336/1171/17-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року
Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 ,з участю слідчого СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 ,розглянувши клопотання про арешт майна при проведенні досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000789 від 26.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:
Слідчий СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Як зазначено у поданні,в провадженні слідчого відділення ВП ДВП ГУНП України в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження,порушене за ознаками ст.309 ч.1 КК України за фактом зберігання невідомою особою наркотичної речовини по вул.Хлібна 89 в м.Запоріжжі.
26.02.2017 р.у період часу з 04.15 год.до 04.40 год.з долоні руки у ОСОБА_3 ,який знаходився на ділянці місцевості біля будинку 89 по вул.Хлібній в м.Запоріжжі,було вилучено паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження,про що зафіксовано слідчим у протоколі огляду місця події.
Посилаючись на те, що з метою забезпечення речових доказів необхідно накласти на них арешт,слідчий ставить питання про арешт майна,яке вилучено під час огляду місця події у ОСОБА_3 - паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження.
При розгляді клопотання в суді слідчий підтримав вимоги клопотання,просить про його задоволення.
Вивчивши матеріали клопотання,слідчий суддя знаходить, що клопотання не підлягає задоволенню,виходячи з наступного.
З матеріалів клопотання встановлено,що на теперішній час у провадженні слідчого відділення Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження,порушене за ознаками кримінального правопорушення,передбаченого ст.309 ч.1 КК України,внесене до ЄРДР 26.02.2017 р.0 08.05 год.,за повідомленням про те,що за адресою м.Запоріжжя,вул.Хлібна 89 невідома особа носить і зберігає при собі наркотичну речовину.
Водночас,згідно інформації про опис злочину,26.02.2017 р. о03.20 год.до Шевченківського ВП по телефону «102» надійшло повідомлення про те,що у буд. АДРЕСА_1 хуліганить п*яний син заявниці.
За змістом рапорту поліцейського роти № 3 УПП м.Запоріжжя ОСОБА_4 встановлено,що 26.02.2017 р.він у складі патрульного екіпажу прибув на виклик за адресою по АДРЕСА_1 ,де знаходились громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ,у котрого при огляді в лівому кармані було виявлено згорток в якому знаходилась речовина рослинного походження сіро-зеленого кольору приблизно 5 гр.,про що ОСОБА_6 пояснив,що це «марихуана»,яку він взяв у знайомого для власного вживання.
З наведеного вбачається,що вже до прибуття слідчого та огляду місця події,можлива причетність ОСОБА_3 до вчинення кримінального правопорушення була відома.
Як вбачається із складеного слідчим ОСОБА_7 протоколу огляду місця події від 26.02.2017 р.,в період з 04.15 год.до 04.40 год. на ділянці місцевості за адресою м.Запоріжжя,вул.Хлібній 89 у ОСОБА_3 був з правої руки вилучений паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження,яку упакували та опечатали.
За поясненнями ОСОБА_3 ,відібраними оперуповноваженим, вночі 26.02.2017 р.він гучно увімкнув музику,через що до нього додому за адресою АДРЕСА_1 приїхала поліція,якій він добровільно видав згорток «марихуани»,придбаний раніше для власного вживання.
Відтак,вилучення зазначеного у клопотанні предмету відбулося до порушення кримінального провадження,а будинок за місцем його проживання місцем будь-якої іншої події,ніж вилучення у ОСОБА_3 певного предмету,не являється.
Стаття 170 КПК України визначає,що арештом майна є тимчасове,до скасування у встановленому цим Кодексом порядку,позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження,розпорядження та/або користування майном,щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати,що воно є доказом злочину,підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного,обвинуваченого,засудженого,третіх осіб,конфіскації у юридичної особи,для забезпечення цивільного позову,стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
З матеріалів клопотання встановлено,що зазначені вище підстави на час його розгляду відсутні,оскільки паперовий згорток з речовиною рослинного походження,про арешт якої ведеться мова у клопотанні,речовим доказом по кримінальному провадженню не визнаний,тому відсутні підстави вважати її предметом кримінального правопорушення,у тому числі пов`язаного з її незаконним обігом;спеціальна конфіскація або конфіскація майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи санкцією ч.1 ст.309 КК України не передбачені,внаслідок кримінального правопорушення шкоди не завдано.
Крім того,як передбачено ст.2 КПК України,завданням кримінального провадження визначено захист прав і законних інтересів суб`єктів,які потерпіли від кримінального правопорушення,охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження і, насамперед, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а у випадку їх безпідставного порушення - захист шляхом відновлення в правах.
Європейський суд з прав людини у рішенні "Коем проти Бельгії" від 22.06.2000 р.зазначив,що основне призначення процесуальних норм-захистити обвинуваченого від будь-яких проявів зловживання владою.
Відтак,достатніх,мотивованих та підтверджених доказами підстав вважати, що предмет,про який йдеться у клопотанні,відповідає вимогам ч.2 ст.167 КПК України,на час розгляду клопотання немає.
Крім того,за змістом клопотання вбачається його спрямованість на можливість використання майна,про арешт якого йдеться,як доказу у кримінальному провадженні(п.1 ч.2 ст.170 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази,отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України,міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації,отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.При цьому ч. 2 аналізованої норми передбачає, що одним із діянь, у разі існування яких суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, є, зокрема, порушення права особи на захист.

За змістом ч. 1 ст. 237 КПК України огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями ст. 237 КПК України не передбаченого.
Водночас згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст. 208 КПК України визначено, що уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223 і ст. 236 цього Кодексу, якими регламентовано порядок проведення обшуку та, зокрема, визначено, що обшук особи здійснюється за рішенням слідчого чи прокурора з обов`язковою участю не менше двох понятих. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Натомість, фактично провівши особистий обшук ОСОБА_3 у ході огляду місця події, слідчий порушив вимоги кримінального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ухвала ВССУ від 29.01.2015 року у справі № 5-248км15). Протокол затримання ОСОБА_3 не оформлювався, захисник йому не забезпечувався.
Більш того,від фактично затриманої особи,без роз*яснення прав,передбачених ст.42 КПК України,у тому числі право не свідчити проти себе,оперуповноваженим,який діяв без доручення слідчого в порядку ст.40 КПК України,було відібрано пояснення про фактичні обставини вилучення певних предметів,що є порушенням права на захист та свободу від самовикриття.
Враховуючи наведене,слідчий суддя передбачених законом підстав для задоволення клопотання не встановив.
Керуючись ст.170-173,309 КПК України,слідчий суддя-
У Х В А Л И Л А :
В задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1