Справа № 522/5547/17
Провадження 1-кс/522/5361/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката - ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо неправомірних дій слідчого пов`язаних із незаконним затриманням в рамках кримінального провадження №000887,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просить визнати незаконним затриманням ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №000887, а також просить звільнити останнього з під варти.

В своїй скарзі адвокат посилається на те, що Приморським ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст.14 ч.2 ст. 187 КК України.

21.03.2017 р. в ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження було затримано ОСОБА_5 , та в протоколі затримання було зазначено, що підстава його затримання - «під час замаху на вчинення злочину».

Однак, на думку адвоката така підстава для затримання як замах на вчинення злочину та готування до злочину, не передбачена ст. 208 КПК України.

Крім того, адвокат вказує на те, що ОСОБА_5 затримано не під час замаху на вчинення злочину чи готування до злочину, а під час виконання його професійних функцій.

На підставі зазначеного на думку захисту затримання ОСОБА_5 є незаконним та його слід звільнити з під варти.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги та зазначив, що ОСОБА_5 було затримано під час вчинення злочину, так як готування та замах на злочин, є злочином.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, встановлено, що 21.03.2017 р. в ході досудового розслідування кримінального провадження №000887 за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст. 190, ч.1 ст.14 ч.2 ст. 187 КК України, на підставі ст. 208 КПК України затримано адвоката ОСОБА_5

22.03.2017 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст. 14 ч.2 ст. 187, ч.4 ст. 190 КК України.

23.03.2017 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Посилання сторони захисту на те, що зазначена норма КПК України не містить такої підстави для затримання як замах на вчинення злочину чи готування до злочину, суд не приймає до уваги виходячи з наступного.

Так, згідно ч.2 ст. 13 КК України, незакінченим злочином є готування до злочину та замах на злочин. Таким чином зазначеною нормою визначено, що готування до злочину та замах на злочин, є незакінченими, але злочинами, з усіма випливаючими наслідками. Тобто поняття злочину охоплює не лише закінчений злочин, але і незакінчений злочин, як діяння суспільно небезпечні.

Відповідно ст. 14 КК України об`єктивна сторона злочину може проявлятися в різноманітних діяннях, але загальним для них є те, що всі вони передбачають створення умов для вчинення конкретного закінченого злочину. Проте він не доводиться до кінця, припиняється з причин, що не залежали від волі винного, оскільки останнього затримали органи влади.

Враховуючи викладене, затримання ОСОБА_5 , було здійснено з метою попередження скоєння тяжкого злочину, який міг спричинити тяжкі наслідки, в зв`язку з чим на думку суду вимоги п.1 ч.1 ст. 208 КПК України порушено не було.

Що стосується вимог сторони захисту, звільнити ОСОБА_5 з під варти, суд вважає їх не обґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Судом встановлено, що 23.03.2017 р. ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси підозрюваному ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, стороною захисту підтверджень того, що зазначена ухвала була скасована, суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для звільнення ОСОБА_5 з під варти, на теперішній час відсутні.

Керуючись ст.ст. 206, 208, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо неправомірних дій слідчого пов`язаних із незаконним затриманням в рамках кримінального провадження №000887 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: