АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/44/17 Справа № 208/2135/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000614 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі /т.1 а.с.п.51/ обвинувачений ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року, яким його визнано винним за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки один місяць; також вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів, не оскаржуючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини у скоєнні злочину та кваліфікації дій, просить вказаний вирок суду змінити та перерахувати йому строк попереднього ув`язнення під вартою, починаючи з 17 січня 2015 року по 14 травня 2015 року.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений вказує, що суд першої інстанції не врахував його попередній строк ув`язнення за кримінальним провадженням, яке розглядалося Дніпропетровським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, з подальшим проголошенням вироку 14 липня 2015 року.
За встановлених у вироку обставин вбачається, що ОСОБА_6 повторно, 24 лютого 2016 року приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи біля будинку № 24 по проспекту Леніна в місті Дніпродзержинську, підійшов до раніше незнайомої неповнолітньої ОСОБА_9 та схопившись двома руками за мобільний телефон «Gsmart Mika M3» ІМЕІ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який перебував в руках у останньої, шляхом ривку потягнув його на себе. Оскільки неповнолітня ОСОБА_9 продовжувала утримувати свій мобільний телефон, не даючи таким чином ОСОБА_6 можливості вихопити його з рук, ОСОБА_6 не відпускаючи мобільний телефон та, тримаючись за нього двома руками, шляхом ривку ще раз потягнув мобільний телефон на себе, від чого неповнолітня ОСОБА_9 не втримала свій мобільний телефон в руках, та впустила його на асфальт.
Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_6 підняв з асфальту мобільний телефон, вартість якого згідно товарознавчої експертизи №1190-16 від 29 лютого 2016 року становить 2849 (дві тисячі вісімсот сорок дев`ять) гривень 05 копійок та побіг по вулиці Лісопильній в напрямку вулиці Пушкінської в місті Дніпродзержинську.
Кримінальне провадження розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора та законного представника потерпілої, які не заперечували щодо задоволення вимог обвинуваченого, вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.
На думку колегії суддів покарання ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких злочинів, даних про особу обвинуваченого.
Судом першої інстанції ОСОБА_6 призначене покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, що є мінімальним строком, передбаченим санкцією статті за даний злочин. Остаточне покарання обвинуваченому визначено за правилами ст. 71 КК України, частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, а також відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання, призначеного за даним вироком з 18 березня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Оскільки ОСОБА_6 ставить питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в іншому кримінальному провадженні, за наслідками розгляду якого постановлено вирок Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року, за положеннями ст.71 КК України обвинуваченому частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, тому до остаточного строку покарання за сукупністю вироків не зараховується час перебування обвинуваченого під вартою в порядку запобіжного заходу в іншому кримінальному провадженні, що відповідає правовій позиції, викладеній у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а тому підстави для зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення за вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 липня 2015 року відсутні.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.
Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року залишити без задоволення.
Вирок Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2016 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4