У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0002618 від 15 квітня 2015 року за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 , на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2016 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Салкінкуль, Чистопольського району, Кокчетавської області, Республіки Казахстан,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 КК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Чернігова,

який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , квартира10,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Чернігова,

який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

з участю:

прокурора ОСОБА_11

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій, просив вирок місцевого суду змінити та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений, просив звільнити його від відбування покарання з встановленням іспитового строку на підставі статті 75 КК України

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду скасувати та кримінальне провадження направити на новий розгляд в суд першої інстанції та визнати, що слідчий ОСОБА_18 позбавила його права на захист, незаконно інкримінувала йому скоєння кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, незаконним його затримання та продовження строку тримання в суді першої інстанції.

В наданих доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок суду змінити, призначивши йому покарання відповідно до частини 1 статті 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. В доповненнях до апеляційної скарги від 21.03.2017 року ОСОБА_7 просив вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії з частини 2 статті 185 КК України на частину 2 статті 190 КК України в частині обвинувачення щодо заволодіння телефоном потерпілої ОСОБА_12 .

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність його вини просив вирок суду змінити та призначити ОСОБА_9 більш м`яке покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого.

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинувачених просив вирок суду скасувати в зв`язку з невідповідністю призначених покарань ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даним щодо особи обвинувачених внаслідок м`якості стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність стосовно ОСОБА_9 і ухвалити новий вирок.

Вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2016 року

ОСОБА_7 визнано винуватим у кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 190 КК України та призначено покарання:

за частиною 2 статті 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців,

за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки,

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, та виправдано у зв`язку з недоведеності його вини у вчиненні даного злочину.

ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 10 (десять) місяців.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України та статті 72 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_9 , шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 вересня 2015 року, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (однин) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до частини 4 статті 70 КК України та статті 72 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_6 , шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання за вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 лютого 2016 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 2 (два) дні.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з 10 жовтня 2015 року, з дня затримання.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 та ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня звернення вироку суду до виконання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_19 2655 грн. 90 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілих ОСОБА_20 2409 грн. 88 коп., ОСОБА_21 1459 грн. 85 коп., ОСОБА_14 2458 грн. 99 коп., ОСОБА_22 1669 грн. 83 коп., ОСОБА_13 1755 грн. 84 коп., ОСОБА_23 2094 грн. 79 коп., ОСОБА_24 1137 грн. 17 коп. та ОСОБА_25 3240 грн. 30 коп. у відшкодування майнової шкоди.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком в законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 до набрання вироком в законної сили залишено без змін домашній арешт з покладенням обов`язків.

На підставі частини 5 статті 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 10 жовтня 2015 року по

25 травня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги та доповнень до неї обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та обставинам, що характеризують його як обвинуваченого. Зазначає, що судом не в достатній мірі враховано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, не притягнення раніше до адміністративної відповідальності, позитивна характеристика за місцем проживання, його ставлення до вчиненого, незначна його роль у кримінальних правопорушеннях. Також, судом не врахована поведінка потерпілих, та їх думка, які не наполягали на мірі покарання, пов`язаної з позбавленням волі. Звертає увагу на те, що був готовий відшкодувати шкоду, але потерпілі не мали до нього претензій, що свідчить відсутність цивільних позовів. Просив врахувати його незадовільний стан здоров`я, знаходження на утриманні матері похилого віку, визнання вини в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги обґрунтував не дотриманням в повній мірі судом першої інстанції вимог статті 370 КПК України. Вважав, що при призначені покарання суд не достатньо врахував активне сприяння ним розкриттю злочинів.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, через суворість.

Вважає, що обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, формально позитивна характеристика за місцем проживання є підставами для застосування статті 69 КК України.

Прокурор, в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції не достатньо враховано, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності, однак належних висновків не зробив та після звільнення з місць позбавлення волі маючи непогашені судимості, продовжив вчиняти злочини, тривалий час не працює, що свідчить про те, що вчинення злочинів проти власності - це єдине джерело його засобів для існування. При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 суд не достатньо врахував, що ОСОБА_9 тричі та ОСОБА_6 чотири рази притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів у тому числі проти власності, та маючи непогашені судимості продовжили вчиняти злочини, шкоду потерпілим не відшкодовано, ніде працюють, протягом тривалого часу вчиняли злочини, а формальні характеристики за місцем проживання не свідчать про позитивну поведінку обвинувачених. Вважає, що судом наведено, але не враховано наявність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину, щодо особи похилого віку. Звертає увагу на те, що суд призначаючи покарання ОСОБА_9 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме призначаючи покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України мав прийняти рішення про самостійне виконання вироків.

Вироком суду першої інстанції встановлено, що 14 квітня 2015 року о 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_26 , заволоділи двома належними їй сережками, виготовленими з золота 585°, загальною вагою не менше 1 г., вартістю 506,97 1 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

25 квітня 2015 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_5 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_27 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 585°, загальною вагою не менше 2,5 г., вартістю 1231, 22 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

29 квітня 2015 року, у ранковий час, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_15 , заволоділи двома належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, загальною вагою не менше 6,5г., вартістю 3213,92 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

16 травня 2015 року , близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_25 , заволоділи двома належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, загальною вагою не менше 7 г., вартістю 3240,30 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

30 травня 2015 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_8 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_28 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 8 г., вартістю 3665,68 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

11 червня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Малясова», що по вул. І.Мазепи (колишня - вул. Щорса) в місті Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_20 , заволоділи двома належними їй сережками, виготовленими з золота 585°, вагою не менше 5,2 г., вартістю 2409,88 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

16 червня 2015 року , близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля ринку «Центральний» по вул. Примакова в місті Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_23 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 4,5 г., вартістю 2094,79 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

19 червня 2015, близько 14 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля автостанції № 3 в місті Чернігові по вул. Всіхсвятській (колишня -вул. 50 років СРСР), буд. 5, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_29 , заволоділи належною їй сережкою, виготовленою з золота 585°, вагою не менше 2,7 г., вартістю 1275,85 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

19 червня 2015, о 18 год. 30 хв., ОСОБА_7 , знаходячись у парку «Алея Афганців» по проспекту Миру в місті Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_21 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 3,1 г., вартістю 1459,85 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

28 червня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_9 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_30 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 10 г., вартістю 4566,20 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

21 липня 2015 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_14 , заволоділи двома належними їй золотими сережками, виготовленими з золота 583°, загальною вагою не менше 5,5 г., вартістю 2458,99 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

27 липня 2015 року, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_10 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_31 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 4,9 г., вартістю 2184,61 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

02 серпня 2015 року, близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля зупинки громадського транспорту «Малясова» по вул. І.Мазепи (колишня-вул. Щорса) в м. Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_32 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 3 г., вартістю 1295,31 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

04 серпня 2015 року, близько 11 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля ринку «Центральний» по вул. Ремісничій (колишня вул. - Комсомольська) в м. Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_22 , заволоділи належним їй ланцюжком, виготовленим з золота 585°, вагою не менше 3,82 г., вартістю 1669,83 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

11 серпня 2015 року, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку № 44 по проспекту Миру в м. Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_33 , заволоділи двома належними їй сережками, виготовленими з золота 585°, загальною вагою не менше 5,1 г., вартістю 2192,89 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

15 серпня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_11 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_13 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 4 г., вартістю 1755,84 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

23 серпня 2015 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_12 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_34 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 583°, вагою не менше 2,5 г., вартістю 1161,25 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму. .

27 серпня 2015 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_7 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_19 , заволоділи належними їй сережками, виготовленими з золота 585°, вагою не менше 6 г., вартістю 2655,90 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

28 серпня 2015 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_13 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового розслідування особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_35 , заволоділи двома належними їй золотими сережками, виготовленими з золота 583°, загальною вагою не менше 5,5 г., вартістю 2410,21 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану уму.

31 серпня 2015 року, близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля ринку «Привокзальний» по вул. Жабинського в місті Чернігові, діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_36 , заволоділи належним їй ланцюжком, виготовленим з золота 583°, вагою не менше 4 г., вартістю 1752,16 грн., підвіскою у вигляді хреста, виготовленою з золота 583°, вагою не менше 1,0 г., вартістю 438,04 грн., та підвіскою у вигляді іконки, виготовленою з золота 583°, вагою не менше 1,2 г., вартістю 525,64 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на загальну суму 2715,84 грн.

08 вересня 2015 року , близько 13 год. 30 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_14 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з невстановленою органом досудового слідства особою, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_24 , заволоділи належною їй сережкою, виготовленою з золота 583°, вагою не менше 2,5 г., вартістю 1137,17 грн., чим спричинили останній майнову шкоду на вказану суму.

28 вересня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах в кв. АДРЕСА_15 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав мобільний телефон марки «Нокіа», вартістю 500 грн., що належить потерпілій ОСОБА_12 , чим завдав останній майнову шкоду на вказану суму.

30 вересня 2015 року, у ранковий час, ОСОБА_7 , перебуваючи у ломбарді ПТ «Золотий кошик», що за адресою: місто Чернігів, проспект Перемоги, 92, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_37 , заволодів належним їй мобільним телефоном марки «Samsung GT-E12021», вартістю 400 грн., чим спричинив останній майнову шкоду на зазначену суму.

В кінці вересня 2015 року, близько 15 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля торгового центру «Дитячий світ», що за адресою: місто Чернігів, проспект Миру, буд. 30, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_38 , заволодів належною їй обручкою, виготовленою з золота 583°, вагою не менше 2,2 г., вартістю 984,98 грн., чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 КК України, за наступних обставин, 29 вересня 2015 року, близько 19 год. 15 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_16 , діючи повторно, з метою викрадення чужого майна, підбіг до потерпілої ОСОБА_39 , схопив її за шию, повалив на землю, та в ході боротьби, хапаючи за шию та грудну клітину, шляхом зриву з шиї ланцюжка, відкрито заволодів підвіскою у вигляді хрестика, виготовленої з золота 585°, вагою не менше 1,33 г., вартістю 598,64 грн., чим спричинив останній майнову шкоду на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити, а апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення; думку прокурора яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та просила її задовольнити, а апеляційні скарги обвинувачених та захисника залишити без задоволення, потерпілих, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених та захисника задоволенню не підлягають, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вина ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні, встановлених місцевим судом злочинів, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо перекваліфікації його дій в частині вчинення кримінального правопорушення, відносно потерпілої ОСОБА_12 з частини 3 статті 185 КК України та частину 2 статті 190 КК України, не ґрунтуються за законі.

Так, із змісту заяви потерпілої ОСОБА_12 , внесеної до ЄРДР, вбачається, що 28 вересня 2015 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах у кв. АДРЕСА_15 , діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав мобільний телефон марки «Nokia» вартістю 500 грн., що належить потерпілій ОСОБА_40 , чим завдав останній матеріальну шкоду на вказану суму (а.к.п.97-98, Т.2).

Під час апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_12 стверджувала, що ОСОБА_7 не викрадав у неї мобільний телефон, а лише взяв покористуватися та не повернув. Заяву про викрадення мобільного телефону писали працівники поліції, а вона її лише підписала з метою повернення телефону.

Дані показання, є спробою потерпілої допомогти обвинуваченому ОСОБА_41 ухилитись від покарання за вчинений злочин і суперечать матеріалам та встановленим, як органом досудового слідства так і судом першої інстанції, обставинам кримінального провадження.

Згідно статті 56 КПК України потерпілий під час судового розгляду має право, зокрема, давати показання, заявляти відводи і клопотання, висловлювати свою думку про клопотання інших учасників судового розгляду, подавати докази та інше.

Із змісту заяви потерпілої ОСОБА_12 , поданої до суду першої інстанції, вбачається, що вона не бажала брати участь у судових розглядах у кримінальному провадженні, просила провести підготовче судове засідання та розгляд справи по суті без її участі. На судові засідання просила її не викликати. Цивільний позов не заявляла та наполягала на показаннях наданих під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002618 від 15.04.2015 року (а.к.п. 87, Т.1).

В суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_12 не заперечувала про надання нею такої заяви до суду.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, про дату, час і місце судового засідання ОСОБА_12 судом повідомлялась належним чаном, про що свідчать рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення та повістки, повідомлення про виклик до суду (Том 1, а.к.п.80,266; Том 2 а.к.п. 257,258).

Згідно статті 325 КПК України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення розгляду справи.

Відповідно до журналу судового засідання від 02 березня 2016 року (а.к.п. 251-258, Т.1) суд, вислухавши думку учасників судового розгляду стосовно розгляду справи без участі потерпілих, вирішив питання про розгляд кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_42 в суді першої інстанції вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, визнав та не наполягав на виклику потерпілої ОСОБА_12 у судове засідання та погодився про розгляд справи без її участі.

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчиненому повторно за частиною 2 статті 186 КК України.

Суд дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, дійшов обґрунтовано висновку, що прокурором не доведено поза розумним сумнівом, допустимими та достатніми доказами винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченому частиною 2 статті 186 КК України за обставин, так як вони викладені в обвинувальному акті, тому суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_7 у зв`язку недоведеністю, що це кримінальне правопорушення було вчинене саме обвинуваченим ОСОБА_7 .

За встановлених у кримінальному провадженні фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, що належало потерпілій ОСОБА_12 , вчинене повторно та за частиною 2 статті 190 КК України, як заволодіння шляхом обману та зловживання довірою майном, що належало потерпілим ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , ОСОБА_25 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_29 , ОСОБА_21 , ОСОБА_43 , ОСОБА_14 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_22 , ОСОБА_44 ОСОБА_13 , ОСОБА_34 , ОСОБА_19 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_24 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 вірно кваліфіковані органом за частиною 2 статті 190 КК України, як заволодіння шляхом обману та зловживання довірою майном, що належало потерпілим ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_19 , ОСОБА_36 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за частино 2 статті 190 КК України, які виразилися у заволодінні шляхом обману та зловживання довірою майном, що належало потерпілим ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_15 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його активну роль у вчиненні злочинів, вік, обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Остаточне покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено у відповідності до вимог частини 1 статті 70 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин доводи ОСОБА_7 про суворість призначеного місцевим судом покарання, є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що судом першої інстанції був порушений порядок розгляду питання про продовження запобіжного заходу відносно нього, є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого суді Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 жовтня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07 грудня 2015 року. (а.к.п. 96-97, Т.1). Ухвалою слідчого судді міста Чернігова від 03 грудня 2015 року запобіжний захід тримання під вартою щодо ОСОБА_46 продовжено до 10 січня 2016 року (а.к.п. 98-104, Т.1).

Оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України передбачає окремий порядок оскарження ухвал слідчого судді, наведені судові рішення не є предметом перевірки судом апеляційної інстанції.

Під час підготовчого судового засідання судом в порядку частини 3 статті 315 КПК України була постановлена ухвала суду від 05 січня 2016 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до 03 березня 2016 року (а.к.п. 109-110, Т.1). В ході судового розгляду суд першої інстанції у строки та в порядку, передбаченому частини 3 статті 331 КПК, за участю обвинуваченого та його захисника розглянув питання доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_7 та прийняв відповідне рішення продовживши строк тримання під вартою до 27 травня 2016 року (а.к.п. 259-260, Т.1). Зазначені ухвали суду належним чином вмотивовані, та прийняті з урахуванням підстав та обставин зазначених у статтях 177-178 та 183 КПК України, і відповідають вимогам статті 372 КПК України.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_9 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, його характеристику, обставини, що пом`якшують покарання формально позитивну характеристику за місцем мешкання, вік, сімейний стан та стан здоров`я, обставину, що обтяжує покарання, і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, доводи захисника ОСОБА_8 про суворість призначеного місцевим судом ОСОБА_9 покарання, є необґрунтованими, підстав для його пом`якшення та застосування статті 69 КК не вбачається, оскільки за змістом статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливо, з урахуванням особи винного, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

В той же час, доводи прокурора про неправильне призначення місцевим судом остаточного покарання ОСОБА_9 є обґрунтованим

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_9 був засуджений вироком Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 вересня 2015 року за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі статі 75 КК України ОСОБА_47 звільнений від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 190 КК України, як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 вчинив

19 червня 2015 року, 27 липня 2015 року, 27 серпня 2015 року та 31 серпня 2015 року, тобто до ухвалення щодо нього вироку в першій справі.

Як зазначено в пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За таких обставин, враховуючи, що обвинуваченим вчинені злочини до постановлення вироку в першій справі, місцевий суд при призначенні ОСОБА_9 покарання на підставі частини 4 статті 70 КК України, не повинен був застосовувати принцип часткового складання покарань, оскільки в такому випадку два вироки щодо останнього повинні виконуватися самостійно.

З огляду на наведене, вирок в частині призначеного покарання ОСОБА_9 підлягає зміні.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання і обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченого та поміщення його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин доводи ОСОБА_6 про суворість призначеного місцевим судом покарання, є необґрунтованими. Підстав для застосування статті 75 КК України не вбачається.

Доводи прокурора про м`якість призначеного місцевим судом покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 є безпідставними.

Відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року, визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З огляду на наведе, слід додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2016 року (дати ухвалення вироку суду першої інстанції) по 19 червня 2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 413, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2016 року, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2016 року, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 25 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 , змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим до покарання, призначеного судом першої інстанції, за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 10 (місяців).

На підставі частини 4 статті 70 КК України вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від 30 вересня 2015 року виконувати самостійно.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України, додатково зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26 травня 2016 року по 19 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок Деснянського районного суду міста Чернігова від

25 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4