АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/397/17-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/350/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 06 червня 2017 року за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні, потерпілого ОСОБА_6 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002463, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8
обвинувачений - ОСОБА_7
потерпілий - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі, прокурор у кримінальному провадженні, просить змінити вирок суду, зазначивши обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину вперше та наявність на утриманні неповнолітньої дитини. Внести зміни до мотивувальної частини вироку, а саме на сторінці 2, у сьомому рядку, виправити описку з «Великого» на «Верещако»; у тринадцятому рядку, виправити описку з «Величко» на «Великий», у чотирнадцятому рядку, виправити описку з «Величко» на «Великий».
Потерпілий ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Вироком суду першої інстанції, 05 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 3000 гривень.
В решті позову відмовлено.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за наступних обставин.
23 жовтня 2016 року приблизно о 02:00 годині ОСОБА_7 з метою завдання тілесних ушкоджень знайомому йому ОСОБА_6 на ґрунті неприязних стосунків, разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прийшли до квартири АДРЕСА_2 . Коли ОСОБА_6 відчинив вхідні двері, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір, на спричинення легких тілесних ушкоджень, умисно наніс тому один удар кулаком правої руки в обличчя від чого той впав на підлогу, а піднявшись, став тікати в дальню кімнату квартири.
ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру на спричинення легких тілесних ушкоджень, догнав того в кімнаті та стоячи над лежачим ОСОБА_6 , умисно наніс тому не менше 3-х ударів кулаками в область голови та обличчя, в результаті чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, крововиливів в склери правого ока, ділянки забою м`яких тканини - в верхній та середній третині правої вушної раковини, на нижній повіці правого ока; синці - в середній третині правої вушної раковини, в завушній ділянці праворуч, на верхній повіці лівого ока, у зовнішнього краю нижньої повіки лівого ока, на верхній та нижній повіці правого ока; садна - на верхній повіці лівого ока у зовнішнього краю, які згідно висновку експерта № 63 від 17.01.2017 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шести днів, але не більше як три тижні.

Прокурор, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, не оскаржуючи правову кваліфікацію, вид і розмір призначеного ОСОБА_7 покарання, вважає що суд не дослідив обставини, які мають істотне значення для ухвалення обґрунтованого рішення та не вказав обставин, які пом`якшують покарання, що призвело до неправильної характеристики особи обвинуваченого.
Крім того, у мотивувальній частині судом помилково вказано прізвище обвинуваченого « ОСОБА_11 », як « ОСОБА_12 ».

Потерпілий ОСОБА_6 , обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказує на істотні порушення норм кримінального процесуального права та неповноту судового розгляду. Вважає, що суд помилково застосував положення ст. 349 ч. 3 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів, посилаючись на те, що обставини справи ніким не оспорюються. При цьому, під час розгляду провадження ним було подано клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого, яке суд не розглянув. На думку потерпілого, в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги потерпілого.
Потерпілий підтримав свою апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати.
Обвинувачений під час апеляційного розгляду заперечував проти апеляційних скарг прокурора та потерпілого, просив вирок суду залишити без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження для розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку суду, судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 було здійснено на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого, що судом було порушено вимоги ч.3 ст.349 КПК України. Так, суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно ч.1 ст.91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.
У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура застосована бути не може.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілим ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1459, 35 гривень, які він витратив на придбання ліків та моральної шкоди в сумі 80 000 гривень, так як він відчував сильний фізичний біль, зовнішність його була спотворена (а.кп. 24-26), який обвинувачений ОСОБА_7 визнав частково, а саме, в частині матеріальної шкоди, а в частині стягнення моральної шкоди не визнавав.
При цьому, суд першої інстанції не дотримався вимог кримінального процесуального закону, не дослідив доказів на підтвердження розміру завданої потерпілому шкоди, матеріального становища обвинуваченого та інших обставин, які мали істотне значення для прийняття законного і обґрунтованого, у відповідній частині, судового рішення і на власний розсуд зменшив суму моральної шкоди до 3000 грн., а в стягненні матеріальної шкоди взагалі відмовив, так як потерпілий не надав жодного доказу в підтвердження придбання ним ліків, не навівши у вироку належних і достатніх підстав і мотивів для прийняття саме такого рішення.
Зазначені порушення кримінального процесуального закону призвели до істотного обмеження процесуальних прав потерпілого ОСОБА_6 , у тому числі, передбачених ст.56 КПК України, а саме право потерпілого подавати докази, давати пояснення, брати участь у безпосередній перевірці доказів та висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Таким чином, недотримання судом першої інстанції встановленої законом процедури судового розгляду, зокрема, безпідставне застосування ч.3 ст.349 КПК України, як істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, є підставою для скасування вироку у повному обсязі.
Відповідно до ст.412 КПК України, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону тягне за собою скасування судового рішення.
Також колегією суддів під час перевірки матеріалів кримінального провадження та технічного запису судових засідань, встановлено, що потерпілим 06.03.2017 року було заявлено клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченого, та суд не вирішив дане клопотання (а.кп. 23).
Крім цього, відповідно до журналу судового засідання від 05 квітня 2017 року та технічного запису судового засідання, вирок суду було проголошено 06 квітня 2017 року, в той час як дата ухвалення вироку зазначена 05 квітня 2017 року, що також є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (а.кп. 97).
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора про те, що вирок суду необхідно змінити через неповноту судового розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що вони не підлягають задоволенню, так як суд у вироку при призначенні покарання, вказав всі обставини, які характеризують особу обвинуваченого, а також ті, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Так суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме те, що вчинений злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, раніше ОСОБА_7 не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.кп.71-80); пом`якшуючою обставиною є визнання вини та щире каяття, обтяжуючих не виявлено.
Доводи прокурора про те, що вирок суду необхідно змінити через описки в мотивувальній частині вироку, а саме, що суд неправильно вказав прізвище обвинуваченого колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторони, прізвища особи тощо).

Отже, виправлення допущених у вироку та ухвалі описок чи арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть цих судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні, тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції може виправити описки у мотивувальній частині вироку, в тому числі і за клопотанням прокурора у кримінальному провадженні.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому при новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно встановити фактичні обставини справи, належним чином дати оцінку доказам, наявним в матеріалах кримінального провадження, ретельно перевірити доводи прокурора та потерпілого, дати їм оцінку в сукупності з іншими доказами та в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення, відповідно до ст.370 КПК України.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду на необхідність перевірки при новому розгляді доводів апеляційної скарги потерпілого, в якій він порушував питання про скасування вироку суду, також потерпілий не погоджувався з кваліфікацією дій обвинуваченого, та апеляційну скаргу прокурора про визнання при призначенні покарання обставин, які пом`якшують покарання та зазначити правильно прізвище обвинуваченого « ОСОБА_11 ».
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, а також ретельно дослідити в сукупності всі обставини справи, наявні докази, дати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення.

В той же час, якщо буде доведено вину обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, то міра покарання призначена судом має відповідати вимогам санкції статті.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002463 відносно ОСОБА_7 , якого визнано винним та засуджено за ч. 2 ст.125 КК України скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 не обирався.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4