05.12.2016 Справа № 756/5705/15-к
Унікальний № 756/5705/15-к
Порядковий № 1-кп/756/68/16
В И Р О К
іменем України

05 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ТОВ «Ланет Телеком» - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого у силу ст. 89 КК України,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
15.10.2014 року близько 10 години ОСОБА_10 прийшов до квартири АДРЕСА_2 до знайомого ОСОБА_11 . Дочекавшись, коли ОСОБА_11 залишить приміщення вказаної квартири, того ж дня близько 11 години 30 хвилин, ОСОБА_10 таємно викрав з приміщення коридору квартири сумку спортивну чорного кольору, у середині якої знаходилася мультіварка «Шивакі» вартістю 800 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_10 місце вчинення злочину із викраденим майном залишив, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду у розмірі 800 гривень.

18.12.2014 року, близько 03 години, ОСОБА_10 реалізуючи умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, перебуваючи біля павільйону АДРЕСА_3 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовленої металевої стамески пошкодив замки ролету та нижню частину дверей павільйону, та проник у павільйон, у середині якого знаходилися предмети жіночого одягу, виставлені на продаж. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_10 о 03 годині 05 хвилин направився до магазину «Сільпо» за адресою : м. Київ, проспект Мінський, 4, де придбав поліетиленові пакети. Повернувшись на місце вчинення кримінального правопорушення у період часу з 03 години 11 хвилин до 03 години 14 хвилин, знаходячись у павільйоні АДРЕСА_4 за вказаною вище адресою, ОСОБА_10 склав у придбані пакети жіночий одяг : а саме: плаття (І штука), вартістю 410 грн.; светр в`язаний артикул 2763 (З штуки), ціна за один 300 грн., загальною вартістю 900 грн.; светр в`язаний артикул 2785 (3 штуки), ціна за один 320 грн., загальною вартістю 960 грн.; светр в`язаний артикул 8211 (4 штуки), ціна за один 335 грн., загальною вартістю 1 340 грн.; гольф х/б (10 штук ), ціна за один 65, загальною вартістю 650 грн.; светр під горло артикул 9003 (10 штук), ціна за один 185 грн., загальною вартістю 1850 грн.; светр під шию артикул 662 (8 штук), ціна за один 255 грн., загальною вартістю 2040 грн.; пуховик артикул 1507 (1 штука), вартістю 890 грн.; пуховик артикул 6988 (1 штука), вартістю 1500 грн.; пуховик артикул 2875 (1 штука), вартістю 1600 грн.; пуховик артикул 925 (1 штука), вартістю 1500 грн., що належав ОСОБА_7 . Склавши зазначений вище одяг у три поліетиленових пакети, близько 03 години 40 хвилин ОСОБА_10 не виконавши всі дії які вважав необхідними для доведення умислу до кінця, був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

У разі доведення злочину до кінця розмір матеріальної шкоди, що була б завдана потерпілій ОСОБА_7 діями ОСОБА_10 становить 13 640 гривень.

14.10.2015 року близько 00 годин, ОСОБА_10 знаходився біля будинку № 4-Б по вулиці Кондратюка у м. Києві. Реалізуючи умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна ОСОБА_10 зайшов до під`їзду № 5 вказаного будинку, піднявся на дев`ятий поверх, де через незачинені двері, шляхом вільного доступу, проник до приміщення горища. Знаходячись на горищі будинку, обвинувачений за допомогою заздалегідь підготовлених кусачок, почав відрізати кабель марки KML CAT (UTP Solid) 8ж, довжиною 400 метрів вартістю 1 792 гривні, що належить ТОВ «Ланет Телеком». Проте, не вчинивши всіх дій, що вважав необхідними для доведення повторного таємного викрадення кабелю до кінця, ОСОБА_10 під час його відрізання був затриманим співробітниками правоохоронних органів.

У разі доведення ОСОБА_10 злочину до кінця власнику майна ТОВ «Ланет Телеком» могла бути завдана шкода у розмірі 1 792 гривні.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні повторної таємної крадіжки майна ЖБК «Поліграфіст» за наступних обставин.

У невстановлений слідством день у період з 30.12.2014 року до 09.01.2015 року у невстановлений слідством час, перебуваючи біля будинку № 3 на вулиці Полярній у м. Києві, ОСОБА_10 побачив металеві двері, що лежали на землі біля технічного приміщення. У цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який, обвинувачений у вказаний вище проміжок часу, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу взяв металеві двері у кількості 1 штука, що лежали на землі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майно на власний розсуд.

Внаслідок вчинення злочину ОСОБА_10 ЖБК «Поліграфіст» завдана майнова шкода у розмірі 2 000 гривень.

Обвинувачений в ході судового слідства визнав факт заволодіння належної ОСОБА_12 мультиварки з квартири ОСОБА_11 . Показав, що прийшов того дня до свого знайомого ОСОБА_11 з метою позичити грошей, однак той йому відмовив. Побачивши у сумці мультиварку ОСОБА_10 , попросив у ОСОБА_11 її взяти, обіцяючи повернути ввечері того ж дня. При цьому обвинуваченому було відомо про те, що вказане майно належить ОСОБА_12 . ОСОБА_11 дозволив її взяти, але повернути майно ОСОБА_10 не вдалося. Мультиварку обвинувачений одразу ж здав до ломбарду, гроші, отримані за неї, витратив на власні потреби.

Крім того, ОСОБА_10 визнав вину у замаху на викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 з торгівельного павільйону. Повідомив, що за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів, пошкодив ролети та частину дверей, потрапивши до приміщення, почав складати речі, проте, оскільки у нього не було із собою сумки, він пішов до магазину «Сільпо», де придбав пакети. Повернувшись до павільйону, обвинувачений склав у декілька пакетів викрадені речі, намагався їх віднести до камери схову магазину, однак у нього не вийшло, і не встигши розпорядитися викраденим майном, він був затриманий у павільйоні. В ході судового провадження родичами обвинуваченого була відшкодована у повному обсязі шкода, завдана діями останнього, потерпілій ОСОБА_7 .

Крім того, обвинувачений визнав вину у тому, що намагався викрасти кабель з горища будинку № 4-Б по вулиці Кондратюка у м. Києві. Повідомив, що маючи при собі кусачки піднявся на дев`ятий поверх, зайшов до горища, де почав зрізати кабель, проте був зупинений правоохоронцями.

У вчинених злочинах кається, просить суворо не карати, пояснює свої дії перебуванням у складному матеріальному становищі.

Щодо викрадення металевих дверей, належних ЖБК «Поліграфіст» обвинувачений повідомив наступне. На початку 2015 року він побачив на землі біля технічного будинку старі металеві двері. Враховуючи їх стан та місце знаходження біля смітнику, ОСОБА_10 вирішив, що їх викинули, а тому взяв їх та відніс до пункту прийому металобрухту, за що отримав близько 60 70 гривень. Наступного разу, близько 04 години ранку, коли проходив повз технічного приміщення вирішив до нього зайти, щоб щось знайти. Обвинувачений стверджує, що технічне приміщення не зачинялося та не мало стелі. Коли він перебував у цьому приміщенні, його затримав чоловік, згодом приїхали співробітники правоохоронних органів, яким він сам повідомив, що до цього здав двері.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_12 підтверджується показами допитаних судом свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , а також дослідженими письмовими доказами.

Зокрема свідок ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_10 , який є його знайомим, прийшов до нього з проханням позичити грошей. Однак грошей у свідка не було, а тому він пішов до сусіда, у цей час обвинувачений залишився у його квартирі. Коли ОСОБА_11 повернувся, ОСОБА_10 у квартирі вже не було. Ввечері того ж дня товариш ОСОБА_11 ОСОБА_12 , який тимчасово зберігав у квартирі свідка свої речі, повідомив, що зникла сумка із мультиваркою, у зв`язку із чим звернувся до міліції із заявою. ОСОБА_11 стверджує про те, що того дня у його квартирі, крім ОСОБА_10 нікого не було.

Свідок ОСОБА_13 , який є сусідом ОСОБА_10 , повідомив, що наприкінці 2014 року, на прохання обвинуваченого, здав до ломбарду на свій паспорт мультиварку. Кому мультиварка належала свідок у ОСОБА_10 не з`ясовував. За неї була отримана незначна сума, частину з якої обвинувачений віддав свідку.

Також вина обвинуваченого у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_12 підтверджується наступними письмовими доказами :

- Листом ПТ «Ломбард-Данко» (том 2 а.с. 205), з якого убачається, що ОСОБА_13 15.10.2014 року здав до ломбарду мультиварку «Шивакі».

Відповіддю СПД ОСОБА_14 (тому 2 а.с. 206), з якої убачається, що станом на 15.10.2014 року вартість мультиварки «Шивакі» становить 800 гривень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.02.2015 року (том 1 а.с. 132 147), в ході якого ОСОБА_10 у присутності понятих показав та розповів, де та за яких обставин ним була викрадена мультиварка з квартири ОСОБА_11 .

На обґрунтування винуватості ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна ЖБК «Поліграфіст» прокурор посилається на наступні докази, що були безпосередньо досліджені судом:
?Покази свідка ОСОБА_15 , який станом на січень 2015 року працював у пункті прийому металобрухту на АДРЕСА_5 . Свідок повідомив, що наглядно знає обвинуваченого, оскільки він декілька раз здавав різні речі. Останній раз ОСОБА_10 приніс металеві іржаві старі двері, за що свідок сплатив йому 60 гривень. Через незначний проміжок часу до пункту прийшли люди з буднику № 3 по вулиці Полярній, які забрали ці двері повідомивши, що їх викрали з технічного приміщення. За словами свідка, вартість цих дверей визначалася з урахуваннях їх ваги, і складала 100 150 гривень.

?Покази свідка ОСОБА_16 , мешканця будинку АДРЕСА_6 , який показав, що взимку 2015 року повертався додому у 4-тій годині ранку. Піднявшись на 12 поверх, він звернув увагу на відсутність дверей у технічному приміщенні та побачив, що там хтось перебуває. Свідок вийшов на вулиці, зайшов до технічного приміщення, з якого вибігли обвинувачений та ще один чоловік. ОСОБА_16 зупинив ОСОБА_10 , у якого в руках була монтировка, і разом вони дочекалися приїзду патруля. Свідок повідомив, що ввечері напередодні технічний будинок зачинявся, три двері були у петлях. Саме у зв`язку із відсутністю дверей, він затримав ОСОБА_10

?Протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2015 року (том 1 а.с. 132-136), відповідно до якого підозрюваний повідомив, що 09.01.2015 року вчинив крадіжку металевих дверей за адресою : АДРЕСА_6 , з технічного приміщення. Показав, що у вказаний день близько 16 години 30 хвилин, він зайшов до технічного приміщення, де побачив на підлозі металеві двері у кількості 3-х штук. Він взяв одні двері, що важили близько 40 кг, та відніс їх до пункту прийому металобрухту, за що отримав 200 гривень, які витратив на власні потреби. Наступного дня повернувся до приміщення, для того щоб викрасти ще одні двері, однак був зупинений співробітниками міліції. До протоколу додається фото таблиця, що містить зображення, у тому числі, й технічного приміщення та пункту прийому металобрухту.

?Довідка без дати, складена головою правління ЖБК «Поліграфіст» про те, що вартість викрадених металевих дверей, розташованих у приміщенні господарчого блоку будинку АДРЕСА_6 , які знаходяться на балансі кооперативу, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 10.01.2015 року становить 2 000 гривень (том 2 а.с. 197).

?Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.01.2015 року (том 2 а.с. 198 200), відповідно до якого свідок ОСОБА_15 упізнав у ОСОБА_10 особу, яка 09.01.2015 року здала йому (свідку) металеві двері за що отримав 200 гривень.

?Рапорт інспектора БПС Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві (том 2 а.с. 201), згідно з якого 10.01.2015 року близько 06 години біля будинку № 3 по вулиці Полярній у м. Києві був затриманий ОСОБА_10 у зв`язку із заявою ОСОБА_17 про викрадення металевих дверей з підсобного приміщення.

?Протокол огляду місця події, складеного 10.01.2015 року (том 2 а.с. 202 204), в ході якого у присутності ОСОБА_17 була оглянута цегляна споруда біля будинку АДРЕСА_6 . Дана споруда має три входи, без дверей. У приміщенні зберігається будівельні та побутові предмети та сміття. Підлога вкрита брудом та снігом. В ході проведення огляду неподалік від споруди виявлений металевий предмет довжиною 35 см, який вилучений.

Дослідивши вказані вище докази, суд приходить до наступного висновку.

Предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», вартість викраденого майна визначається за роздрібними (закупівельними) цінами, що існували на момент вчинення злочину. За відсутності зазначених цін на майно його вартість може бути визначено шляхом проведення відповідної експертизи.

Доказом вартості дверей, викрадення яких інкримінованого ОСОБА_10 , є довідка складена головою правління ЖБК «Поліграфіст», відповідно до якої вартість викрадених металевих дверей, розташованих у приміщенні господарчого блоку будинку АДРЕСА_6 , які знаходяться на балансі кооперативу, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 10.01.2015 року становить 2 000 гривень. Проте, прокурором у судовому засіданні не зазначено та не доведено, що вартість дверей викрадених саме ОСОБА_10 становить вказану суму, оскільки останньому інкримінується викрадення дверей не з приміщення господарчого блоку, а із земельної ділянки біля цього приміщення. Крім того, незважаючи на те, що згідно із показаннями свідка ОСОБА_15 двері, що були здані до пункту прийому металобрухту того ж дня були вилучені мешканцями будинку разом із працівниками міліції, відповідних документів про це, постанов про визнання речовим доказом дверей, а будь-яких підтверджень зазначених вище обставин, суду надано не було.

Також суд звертає увагу на те, що зі слів свідка ОСОБА_16 , технічне приміщення мало три входи та відповідно три двері. Під час огляду місця події 10.01.2015 року було встановлено, що у технічному приміщенні відсутні всі дверні полотна. Проте, прокурором в ході судового слідства не доведено, що саме ті двері, що були здані обвинуваченим до пункту прийому металобрухту, коштували 2 000 гривень, а не одні з двох інших дверей, викрадення яких обвинуваченому не інкримінується.

Таким чином у судовому засіданні стороною обвинувачення не доведена обставина, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні, а саме вартість майна викраденого у ЖБК «Поліграфіст». Сумніви та протиріччя, щодо вартості цього майна, та як наслідок вини ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки цього майна, відповідно до положень ч. 4 ст. 17 КПК України, мають тлумачитися на користь обвинуваченого.

Крім того, суд враховує, що суб`єктивна сторона злочинів проти власності характеризується прямим умислом та корисливою метою. При цьому суб`єкт злочину усвідомлює, що майно, яким він заволодіває, є для нього на даний момент чужим і він не має на нього права; вилучення цього майна здійснюється всупереч волі власника майна чи іншої особи, у володінні якої він перебуває, але незважаючи на це суб`єкт злочину бажає ним заволодіти.

Тобто, сторона обвинувачення мала довести, що ОСОБА_10 усвідомлював, що дверне полотно, яке для нього є чужим майном, належить будь-кому іншому.

Проте, згідно обвинувачення, двері, у викраденні яких обвинувачується ОСОБА_10 , у проміжок часу якнайменш 12 днів, лежали на земельній ділянці, що не була огороджена, відокремлена або будь-яким іншим чином позначена як охоронювана територія, на який знаходиться майно ЖБК «Поліграфіст».

За словами свідка ОСОБА_15 дверне полотно, яке приніс йому ОСОБА_10 , було старе, іржаве. Таким чином, у суду є підстави вважати, що вказане майно, крім того, що лежало на землі, було ще й у незадовільному стані.

Однак прокурор на підтвердження обвинувачення не надав жодного доказу того, що ОСОБА_10 усвідомлював або мав усвідомлювати, що забираючи це дверне полотно, вчиняє злочин проти власності, а не забирає сміття, як він показав у судовому засіданні.

Таким чином, за наслідками судового розгляду підтверджений факт заволодіння обвинуваченим чужим майно, яким є металеві двері, належні ЖБК «Поліграфіст», проте прокурором не доведено умислу ОСОБА_10 на вчинення крадіжки цього майна та його вартість, що свідчить про відсутність складу злочину у його діях.

Відповідно до частини 2 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 284 Кодексу. Згідно із пунктом 2 вказаної норми відсутність у діяння складу злочину є підставою для закриття кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає необхідним виправдати ОСОБА_10 за обвинуваченням за ч. 2 ст. 185 КК України у зв`язку із відсутністю у його діях складу інкримінованого йому злочину.

При цьому, у судовому засіданні знайшла підтвердження вина ОСОБА_10 у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ТОВ «Ланет Телеком».

Суд вважає, що дії ОСОБА_10 по епізоду заволодіння майном ОСОБА_12 повинні бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку.

По епізоду із потерпілою ОСОБА_7 суд вважає правильним кваліфікувати дії ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України як незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного із проникненням у приміщення.

По епізоду щодо потерпілого ТОВ «Ланет Телеком», суд погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які законом віднесені до правопорушень середньої тяжкості та тяжкого, особу винного, який вважається раніше не судимим.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає у даному випадку відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_7 . Крім того, суд вважає можливим, керуючись ч. 2 ст. 66 КК України, визнати обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , його щире каяття по епізодам крадіжок майна ОСОБА_7 та ТОВ «Ланет Телеком».

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні ОСОБА_10 міри покарання судом враховується його відношення до вчиненого, та обставина, що він не обліках лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має не утриманні малолітню дитину 2013 року народження, мати пенсійного віку.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його перевиховання та виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.

Приймаючи до уваги відшкодування ОСОБА_10 шкоди у повному обсязі потерпілій ОСОБА_7 , обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, їх наслідки, які можна вважати незначними для потерпілих, суд призначає покарання на рівні мінімальної межі, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових злочинів.

Проте, враховуючи кількість злочинів та обставину, що останній злочин був вчинений ОСОБА_10 під час судового слідства, суд не знаходить підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Враховуючи обраний судом вид покарання, з урахуванням ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги обставини, визначені пунктами 2, 3, 5, 7 статті 178 КПК України, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити без зміни раніше обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;

- за ч.3 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч.3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_10 у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_10 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку із відсутністю у його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 20.04.2015 року, врахувавши строк перебування під вартою з 20.04.2015 року по 26.06.2015 року та з моменту затримання 14.10.2015 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_10 залишити без змін тримання під вартою.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_10 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 20.04.2015 року до 26.06.2015 року, з 14.10.2015 року до дня набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1