АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/984/17 Справа № 182/3920/17 Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз: 14.06.2013 р. Нікопольським міськрайонним судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки; 11.07.2015 р. звільнився з Синельниківської ВК № 94 Дніпропетровської області по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором ОСОБА_9 , про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати постійне місце проживання в період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступної доби та накладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та існує ризик, передбачений пунктом 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від органів досудового розслідування та суду. Разом з тим, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Врахував, що у підозрюваного є постійне місце проживання, у зв`язку з чим вважав за можливе застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого і застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається, що ухвала слідчого судді є незаконною і постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вважає, що доданими матеріалами підтверджені ризики незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень. Також вказує, що підозрюваний не має роботи, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, вчинив тяжкий злочин, є раніше судимою особою, що, на думку прокурора, свідчить про необґрунтованість висновків слідчого судді та необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу виключно у виді тримання під вартою.

Прокурор та підозрюваний в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, дані про поважність неявки до суду від учасників процесу не надходило. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 за відсутністю учасників кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки слідчого судді про відсутність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими та підтверджуються дослідженими слідчим суддею матеріалами.

Як убачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, слідчий суддя перевірив обставини, на які були посилання в клопотанні про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та прийшов до висновку про те, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам.

Як обґрунтовано зазначив слідчий суддя, підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою; запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, без застосування запобіжного заходу є неможливим; існує ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання АДРЕСА_1 .

Врахувавши всі обставини по справі, слідчий суддя пришов до висновку, що підозрюваному необхідно обрати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який просив застосувати до нього слідчий, а саме домашній арешт, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним ризикам.

Судове рішення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому, врахувавши положення ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, а також вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинений злочин, дані про особу підозрюваного, наявність постійного місця проживання, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його фактичного мешкання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, що буде достатнім для мінімізації тих ризиків, які знайшли своє підтвердження у ході розгляду справи, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині даних, які характеризують особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, постійно підтримує близький зв`язок з особами, які є раніше судимими, що, на думку прокурора, може свідчити про можливість негативного впливу на поведінку підозрюваного з боку його близького оточення та мотивування до вчинення нових корисливих злочинів, хоча й заслуговують на увагу, однак оскільки вони були враховані судом першої інстанції в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні і самі по собі, без врахування наведених ризиків, в даному випадку не можуть бути підставою для обрання більш суворого запобіжного заходу, так як не ставлять під сумнів висновки суду щодо наявності обґрунтованої в ухвалі мети та підстав для обрання саме зазначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, тому колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції.

Також слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, оскільки відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" (п. 55 Рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. А тому доводи прокурора, що судом не було враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яких передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, є безпідставними.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту невірно визначено строк дії ухвали.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Таким чином, строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування не може перевищувати двох місяців, що обраховується з дня повідомлення особі про підозру.

Як встановлено в ході апеляційного розгляду, 25 липня 2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

З урахуванням зазначеного, на переконання колегії суддів, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту має визначатись з дня повідомлення особі про підозру, тобто з 25 липня 2017 року, та закінчує свою дію 25 вересня 2017 року, що не було враховано слідчим суддею.

За таких обставин оскаржувана ухвала не може залишатися в силі та підлягає скасуванню, з постановленням згідно п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України нової ухвали.

За викладених обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення повного обсягу вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Нікопольського відділу ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому в період часу з 20.00 год. до 07.00 год. наступної доби залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на ОСОБА_7 обов`язок з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 .
Строк дії ухвали до 25 вересня 2017 року включно.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12 Живоглядова