Справа № 639/1608/17
Провадження № 1-кс/639/432/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2017 року місто Харків
Подання обґрунтоване тим, що 16.03.2017 року до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області надійшли матеріали за фактом використання завідомо підробленого документа, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль BMW 525 TDS д.н.з. НОМЕР_4 за адресою: м. Харків, пр. Любові Малої, 51.
В ході досудового розслідування встановлено, що 22.01.2017 року приблизно о 14.30 за адресою: м.Харків, пр.Любові Малої, 51, працівниками УПП в м.Харкові, за порушення п 9.2.6. Правил дорожнього руху України було зупинено автомобіль BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_4 , під управлінням ОСОБА_6 Під час перевірки свідоцтва реєстрації ТЗ було встановлено, що данні вказані в свідоцтві про реєстрацію ТЗ, не співпадають з базою даних НАІС, а саме: внесено недостовірні відомості про державний номерний знак.
16.03.2017 року слідчо-оперативною групою Новобаварського ВП ГУ НП в Харківській області здійснено виїзд за вищевказаною адресою. В ході виїзду даний факт підтвердився, в ході проведення огляду місця події було вилучено:
- автомобіль BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_1 ;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , в якому зазначено д.н.з. НОМЕР_4 та рік випуску 1999 р.,
- документ серії НОМЕР_3 , в якому містяться друковані записи на словенській мові та містяться відомості про автомобіль BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_5 , VIN НОМЕР_1 , 01.01.1997 рік випуску;
- два ключі від вказаного автомобіля.
Відповідно до рапорту інспектора ПП 6 роти 3 батальйону УПП в м. Харкові ОСОБА_7 було встановлено, що данні, вказані в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_1 , а саме: державний номерний знак, не співпадають з базою даних НАІС, та згідно бази даних Харківської митниці ГУ ДФС України в Харківській області. Вказаний автомобіль зареєстровано в Словаччині під д.н.з. НОМЕР_5 .
На даний час до Харківської митниці ГУ ДФС України в Харківській області та Державної прикордонної служби направлено запити про надання інформації про дату та час ввезення вказаного автомобіля на територію України та перетину Державного кордону. Однак станом на 21.03.2017 року вказану інформацію не отримано.
Допитаний ОСОБА_6 , пояснив, що автомобіль BMW 525 TDS, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_1 , він за усною домовленістю придбав в листопаді 2017 року в м.Харкові, у раніше невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_8 за 2000 доларів США, шляхом передачі йому свідоцтва про реєстрацію зазначеного транспортного засобу. З листопада 2016 року по 16.03.2017 року він вказаним автомобілем користувався разом зі своїм батьком ОСОБА_9 .
Орган досудового розслідування вважає, що у зв`язку з тим, що вилучені під час огляду вказаний транспортний засіб, документі та ключі від ТЗ є предметами кримінального правопорушення, по яким необхідно провести ряд судових експертиз та в подальшому визнати їх речовими доказами по провадженню, виникла необхідність накласти арешт на тимчасово вилучене в ході огляду майно.
Від учасників судового розгляду, клопотань про технічну фіксацію судового засідання не надходило.
В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 цього Кодексу.
Відповідно з п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Так, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч. 5 ст. 171 КПК України.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;
3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;
4) наслідки арешту майна для інших осіб;
5) розумність та співрозумність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Відповідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Слідчим та прокурором не доведено, що вказаний автомобіль є взагалі предметом кримінального правопорушення. Клопотання ґрунтується тільки на рапорті інспектора патрульної поліції 6 роти 3 батальйону УПП в м.Харкові ОСОБА_7 та наданих суду облікових карт № 85113893 від 09.02.2016 року та № 105101446 від 01.11.2016 року, джерело походження яких невідомо, і не містить жодних інших доказів.
Суд, зважаючи на те, що слідчим та прокурором не доведені підстави накладення арешту на транспортний засіб BMW 525 TDS, VIN НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; документ серії НОМЕР_3 ; два ключі від транспортного засобу BMW 525 TDS, вилучені 16.03.2017 року під час проведення огляду за адресою: м.Харків, пр.Любові Малої, 51 вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 170-173, 175 КПК України,
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1