся, в судовому засіданні попросив пробачення в потерпілої та повністю усвідомлюючи що ним було вчинено злочин, запевнив суд, визнавши вимоги заявленого до нього цивільного позову, що відшкодує потерпілій ОСОБА_4 як матеріальну так і моральну шкоду.

При встановленні обсягу дослідження доказів, у порядку вимог ч 3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів за обставинами пред`явленого обвинувачення, які не оспорюються обвинуваченим.

Нормою закону визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно зрозуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Отже, судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_6 обставин, що викладені в обвинувальному акті, сумніву в добровільності позиції учасників кримінального судового провадження, у суду не має, при цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники кримінального судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Разом з цим, будучи допитаною в порядку вимог ст. 353 КПК України, потерпіла ОСОБА_4 , під присягою, в залі суду пояснила, що житловий будинок по АДРЕСА_2 їй дістався у спадок від її тітки, яка за життя працювала вчителем і збирала книги; в будинку мала власну бібліотеку, яка налічувала твори, як зарубіжних класиків, так і вітчизняних.

Приблизно, після 15 жовтня минулого року, вона перебувала у відряженні в м. Києві, коли до неї зателефонувала знайома і повідомила, що в будинку по АДРЕСА_2 , де на той час вона фактично не мешкала, хтось перебуває і з будинку виносить речі. Було викликано працівників поліції, будинок було зачинено. В друге про крадіжку речей з будинку дізналася 18.10. 2016 року, коли приїхали працівники поліції було затримано чоловіка і з`ясовано що він книги з бібліотеки здавав на макулатуру. Заявлений нею цивільний позов до початку розгляду справи по суті, про стягнення з обвинуваченого матеріальної і моральної шкоди підтримала в повному обсязі; просила ОСОБА_6 призначити міру покарання в межах закону.

Заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_6 , покази потерпілої ОСОБА_4 , дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставинами пред`явленого обвинувачення та дії останнього вірно кваліфікує за ч 3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднане з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у відповідності до вимог ст. 65 ч.3 КК України, якою передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують і помякшують його покарання.

Згідно ст. 12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбаченого ч3 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину.

Обставинами, що в силу вимог ст. 66 КК України помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом визнається повне визнання ним своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, визнання заявленого до нього цивільного позову та зобов`язання відшкодувати завдані збитки; щире каяття у вчиненому, сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення ОСОБА_6 злочину в стані алкогольного сп`яніння (довідка від 18.10. 2016 року за № 3748).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема те, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, про що свідчить довідка Управління інформаційного аналітичного забезпечення УМВС України в Чернівецькій області; вину у вчиненому визнав в повному обсязі, розкаюється, має постійне, зареєстроване місце проживання, за яким характеризується задовільно, офіційно працює на ВАТ «Трембіта»; обвинувачений перебуває на обліку в наркологічному диспансері з 2016 року та не перебуває на обліку в психіатричній лікарні (т.2 а.с. 1 26).

Отже, із врахуванням наведеного вище, обставин, що пом`якщують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , з врахуванням показів останнього, що він усвідомлював вчинення ним злочину і передбачав його наслідки; розумів, що він скоює навмисний злочин, з метою свого збагачення, оскільки як пояснив ОСОБА_6 на період що йому інкримінується, офіційно не працював; вчинений обвинуваченим злочин є умисним, корисливим, що також не заперечувалося останнім, як і було в повному обсязі визнано факт проникнення до житлового приміщення і визнано вартість викраденого майна, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і щодо нього можливе призначення остаточного покарання із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 пп. 2-4 КК України.
На підставі ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, статтею 75 КК України передбачено, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Застосовуючи звільнення від відбування покарання з випробовуванням відносно ОСОБА_6 , суд враховує індивідуальний ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який на думку суду наближений до мінімального ступеня тяжкості, виходячи з критеріїв оцінки і самої особи обвинуваченого; умов його життя і побуту встановлено в засіданні, що останній раніше до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів не притягувався, на період вчинення інкримінованого йому діяння не працював, покинув сім`ю; на даний час працевлаштувався офіційно працює, має постійне зареєстроване місце проживання, відсутність негативних характеристик з місця проживання, з яких можливо зробити висновки, що обвинувачений не схильний до систематичного вчинення умисних, корисливих злочинів.

Отже, наведені вище обставини на думку суду свідчать про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі та суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 за заявленими позовними вимогами про відшкодування заподіяної їй матеріальної шкоди в розмірі 10.000 грн. та моральної шкоди в розмірі 25.000 грн., суд виходить з наступного.

Як встановлено матеріалами справи, потерпілою ОСОБА_4 , до початку судового слідства і з`ясування обставин в справі та перевірки їх доказами, було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь матеріальної шкоди в розмірі 10.000 грн. та моральної шкоди в розмірі 25.000 грн.

При вирішенні цивільного позову суд враховує вимоги ст.10, 60 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Таким чином, саме на цивільного позивача у справі покладається обов`язок надати докази на підтвердження завданої шкоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вимоги цивільного позову визнав і запевнили в засіданні потерпілу про відшкодування їй завданої шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з норм цивільного законодавства, а саме зі ст.23 ЦК України, та враховує характер і тривалість моральних страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, ступінь вини обвинуваченого та вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі 25.000 грн. При цьому суд враховує положення абз.1 п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001р. №5 та від 27.02.2009р. №1), згідно яких судам слід мати на увазі, що у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини особи.

На підставі викладеного, враховуючи характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 , його матеріального стану, з врахуванням того, що останній працює та ступінь його вини, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування завданої останніми матеріальної і моральної шкоди підлягає стягненню з останнього, як цивільного відповідача, в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст.ст. 118, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, в загальній сумі 660.30 грн. Речові докази по справі відсутні. Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання за даною статтею у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, засудженого ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього судом обов`язки, згідно пп. 2 4 ч. 1 ст. 76 КК України зокрема: періодично з`являтися для реєстрації в органи районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу районного сектору Чернівецького міського відділу з питань пробації Центрально Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України та повідомляти даний орган про зміну фактичного місця проживання, зміну місця роботи.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_1 виданий Ленінським РВУ МВС України в Чернівецькій області), мешканця АДРЕСА_1 на користь держави процесуальні витрати по проведенню судової дактилоскопічної експертизи № 2193-К від 08.12. 2016 року сумі 660.30 грн.

Цивільний позов потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної їй матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з засудженого, цивільного відповідача ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт НОМЕР_1 виданий Ленінським РВУ МВС України в Чернівецькій області), мешканця АДРЕСА_1 на користь потерпілої, цивільного позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_3 - матеріальну шкоду в розмірі 10.000 грн. та 25.000 грн. моральної шкоди, а всього загальної суми 35.000 грн.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Вирок суду підлягає врученню в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України процесуальному прокурору, засудженому, потерпілій.

Суддя ОСОБА_1