Справа № 20042017
Провадження № 1-кп/307/282/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною професійно-технічною освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 та ч. 3 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:
02.08.2016 р., у невстановлений слідством час, перебуваючи на посаді агента з постачання ПП "ВІЕС ГРУП", з корисливих мотивів, маючи умисел на привласнення чужого майна, ОСОБА_4 привласнив грошові кошти, отримані від реалізації товару - кондитерських виробів - ПП ОСОБА_5 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність в с. Водиця Рахівського району, на суму 339.23 грв. Після цього, 05.08.2016 р., ОСОБА_4 привласнив гроші в сумі 107.38 грв. отримані від ПП ОСОБА_6 , яка здійснює свою підприємницьку діяльність в с. Красна Тячівського району, за продукцію ПП "ВІЕС ГРУП". 12.08.2016 р. обвинувачений привласнив 650.40 грв. отримані від Тячівської райспоживспілки у с. Вишоватий Тячівського району та 765.09 грв. від ПП ОСОБА_7 у с. Ракош Хустського району. 16.08.2016 р. у с. Стримба Рахівського району ПП ОСОБА_8 передав йому 496.8 грв., які він привласнив. 19.08.2016 р. у с. Вишоватий Тячівського району, ОСОБА_4 привласнив 416.35 грв. отримані за продукцію ПП "ВІЕС ГРУП" від Тячівської райспоживспілки. 23.08.2016 р. ОСОБА_4 привласнив 401.82 грв. від ПП ОСОБА_9 у с. Плаюць Рахівського району. 25.08.2016 р. обвинувачений у с. Красна Тячівського району привласнив 419.94 грв. отриманих від ПП ОСОБА_10 27.08.2016 р. у с. Крива Хустського району ОСОБА_4 привласнив 299.39 грв. від ПП ОСОБА_11 та 31.08.2016 р. у с. Глибокий Потік Тячівського району привласнив 125.72 грв. отриманих від ОСОБА_12 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Пояснив, що працював у ПП "ВІЕС ГРУП" агентом по реалізації продукції. У період з 02 по31 серпня 2016 року, він привласнив кошти, від різних підприємств Тячівського, Хустського та Рахівського районів, які вони йому надавали за реалізовану їм продукцію ПП "ВІЕС ГРУП".
Представник потерпілого ОСОБА_13 надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, так як він матеріальну шкоду відшкодував повністю.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, ОСОБА_4 правильно розуміє зміст обвинувачення, повністю визнає свою вину, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що з 02 по 31.08.2015 року, ОСОБА_4 , будучи особою, якій ввірено майно, на підставі трудового договору укладеного з ПП "ВІЕС ГРУП", усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, привласнив грошові кошти, отримані від реалізації кондитерських виробів приватним підприємцям у різних населених пунктах Тячівського, Рахівського та Хустського районів на загальну суму 4022.12 грв., чим спричинив матеріальну шкоду приватному підприємству на вказану суму.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 щодо привласнення ним грошей 02.08.2016 р. в с. Водиця Рахівського району, отриманих від приватного підприємця ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч. 1 ст. 191 КК України по кваліфікуючій ознаці - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, а його дії, щодо привласнення грошей вчинені після першого випадку, у період з 05. по 31.08.2016 р. - за ч. 3 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, вчинене повторно.
За кваліфікуючою ознакою - повторність - суд кваліфікує дії ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що він вчинив більше ніж один злочин передбачений ч. 1 ст. 191 КК України.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: молодий за віком, щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, відшкодував завдану підприємству шкоду, характеризується позитивно; обставин, які обтяжують покарання суд не знайшов.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки.
Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини та відсутність обставин які обтяжують покарання, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 191 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі:
за ч. 1 ст. 191 КК України на один рік і шість місяців без позбавлення права займатися певною діяльністю;
за ч. 3 ст. 191 КК України на три роки і шість місяців з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаною з обслуговуванням грошових коштів на один рік.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді обмеження волі на три роки і шість місяців з позбавленням права займатися діяльністю пов`язаною з обслуговуванням грошових коштів на один рік.
На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому основного покарання, якщо він протягом одного року і шести місяців не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_4 повторно не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1