Справа №388/339/17 провадження № 1-кп/403/40/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 року смт.Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Устинівського районного суду Кіровоградської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по факту таємного викрадення ним у потерпілого ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Nokia C6-01.3» та SIM-карти мобільного оператора «МТС Україна», вчиненого повторно, який мав місце 15.02.2017 року близько 03 год. 00 хв. в будинку за місцем проживання потерпілого по АДРЕСА_2 . При провадженні досудового розслідування стосовно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20 травня 2017 року включно.
В підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено та подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60-ти днів, яке обгрунтовано тим, що строк тримання під вартою останнього закінчується 20 травня 2017 року, обвинувачений має не зняті та не погашені судимості за вчинення, зокрема, корисливого середньої тяжкості та тяжкого злочинів і знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину середньої тяжкості, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, не працює, не одружений, не має міцних соціальних зв`язків, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки до суду, переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, через наявність яких до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, продовжують існувати, а підстави для зміни даного запобіжного заходу на більш м`який відсутні. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження йому строку тримання під вартою. Зазначив суду про те, що буде з"являтися за викликами до суду кожного разу. Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив з огляду на позицію обвинуваченого ОСОБА_4 .. Вважав відсутніми ризики для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, цивільний позов в даному кримінальному провадженні відсутній, тяжких наслідків внаслідок вчинення кримінального правопорушення не настало. Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. У відповідності до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Судом встановлено, що під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до 20 травня 2017 року застосовано за ухвалою слідчого судді Долинського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2017 року, тобто у спосіб, встановлений кримінальним процесуальним законодавством України. Підставою обрання обвинуваченому ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КПК України, та наявність ризиків, які давали достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення; переховуватись з метою уникнення відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню шляхом неявки на виклик слідчого, прокурора та суду і неможливість з урахуванням особи обвинуваченого застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід з метою запобігти зазначеним ризикам. Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто у вчиненні умисного злочину проти власності, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Відповідно до положень ст.12 КК України вказаний злочин є злочином середньої тяжкості.
При цьому обвинувачений ОСОБА_4 раніше засуджувався за вчинення умисних середньої тяжкості корисливих злочинів та умисного тяжкого злочину, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, однак знову вчинив умисний середньої тяжкості злочин, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів. Обвинувачений ОСОБА_4 не працює, не одружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Обвинувачений ОСОБА_4 проживає за рахунок тимчасових заробітків, не має постійних доходів для існування, суспільно-корисною діяльністю не займається, тому може продовжити вчиняти в подальшому корисливі злочини. За таких обставин, вирішуючи питання необхідності продовження дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає, що відповідно до приписів ст.ст. 132, 177, 178, 194 КПК України, прокурором доведено існування обґрунтованої підозри про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України; необхідність забезпечення участі обвинуваченого у судових засіданнях виправдовує відповідний ступінь втручання у його права і свободи; наявними є ризики, що обвинувачений, перебуваючи на волі, з урахуванням тяжкості покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим у цьому кримінальному провадженні, може: здійснити спробу переховуватися від суду з метою уникнення покарання, вчинити інше кримінальне правопорушення, уникати явки до суду.
Тому для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, передбачених ст.2 КПК України, зокрема, у захисті особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, та який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На час розгляду кримінального провадження у підготовчому судовому засіданні будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України судом не встановлено, обставини провадження та особа обвинуваченого змін не зазнали, а інших обставин, які б давали підстави змінити або скасувати запобіжний захід відносно нього судом не вбачається. З огляду на викладене, відповідно до ч.3 ст.315, ч.3 ст.331 КПК України, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
При цьому враховуючи обставину, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 20 травня 2017 року, а судовий розгляд даного кримінального провадження лише призначається та потребує певного часу, суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження, вважає необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою, що не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, ч.3 ст.315, ст.331 КПК України,-
У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задоволити.
1) прибувати за кожною вимогою до суду; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи.
У разі невиконання зазначених обов`язків, а також у разі нез`явлення ОСОБА_4 за викликом до суду без поважних причин чи неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення інших покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язків, застава звертається в дохід держави та вирішується питання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя Устинівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1