Дата документу Справа № 335/6104/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/819/17
Єдиний унікальний № 335/6104/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 382 ч.2, 172 ч.1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 000507 відносно
ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 382, ч.1 ст. 172 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою процесуального прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі процесуальний прокурор, не обговорюючи питання винуватості чи невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вказану ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя вважаю незаконною та необґрунтованою.

Відповідно до вказаної ухвали причиною для повернення даного обвинувального акту, на думку суду, є те що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 відсутнє належне формулювання обвинувачення та не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Крім того відповідно до ухвали зазначено, що правова кваліфікація інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 382, ч. 1 ст. 172 КК України, є неконкретизованою та не узгоджується з викладом фактичних обставин кримінального правопорушення та з формулюванням обвинувачення.

Вважає, викладені обставини необґрунтованими та такими, що не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки згідно вимог п. З ч. З ст. 314 КПК України суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Вважає, судом першої інстанції порушено вимоги кримінального процесуального закону, оскільки відповідно до вимог п. З ч. З ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду, зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному, містить недопустиму натуралізацію опису злочину, не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджений прокурором та у випадку, коли до нього не долучено передбачені законом додатки.

За таких обставин суд прийняв рішення про повернення прокурору обвинувального акта відносно обвинуваченого з формальних підстав, відповідно, дана обставина є підставою для визнання ухвали суду першої інстанції незаконною та її скасування.

Безпідставними є твердження суду про те, що обвинувальний акт, який надійшов до суду у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , суперечить вимогам закону, оскільки відсутнє належне формулювання обвинувачення та не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Так, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні викладені фактичні обставини справи, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація дій обвинуваченого. З матеріалів справи вбачається, що виклад фактичних обставин справи відповідає формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 , і містить посилання на обставини, що у відповідності до положень ст. 91 КПК України входять до предмету доказування, зокрема, події злочину, форми вини, мотиву та мети вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, суд на стадії підготовчого засідання вдався до оцінки кваліфікації дій обвинуваченого та доказів. Вважаю, що вказані питання досліджуються лише під час судового розгляду вивчаючи та надаючи оцінку зібраних на стадії досудового розслідування доказів, оскільки, суд на стадії підготовчого засідання не має права вдаватися до оцінки кваліфікації дій обвинуваченого та доказів, що не передбачено ст. 314 КПК України на цій стадії кримінального провадження.

З аналогічних підстав ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.06.2013 було змінено ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08.05.2013 про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Підставою для скасування ухвал суду про повернення обвинувального акту та призначення нового розгляду в суді першої інстанції стало порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. Так, судом визнавалися обвинувальні акти такими, що не відповідають вимогам КПК України, оскільки останні не містили відомостей, що не передбачені ст. 291 КПК України та надавалася оцінка кваліфікації дій обвинуваченого та доказам, що не передбачено на вказаній стадії кримінального процесу

Вважає, що зазначені судом обставини щодо повернення обвинувального акту прокурору є надуманими, не ґрунтуються на законі, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2017 про повернення обвинувального акта стосовно ОСОБА_6 прокурору Запорізької місцевої прокуратури №2 - скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Просить ухвалу Орджонікідзевського районного суд м. Запоріжжя від 03.03.2017 про повернення обвинувального акту прокурору відносно ОСОБА_6 скасувати. Призначити нове підготовче судове засідання у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, захисника та обвинуваченого, які не підтримали апеляційну скаргу; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга процесуального прокурора задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.382 КК України та ч.1 ст. 172 КК України, повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення недоліків.
Згідно зі змістом судового рішення, 15.02.2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження № 0000507 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.382, ч.1 ст.172 Кримінального кодексу України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що викладення формулювання обвинувачення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 не може замінити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки за змістом п.5 ч.2 ст.291 КПК України виклад фактичних обставин справи в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладеного в ньому формулювання обвинувачення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, узгодженого опису обставин вчинення обвинуваченим злочинів, передбачених ч.2 ст.382, ч.1 ст.172 Кримінального кодексу України, що не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 91 КПК України.

Зміст обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 досудовим розслідуванням за ч. 2 ст. 382 КК України, не відповідає диспозиції закону, не містить посилання на конкретне судове рішення, яке не виконане, на дату набранням ним законної сили, та не розкриває суть обвинувачення, яке, виходячи із визначених законом ознак та форми вини цього злочину, є неконкретним.

Диспозиція ч.1 ст.172 КК України бланкетна, тому повинна містити характер порушення з посиланням на конкретну норму Кодексу законів про працю України, у тому числі узгоджуватися зі змістом судового рішення, яким визнані незаконними конкретні дії обвинуваченого.

Обвинувальний акт фактично не містить формулювання обвинувачення, як за ч.2 ст.382 КК України, так і ч.1 ст.172 КК України, а містить лише викладення деяких епізодів фактичних подій без визначення ознак злочинів, що відобразилось на кваліфікації дій обвинуваченого, які також фактично в обвинувальному акті не розкриті.

Вказані обставини встановлені ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.02.2017 року.

Отже, правова кваліфікація інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 діянь є неконкретною, що суттєво порушує право обвинуваченого на захист.

Право на захист не може бути порушеним на будь-якій стадії кримінального провадження, що є завданням кримінального провадження відповідно до положень ст. 2 КПК України. Оскільки вказані відомості обов`язково зазначаються в обвинувальному акті, їх достовірність і є гарантією права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення. Водночас, складений у кримінальному провадженні обвинувальний акт не містить всіх вищевказаних фактичних обставин, що за переконанням суду позбавляє можливості ОСОБА_6 належно усвідомлювати та захищатися від обвинувачення, і це в свою чергу є грубим порушенням права на захист, яке підлягає реалізації на будь-якій стадії кримінального провадження, у тому числі під час підготовчого судового засідання.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги виходить з наступного.

Згідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті має, зокрема міститься виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Як вбачається з обвинувального акту, зміст обвинувачення, висунутого ОСОБА_6 досудовим розслідуванням за ч. 2 ст. 382 КК України, не відповідає диспозиції закону, не містить посилання на конкретне судове рішення, яке не виконане, на дату набранням ним законної сили, та не розкриває суть обвинувачення, яке, виходячи із визначених законом ознак та форми вини цього злочину, є неконкретним. Диспозиція ч.1 ст.172 КК України бланкетна, тому повинна містити характер порушення з посиланням на конкретну норму Кодексу законів про працю України, у тому числі узгоджуватися зі змістом судового рішення, яким визнані незаконними конкретні дії обвинуваченого. Обвинувальний акт фактично не містить формулювання обвинувачення, як за ч.2 ст.382 КК України, так і ч.1 ст.172 КК України, а містить лише викладення деяких епізодів фактичних подій без визначення ознак злочинів, що відобразилось на кваліфікації дій обвинуваченого, які також фактично в обвинувальному акті не розкриті.

Вказані обставини встановлені ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 07.02.2017 року.

За таких обставин колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу процесуального прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 382 КК України та ч.1 ст. 172 КК України, повернуто прокурору, який затвердив обвинувальний акт, для усунення недоліків, без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: