Справа № 308/2177/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

17.03.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/777/142/17, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2017 року задоволено погоджене прокурором відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 (далі прокурор) клопотання слідчого з ОВС СВ СУ прокуратури Закарпатської області ОСОБА_8 (далі слідчий) про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , гр. України, українця, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області в спеціальному званні старшого лейтенанта поліції, не судимого,
підозрюваного у вчиненні передбаченого частиною 3 статті 368 КК України кримінального правопорушення.
Слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою й установлено строк дії ухвали до 28 квітня 2017 року, включно.
Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 передбачених КПК України обов`язків 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 224000 (двісті двадцять чотири тисячі) гривень.
Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному в ухвалі розмірі.
У разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; з метою уникнення будь-якого тиску на свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спілкуватися з останніми лише з дозволу слідчого, прокурора та суду; не відвідувати місце роботи без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків щодо нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та/або накладено грошове стягнення.
З матеріалів за клопотанням убачається, що 03 березня 2017 року до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло погоджене із прокурором клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .. У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (у редакції Закону № 889-VIII від 10.12.2015) кримінального правопорушення одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди; що його вина повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 01.03.2017, вилученим предметом неправомірної вигоди грошовими коштами в сумі 55 000 гривень, протоколом ідентифікації та вручення грошових коштів, показаннями заявника ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , а також іншими доказами. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні, будучи працівником правоохоронних органів, до обов`язків якого входило запобігання кримінальним правопорушенням, а не їхнє вчинення, тяжкого кримінального правопорушення, за яке може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим є достатні підстави вважати, що він, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, усвідомлюючи неминучість покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Також вказує на те, що чинним кримінальним законом за вчинення корупційних злочинів виключена можливість звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням та призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, що свідчить про існування ризиків того, що ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування. Також посилається на те, що в межах даного кримінального провадження необхідно провести низку слідчих і процесуальних дій, а ОСОБА_6 , будучи працівником правоохоронного органу, маючи міцні соціальні та професійні зв`язки в м. Ужгороді та Ужгородському районі, як особисто, так і через своїх знайомих може впливати на заявника ОСОБА_9 , слідчого поліції ОСОБА_11 , який здійснює досудове розслідування кримінального провадження передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, свого колегу ОСОБА_10 та інших працівників Ужгородського ВП, які здійснюють оперативний супровід у вищевказаному кримінальному провадженні, та осіб, які ще не встановлені та не допитані в даному кримінальному провадженні, що може перешкодити швидкому та об`єктивному здійсненню досудового розслідування. У зв`язку з наведеним, слідчий вважає, що у разі застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам. Просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а при визначенні судом розміру застави та її внесенні, покласти на підозрюваного передбачені п. п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України процесуальні обов`язки.
В ухвалі слідчого судді вказується на те, що, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує характеризуючі особу підозрюваного дані раніше не судимий, має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, одружений, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи; вимоги ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; практику Європейського суду із прав людини, зокрема: рішення в справі Лабита проти Італії від 06.04.2000, згідно якого тримання підозрюваного під вартою на початку розслідування може бути обґрунтованим лише показаннями свідків, та рішення в справі Фераро-Бараво проти Італії від 14.03.1984, в якому зазначено, що затримання і тримання особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою. Крім того, в ухвалі вказується на те, що під час досудового розслідування важливим є захист потерпілих та свідків, що слугує забезпеченню належного відправлення правосуддя шляхом отримання показань свідків без будь-яких перешкод. На думку слідчого судді, зазначені обставини дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків, у зв`язку із чим, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що матеріали внесеного клопотання містять достатньо обставин, які свідчать про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам ; клопотання визнав обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам закону. Крім того, в ухвалі вказується на те, що, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним законом обов`язків, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 (тяжкий корупційний злочин), кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, так і дані про особу підозрюваного (наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, позитивні характеристики), і вважає, що за таких обставин має місце виключний випадок, а тому застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспективи втрати застави, будуть достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, ОСОБА_6 визначено заставу 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 224 000 гривень.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , вказує на те, що ухвала слідчого судді є незаконною, що викладені в ній висновки суперечать обставинам справи. Вважає, що, розглядаючи клопотання, слідчий суддя не перевірив доводи слідчого щодо обґрунтованості підозри та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків. В обґрунтування доводів посилається на наступне: покази свідка ОСОБА_9 не вказують на правові ознаки «вимагання» неправомірної вигоди, що виключає відповідальність ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України; інші додані до клопотання копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказують на ознаки передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України злочину, як дії, що пов`язані з вимаганням незаконної винагороди; ОСОБА_6 перебуває на посаді оперуповноваженого ВРП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області та за своїм статусом не відноситься до категорії осіб, які займають відповідальне становище або до осіб, які приймають процесуальні рішення в кримінальному провадженні. Крім того, вказує на те, що в ухвалі безпідставно наведені ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказує і на те, що, формально посилаючись на статті 5 та 6 Конвенції про захист прав людини, а також на правові позиції ЄСПЛ, слідчий суддя, оцінюючи встановлені КПК України ризики для запобіжних обмежень, не вказав, якими саме доказами в кримінальному провадженні вони підтверджуються, а також не навів докази, які б вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із вищевказаних ризиків. Крім того, вказує на те, що ОСОБА_6 не вчиняв яких-небудь дій, направлених на переховування від слідства та суду, про що свідчить той факт, що при його затриманні працівниками УВБ у Закарпатській області, не чинив опору та спроб переховуватися, а навпаки сприяв особам, які його затримували в проведенні слідчих дій, самостійно та добровільно прийшов до Ужгородського міськрайонного суду на розгляд клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, хоча в цей момент офіційно перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМКЛ м. Ужгорода, не має наміру в майбутньому вчиняти будь-яких дій, направлених на переховування від слідства та суду й бажає сприяти слідству у виконанні завдань кримінального судочинства, не має наміру здійснювати вплив на заявника та свідків, а також осіб, які ще не допитані в кримінальному провадженні. Також вказує на те, що викладені в ухвалі висновки про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК ризикам, свідчать про порушення слідчим суддею рівності та змагальності сторін перед судом через однобічність та неповноту розгляду клопотання слідчого, оскільки слідчим суддею не наведено якими саме матеріалами кримінального провадження та якою позицією прокурора підтверджуються такі висновки, і при цьому не враховано, що зміст клопотання слідчого не містить такі обґрунтування. На підставі вищенаведеного, вважає, що слідчим суддею не вмотивована необхідність ізоляції ОСОБА_6 від суспільства. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, у задоволенні клопотання слідчого відмовити ; під час апеляційного розгляду судового провадження дослідити характеристики щодо ОСОБА_6 за місцем проживання та за місцем роботи; довідку про склад сім`ї; копії свідоцтв про укладення шлюбу та про народження дитини; довідку про розмір заробітної плати.
Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який судове рішення вважав законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 177, 194 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні:перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.
З ухвали слідчого судді вбачається, що участь у розгляді клопотання приймали як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 ,що свідчить про дотримання слідчим суддею вимог ст. 193 КПК України.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України злочину. Указаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яка 02 березня 2017 року з дотриманням вимог ст. 278 КПК України йому вручена, а також доданими до клопотання та наявними в матеріалах судового провадження доказами. При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення враховується, що учасниками судового розгляду не оспорюється достовірність відомостей здобутих під час досудового розслідування. З показань підозрюваного ОСОБА_6 вбачається, що вину в скоєнні передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України злочину він визнає частково, заперечуючи факт вимагання неправомірної вимоги.
Колегія суддів також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків. Указаний висновок ґрунтується на наданих слідчому судді доказах та узгоджується з вимогами закону, апеляційним судом визнається доведеним та належним чином умотивованим.
З урахуванням доведеності вищенаведених ризиків про те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від слідства або суду, незаконно впливати на свідків, колегія суддів доведеними слідчим та прокурором вважає й доводи клопотання про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому, слідчим суддею також обгрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 368 КК України кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 цього Кодексу є тяжким, за яке може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна, дані про особу ОСОБА_6 : раніше не судимий, має постійне місце проживання, на утриманні малолітню дитину, одружений, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем роботи) та фактичні обставини, за яких скоєно кримінальне правопорушення.
Доводи апеляційної скарги про те, що покази свідка ОСОБА_9 не вказують на правові ознаки «вимагання» неправомірної вигоди, що виключає відповідальність ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 368 КК України; що інші додані до клопотання копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не вказують на ознаки передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України злочину, як дії, що пов`язані з вимаганням незаконної винагороди; що ОСОБА_6 перебуває на посаді оперуповноваженого ВРП Ужгородського ВП ГУНП у Закарпатській області та за своїм статусом не відноситься до категорії осіб, які займають відповідальне становище або до осіб, які приймають процесуальні рішення в кримінальному провадженні, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного, відхиляє як такі, що не спростовують висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів вважає, що, розглядаючи клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дослідив ті відомості та докази, на яких ґрунтується вручена та оголошена підозра, а також перевірив достатність та належність цих відомостей для формулювання розумної підозри.
З урахуванням вищенаведеного, як такі, що не впливають на висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також не підтверджуються матеріалами судового провадження, колегія суддів відхиляє й доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі безпідставно наведені ризики того, що ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; що, формально вказуючи на статті 5 та 6 Конвенції про захист прав людини, а також на правові позиції ЄСПЛ, слідчий суддя, оцінюючи встановлені КПК України ризики для запобіжних обмежень, не вказав, якими саме доказами у кримінальному провадженні вони підтверджуються, а також не навів докази, які б вказували на наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із вищевказаних ризиків; що викладені в ухвалі висновки про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання передбаченим ст. 177 КПК ризикам, свідчать про порушення слідчим суддею рівності та змагальності сторін перед судом через однобічність та неповному розгляду клопотання слідчого, оскільки слідчим суддею не наведено якими саме матеріалами кримінального провадження та якою позицією прокурора підтверджуються такі висновки, і при цьому не враховано, що зміст клопотання слідчого не містить такі обґрунтування; що слідчим суддею не вмотивована необхідність ізоляції ОСОБА_6 від суспільства.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 не вчиняв яких-небудь дій, направлених на переховування від слідства та суду, про що свідчить той факт, що при його затриманні працівниками УВБ у Закарпатській області, не чинив опору та спроб переховуватися, а навпаки сприяв особам, які його затримували в проведенні слідчих дій, самостійно та добровільно прийшов до Ужгородського міськрайонного суду на розгляд клопотання про обрання щодо нього запобіжного заходу, хоча в цей момент офіційно перебував на стаціонарному лікуванні в ЦМКЛ м. Ужгорода, не має наміру в майбутньому вчиняти будь-яких дій, направлених на переховування від слідства та суду й бажає сприяти слідству у виконанні завдань кримінального судочинства, не має наміру здійснювати вплив на заявника та свідків, а також осіб, які ще не допитані в кримінальному провадженні, колегія суддів з урахуванням вищенаведеного також визнає такими, що жодним чином не впливають висновок слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що інший, менш суворий, запобіжний захід не зможе запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.
При встановленні строку тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчим суддею враховано те, що ОСОБА_6 був затриманий 01.03.2017, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 02.03.2017, а тому колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано визначено строк дії постановленої ним ухвали.
Крім того, постановляючи ухвалу про тримання ОСОБА_6 під вартою, слідчий суддя, врахувавши як характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 (тяжкий корупційний злочин), кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, так і дані про особу підозрюваного (наявність постійного місця проживання, міцність соціальних зв`язків, позитивні характеристики), обґрунтовано прийшов до висновку про те, що в даному випадку має місце виключний випадок, а тому застава в максимальному розмірі, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспективи втрати застави, будуть достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, у зв`язку із чим, визначив заставу 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 224 000 гривень, яка на думку колегії суддів буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, при цьому, поклавши на останнього передбачені п. п. 1-5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки. При прийнятті судового рішення враховується й те, що стороною захисту внесено визначений ухвалою слідчого судді розмір застави.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 березня 2017 року, якою щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 368 КК України ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави 140 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 224000 (двісті двадцять чотири тисячі) гривень, залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: