Справа № 371/39/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/7/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 19.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження № 0000418 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Миронівського районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, непрацюючого, не маючого судимості в силу ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України; вирішено питання про речові докази та судові витрати,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 15 серпня 2015 року біля 03 години 30 хвилин, з метою незаконного заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_7 підійшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , що по АДРЕСА_3 , що належить приватному підприємцю ОСОБА_9 .

Пересвідчившись у відсутності очевидців своєї злочинної діяльності, діючи умисно ОСОБА_7 забрався на дах магазину, руками зірвав лист шиферного покриття та через отвір, що утворився, проник в приміщення магазину. Перебуваючи в приміщенні магазину ОСОБА_7 виявив та викрав мобільний телефон марки «Fly iQ 4502» вартістю 2700 грн. Використовуючи даний мобільний телефон як ліхтарик, ОСОБА_7 відшукав в шухлядах дерев`яного письмового стола магазину та викрав картки поповнення рахунків оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» загальною вартістю 1680 грн., картки поповнення рахунків оператора мобільного зв`язку ТОВ «Астеліт» (life:)) загальною вартістю 5700 грн. та картки поповнення рахунків оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» загальною вартістю 1500 грн. Викрадене ОСОБА_7 переніс до підсобного приміщення магазину та залишив на стелажі, щоб у подальшому забрати їх з собою.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 підійшов до терміналу поповнення рахунків абонентів мобільного зв`язку, відкрив його дверцята з метою заволодіння наявними у ньому грошовими коштами у сумі 90 грн. В цей час ОСОБА_7 почув сторонні розмови біля приміщення магазину. Побоюючись бути викритим у вчиненні крадіжки, він зайшов до підсобного приміщення магазину і переховувався там.

Свої умисні злочинні дії ОСОБА_7 не довів до кінця по незалежним від його волі обставинам, оскільки був виявлений та затриманий працівниками міліції.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі. Вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку судом першої інстанції належним чином не було враховано особу обвинуваченого та його поведінку, а тому до нього було безпідставно застосовано ст. 75 КК України. Апелянт звертає увагу на те, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_7 у віці 24 років вже двічі засуджувався за вчинення тяжких умисних злочинів проти власності, у тому числі, і до реального відбування покарання. Окрім того, на думку прокурора, залишено поза увагою суду те, що вчиняючи злочин 15 серпня 2015 року обвинувачений перебував під домашнім арештом, застосованим до нього Шевченківським районним судом м. Києва, який розглядає кримінальне провадження стосовно нього про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Апелянт наголошує, що на час вчинення злочину обвинувачений ніде не працював, що вказує про його абсолютне небажання ставати на шлях виправлення, сумлінно ставитися до праці та заробляти кошти на проживання законним шляхом. На думку прокурора, порушення умов застосування обвинуваченим запобіжного заходу у виді домашнього арешту, вказує на недопустиму поведінку та ігнорування ним обов`язків, покладених на нього судом. Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, прокурор вважає неможливим виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення від відбування покарання з випробуванням, тому що він не став на шлях виправлення та належних для себе висновків не зробив.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обвинуваченого, який в дебатах та останньому слові просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення; перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Суд вірно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч. 3 ст.185 КК України.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а тому колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно до ст. 404 КПК України, перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 2 статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Абзацом 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року визначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

При призначенні покарання ОСОБА_7 судом враховано, що винним себе у вчиненні злочину він визнав повністю, щиро покаявся дав правдиві покази щодо вчинених ним злочинних дій, чим сприяв розкриттю злочину; надана характеристика з місця проживання не містить негативних відомостей щодо його особи за виключенням звільнення з місць позбавлення волі; відсутні обставини, що обтяжують покарання; враховано його молодий вік; матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_9 не заподіяні, оскільки викрадене було їй повернуто.

Таким чином, призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог закону, оскільки вказане покарання відповідає конкретним обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 .

Посилання прокурора на те, що у віці 24 років ОСОБА_7 вже двічі засуджувався судом за вчинення тяжких злочинів, може характеризувати його особу, однак на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, обвинувачений вважається не судимим в силу ст.89 КК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не ставлять під сумнів законність та обґрунтованість вироку, а тому вона не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення; обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І :

____________________ ____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4