АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/149/17 Справа № 705/4702/16-к Категорія: ст. 198 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Летківка Тростянецького району Вінницької області, українку, громадянку України, освіта незакінчена вища, не працює, не одружена, раніше не судимої, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки; запобіжний захід не обирався; строк покарання вирішено рахувати з моменту фактичного затримання,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона 04 січня 2016 року, в період часу з 06 год. 30 хв. по 09 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, з метою подальшого збуту майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а саме: золотої каблучки 585 проби, вагою 2,2 грама, яка, як їй було достовірно відомо, була викрадена ОСОБА_10 після спричинення смерті ОСОБА_11 , отримала вказану каблучку вартістю 2 079 грн. від ОСОБА_10 , після чого, продовжуючи свої злочинні дії, разом з ОСОБА_10 на автомобілі таксі фірми «Студент» з метою подальшого її збуту проїхала до ломбарду «Благо», що по вул. Тищика, 29, у м. Умань Черкаської області, та близько 09 год. 23 хв., діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, збула, а саме заклала до ломбарду «Благо» золоту каблучку вагою 2,2 грама, завідомо одержану злочинним шляхом, за кошти в сумі 982,67 грн.

Вона ж, 05.01.2016 р., перебуваючи в м. Одеса, в невстановленому досудовим слідством місці та часі, продовжуючи свій злочинний намір, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою подальшого збуту майна, завідомо одержаного злочинним шляхом, а саме золотої каблучки та золотого браслету, 585 проби загальною вагою 12,3 грама, які, як їй було достовірно відомо, були викрадені ОСОБА_10 після спричинення смерті ОСОБА_11 , отримала від ОСОБА_10 вказану каблучку з браслетом, після чого близько 12 год. 28 хв., перебуваючи в приміщенні ПТ «Ломбард пальміра» Джабаров СК і Компанія», що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 95, з метою їх подальшого збуту заклала до вище вказаного ломбарду золоту каблучку та золотий браслет загальною вагою 12,3 грама, за невстановлені досудовим слідством кошти.

Цього ж дня, 05.01.2016 р., ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, в невстановленому досудовим слідством місці та часі, перебуваючи в м. Одеса, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою подальшого збуту майна, одержаного завідомо злочинним шляхом, а саме мобільного телефону «Apple Iphone 5 16 GB» вартістю 14 587 грн., який, як їй було достовірно відомо, був викрадений ОСОБА_10 після спричинення смерті ОСОБА_11 , отримала від ОСОБА_10 вказаний телефон, після чого заклала мобільний телефон «Apple Iphone 5 16 GB» до ломбарду ПТ «Ломбард» Гроші тут», що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 70, за невстановлену досудовим слідством суму.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена ОСОБА_7 та заступник керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачена в своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.11.2016 року та визнати її винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 КК України, призначивши покарання, що не пов`язане з реальним позбавленням волі. Також просить витребувати в порядку досудової підготовки справи в Уманському міському відділі Реєстрації актів цивільного стану Уманського МРУЮ (м. Умань, вул. Піонтковського, 3, копію спільної заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_10 від 10 червня 2016 року про реєстрацію шлюбу. Просить зобов`язати Уманську місцеву прокуратуру надати до суду завірену належним чином ксерокопію протоколу допиту свідка ОСОБА_7 та всіх додаткових допитів, що проведені з ОСОБА_7 в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_10 за ст. 115 КК України, та ксерокопію протоколу відмови ОСОБА_7 від захисника в цьому кримінальному провадженні. Крім того, просить дослідити відеозаписи з камер зовнішнього спостереження ломбардів на предмет встановлення факту отримання нею від ОСОБА_10 в приміщеннях ломбарду золотої каблучки та золотого браслету, 585 проби, загальною вагою 12,3 грама та мобільного телефону «Аррlе Iphone 5 16 GВ» вартістю 14 587 грн. чи його відсутності.

В судовому засіданні обвинувачена та захисник уточнили апеляційні вимоги. Просили скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з наявністю порушень вимог матеріального та процесуального права. Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а призначене судом покарання є занадто суворе та неспівмірне вчиненому. Хоча захисник просив врахувати й позицію обвинуваченої щодо пом`якшення покарання.

Зазначає, що 04 січня 2016 року ОСОБА_10 , в яким вона проживала у цивільному шлюбі з літа 2014 року, повідомив їй, що «порішив» дівчину, однак вона подумала, що він шукає виправдання своєї відсутності вдома цієї ночі. Сказав, що потрібно поїхати на день в м. Одесу та попросив її здати в ломбард в м. Умані каблучку, куди вони поїхали вдвох на таксі. Каблучку передав їй в квартирі по АДРЕСА_3 , тому на момент передачі каблучки, вказує апелянт, їй не було достовірно відомо, що каблучка викрадена в потерпілої ОСОБА_11 . Вийшовши з таксі поблизу ломбарду та автовокзалу м. Умань ОСОБА_10 сказав їй про те, що він вбив дівчину. Після прибуття в м. Одесу в найманій квартирі у сумці ОСОБА_10 вона побачила багато речей, в тому числі золоті вироби, ноутбук, телефон. Вони їздили по Одесі і ОСОБА_10 виручав кошти від здачі до ломбарду того майна, що було в нього в сумці. З новин вона дізналась про те, що ОСОБА_10 вбив ОСОБА_11 . Наступного дня в м. Одесі ОСОБА_10 , погрожуючи їй, примусив взяти її паспорт.

Вказує, що з відеозаписів камер спостереження ломбардів, що в м. Одеса вбачається, що 5 січня 2016 року вона не отримувала в розумінні об`єктивної сторони інкримінованого їй злочину майно, що здобуте злочинним шляхом ОСОБА_10 в останнього, а лише надала йому свій паспорт.

Апелянт вважає, що вірною кваліфікація дій є виключно в першому епізоді стосовно передання в заклад ломбарду каблучки 4 січня 2016 року в м. Умань. В діях по здачі в ломбарди м. Одеса 5 січня 2016 року золотої каблучки та золотого браслету, 585 проби загальною вагою 12,3 грама та мобільного телефону «Аррlе Iphone 5 16 GВ» вартістю 14 587 грн. вважає відсутній склад злочину, оскільки відсутня ознака придбання або отримання нею від ОСОБА_10 зазначених речей.

Також зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не враховано обставину, що пом`якшує покарання, а саме сприяння в розкриті злочину, оскільки завдяки її первинним показанням як свідка в справі відносно ОСОБА_10 за ст. 115 КК України стало можливим розкриття злочину.

Крім того, вказує обвинувачена, неправомірне прийняття відмови від захисника в ході досудового слідства в цій справі спричинило порушення її права на захист, яку вона підписана виключно на усні запевнення слідчого, що через її допомогу слідству в розкритті злочину, визнання вини повністю вона отримає покарання, що не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Також, вказує апелянт, оскаржуваний вирок ухвалений не безстороннім судом, оскільки в матеріалах справи є підписаний деканом факультету Уманського педагогічного університету імені П. Тичини, яка є дружиною головуючого судді ОСОБА_1 , наказ про її відрахування без видимих об`єктивних причин зі складу студентів університету до ухвалення вироку в порушення Конвенційного та Конституційного принципу презумпції невинуватості.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду та постановити новий, яким визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, й призначити їй покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним та таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 409 КПК України через м`якість призначеного судом покарання ОСОБА_7 . Зазначає, що місцевим судом не прийнято до уваги показання обвинуваченої, свідка у провадженні ОСОБА_10 , про те, що ОСОБА_7 достовірно знала, що речі які вона здавала, були здобуті ОСОБА_10 внаслідок вчинення останнім особливо тяжкого злочину; мала реальну можливість віднести викрадені речі до правоохоронних органів та повідомити про всі відомі їй обставини вчиненого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, однак цього не зробила, а почала здавати викрадені речі до ломбардів м. Умані та м. Одеса.

При цьому, вказує прокурор, під час судового засідання прокурором були подані в якості доказу диски із камер відеоспостереження з ломбардів, де відбувалась здача викрадених речей, які суд долучив до провадження, однак в судовому засіданні вони оглянуті не були, що у свою чергу не дало суду достатньо сукупних даних щодо наявності прямого умислу на вчинення інкримінованого кримінального діяння ОСОБА_7 та в подальшому призначення їй покарання.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу з уточненими вимогами з мотивів, які в ній наведені, та заперечили проти апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачена в своїх поясненнях та у виступі під час дебатів неодноразово указала, що не заперечує факт вчинення нею злочину, розкаюється у вчиненому; шкодує, що так трапилося. Однак, вбачає, що це трапилося через вплив на неї з боку ОСОБА_10 . Вбачає призначене їй покарання надто суворим.

Захисник у ході судового розгляду зосередив увагу суду на тому, що відеодоказів факту здавання обвинуваченою смартфону в ломбард у м. Одеса немає, тому, як стверджує обвинувачена, треба виходити з того, що сам ОСОБА_10 безпосередньо здавав телефон у ломбард, користуючись документом обвинуваченої. Оскільки ОСОБА_10 в суді першої інстанції з цього приводу достатньо детально допитаний не був, вбачає, що у провадження треба призначити новий, скасувавши оскаржуваний вирок.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокуратури та просив відхилити апеляцію обвинуваченої, вбачаючи її необґрунтованою. Вбачає необхідним ухвалити у провадженні новий вирок, яким засудити обвинувачену до покарання у виді позбавлення волі реально строком на 2 роки і шість місяців.

За клопотанням сторони захисту у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції були переглянуті дані відеофайлів з ломбардів у м. Умані та м. Одеса.

З даних відеофайла у м. Умані видно, що ОСОБА_7 самостійно зайшла до приміщення ломбарду, почекала, здала річ, підписала певні документи, отримала кошти. ОСОБА_10 на відеозаписі немає.

З даних відеофайла у м. Одеса видно, що до ломбарду зайшла ОСОБА_7 , а через незначний час після неї також зайшов і ОСОБА_10 . Вони разом чекали своєї черги. Підійшовши до віконця, ОСОБА_7 без будь-яких ознак примусу звернулася до працівника ломбарду, здала річ, підписала документи та отримала певну суму коштів. ОСОБА_10 увесь час стояв поруч. Вони вільно спілкувалися. Кошти вона одразу передала ОСОБА_10 , який їх сховав у внутрішню кишеню куртки.

Інших заяв і клопотань щодо повторного чи додаткового дослідження певних доказів сторонами заявлено не було.

Заслухавши доповідача, учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції дотримався вимог матеріального та процесуального закону, ґрунтовно встановив обставини вчинених обвинуваченою діянь, дав їм вірну кваліфікацію та призначив обвинувачені покарання, яке і необхідним, достатнім, розумним і справедливим для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Щодо апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вбачає покарання у виді позбавлення волі строком на два роки достатньо суворим для обвинуваченої. Крім цього, колегія суддів бере до уваги положення ст. 69-1 КК України, хоча позиція сторони захисту в суді апеляційної інстанції вказує на те, що свою винуватість обвинувачена ОСОБА_7 визнає лише частково.

Вимоги апеляційної скарги обвинуваченої, разом з висловленими вимогами захисника щодо необхідності призначення у провадженні нового судового розгляду, колегія суддів також не вбачає такими, що можуть бути обґрунтовано задоволені.

Зокрема, чинний КПК України у ст. ст. 412, 415 містить визначений перелік підстав для призначення судом апеляційної інстанції нового судового розгляду. Таких підстав колегія суддів не вбачає. Висловлені в апеляційній скарзі доводи стосовно того, що розгляд провадження в суді першої інстанції міг відбуватися упередженим складом суду, оскільки декан факультету, де навчалася обвинувачена, є дружиною судді, не вбачаються достатньо ґрунтовними для того, щоб констатувати факт необхідного самовідводу судді у цьому випадку. Крім цього, рішення про відрахування студента з університету може бути ухвалено виключно керівником навчального закладу.

Також не вбачають обґрунтованими доводи сторони захисту щодо того, що в ході досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції було порушене право на захист обвинуваченої, адже на досудовому слідстві її увели в оману і порадили не залучати захисника до участі у справі. Також захисника не було у обвинуваченої й в суді першої інстанції. Колегія суддів відхиляє ці доводи, оскільки стосовно цього кримінального провадження відсутні обставини, які б указували на необхідність обов`язкової участі захисника у провадженні з певної його стадії згідно з вимогами ст. 52 КПК України.

Доводи сторони захисту про те, що у третьому інкримінованому обвинуваченій епізоді смартфон до ломбарду у м. Одеса здавав сам ОСОБА_10 спростовуються дослідженими судом першої інстанції матеріалами кримінального провадження, яким суд дав належну оцінку. Зокрема, це дані відповідних документів з ломбарду, де зазначено, що саме ОСОБА_7 отримала позику від заставу смартфона. Крім цього, місцевий суд оцінив також й покази самого ОСОБА_10 , який був безпосередньо допитаний в суді першої інстанції, й показав згідно зі змістом вироку, що він нічим обвинуваченій не погрожував й жодним чином на неї не тиснув.

Також колегія суддів не вбачає можливим задовольнити підтримані обвинуваченою вимоги щодо пом`якшення їй покарання й призначення покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі. Колегія суддів, так само як і місцевий суд, бере до уваги, що обвинувачена раніше не судима, має молодий вік і посередню характеристику, й погоджується з позицією місцевого суду, що лише покарання у виді реального позбавлення волі є у даному разі справедливим. Колегія суддів, приходячи до такого висновку, враховує особливо цинічний характер вчиненого, а саме факт свідомого завідомого для обвинуваченої збуту викрадених речей, які були зняті вбивцею з тіла жертви.

Також колегія суддів відхиляє доводи сторони захисту щодо неповної кваліфікації дій обвинуваченої, оскільки їй наряду зі збутом завідомо викрадених речей не інкриміновано їх отримання та/або зберігання. Колегія суддів вбачає неможливим виходити за межі висунутого особі обвинувачення, адже згідно з обвинувальним актом ОСОБА_7 висувалося обвинувачення лише в частині заздалегідь не обіцяного збуту речей. Крім цього, диспозиція ст. 198 КК України носить альтернативний характер, й будь-якого з передбачених в ній діянь за наявності інших необхідних ознак достатньо для кваліфікації об`єктивної сторони цього злочину.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та заступника керівника Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :