Дата документу Справа № 311/1980/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/1980/15-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/88/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.382 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000028 від 24 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Братське Михайлівського району Запорізької області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
захисник-адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.382 КК України до 1 року позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом основного покарання з іспитовим строком на 1 рік та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження на підставі ст.284 КПК України закрити за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що висновки суду про те, що ОСОБА_6 у встановлений в обвинувальному акті період був службовою особою, є хибними і не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того зазначає, що під час судового слідства не встановлено жодного факту того, що ОСОБА_6 як службова особа, порушував свої обов`язки боржника та ухилявся від виконання судового рішення, а також вчиняв будь-які дії, які унеможливлювали, чи ускладнювали виконання рішення. Також, на думку апелянта, в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні докази, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 , вказуючи на необґрунтованість доводів, викладених в апеляційній скарзі захисника, та законність прийнятого судом рішення, просить вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 без задоволення.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, за наступних обставин.

04 травня 2012 року ухвалою Василівського районного суду Запорізької області було затверджено мирову угоду між ОСОБА_8 та ФГ «Вікторія» про стягнення боргу, відповідно до якої : ОСОБА_8 зменшує свої позовні вимоги по справі за позовом про стягнення боргу з ФГ «Вікторія» за договором позики від 25 січня 2008 року до 1 200 000 грн, а ФГ «Вікторія», в особі голови - ОСОБА_6 визнає цю суму боргу.

Борг у сумі 1 200 000 грн ФГ «Вікторія» погашається за встановленим графіком. Платежі можуть здійснюватися фермерським господарством «Вікторія» на користь ОСОБА_8 або грошима, або сільськогосподарською продукцією за цінами Запорізької торгово-промислової палати на момент платежу.

ОСОБА_6 , будучі головою ФГ «Вікторія», був стороною зазначеної мирової угоди, погодився з її вимогами та не заперечував проти її затвердження, та крім того, достовірно знав про винесення судового рішення та про обов`язковість його виконання.

У період часу з 01 вересня 2012 року, з моменту настання кінцевої дати для погашення першої частини боргу у сумі 200 000 грн, по 01 грудня 2013 року, тобто до кінцевої дати сплати боргу на користь ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , будучи службовою особою, тобто особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями, умисно, з метою уникнення від виконання боргових зобов`язань, не виконав рішення Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2012 року, хоча міг і повинен був його виконати.

У зв`язку з невиконанням даної ухвали ОСОБА_6 , 06 вересня 2012 року Василівським районним судом Запорізької області видано виконавчий лист.

Таким чином, директор ФГ «Вікторія» ОСОБА_6 , будучи службовою особою, всупереч вимогам закону щодо обов`язковості виконання судових рішень, достовірно знаючи про необхідність сплати боргових зобов`язань на користь ОСОБА_8 на загальну суму 1 200 000 грн за ухвалою Василівського районного суду області від 04 травня 2012 року, умисно ухилився від виконання вказаного судового рішення шляхом здійснення розрахунків та реалізації сільськогосподарської продукції не на погашення боргу за судовим рішенням, а для ведення господарської діяльності.

Заслухавши доповідь судді; захисника-адвоката ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та вважали, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи вирок суду у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, і на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що у травні 2012 року Василівським районним судом Запорізької області затверджено мирову угоду між ОСОБА_8 та ФГ «Вікторія», головою якого був він. Згідно з умовами мирової угоди, ФГ «Вікторія» мало сплатити на користь ОСОБА_8 суму боргу у загальному розмірі 1 200 000 грн. Він пообіцяв ОСОБА_8 сплатити борг, але після набрання ухвалою суду законної сили ОСОБА_8 отримала виконавчий лист і звернулася до виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення. У вересні 2012 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно ФГ «Вікторія». Він намагався сплатити суму боргу, у зв`язку з чим усно та письмово звертався до ОСОБА_8 та її чоловіка - ОСОБА_11 з метою отримання розрахункового рахунку для перерахування коштів. Він намагався перерахувати частину коштів шляхом поштового переказу, але ОСОБА_8 відмовилася від його отримання. ОСОБА_8 повідомила йому, що не буде приймати від нього кошти безпосередньо, а лише через виконавчу службу. Коли ж він звернувся до виконавчої служби, йому повідомили, що у жовтні 2012 року було прийнято рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження. Після скасування вказаних постанов державного виконавця та відновлення виконавчого провадження, державним виконавцем було прийнято постанову про повернення виконавчого провадження. У березні 2014 року за зверненням ОСОБА_8 було розпочато процедуру банкротства ФГ «Вікторія», у зв`язку з чим він не міг здійснювати жодних фінансових дій. Згодом постанову про відкриття провадження про банкротство ФГ «Вікторія» було скасовано. У червні 2014 року чоловік ОСОБА_8 ОСОБА_11 та ТОВ «СПП ЛАНА» провели незаконний збір врожаю з полів, що перебували у користуванні ФГ «Вікторія», чим заподіяли ФГ «Вікторія» матеріальну шкоду на суму більшу ніж 1 200 000 грн. У зв`язку з цим, він вважає, що борг ФГ «Вікторія» перед ОСОБА_12 вже погашений. Отже, від виконання рішення суду він не ухилявся, і відповідно, в його діях відсутній склад злочину.

Суд обґрунтовано вказав у вироку, що вина ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується дослідженими судом доказами.

Будучи допитаною під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_8 зазначила, що у травні 2012 року була затверджена мирова угода між нею та ФГ «Вікторія», головою якого є ОСОБА_6 . Борг складав 1 200 000 грн і мав бути виплачений частинами, починаючи з 01 вересня 2012 року. Вона була впевнена, що ОСОБА_6 поверне борг, оскільки ФГ «Вікторія» весь час працювало та, напевно, отримувало прибуток. Проте борг не був повернутий, у зв`язку з чим вона отримала виконавчий лист і звернулася до виконавчої служби з метою примусового виконання. ОСОБА_6 обіцяв, що сплатить борг, але до цього часу борг ним не сплачений. Державними виконавцями прийняті постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження та повернення виконавчого листа, які за її скаргами були скасовані у судовому порядку. Подробиці примусового виконання їй не відомі, оскільки всіма юридичними питаннями займалися найняті нею юристи.

Зазначені показання потерпілої повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які допитані під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що вона працює на посаді старшого державного виконавця ВДВС Михайлівського РУЮ, та з вересня 2012 року у неї на виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа. Боржником у виконавчому провадженні була юридична особа - ФГ «Вікторія», стягувачем ОСОБА_8 . Після відкриття виконавчого провадження боржнику було надано строк для добровільного виконання. Борг добровільно не було сплачено, тому було розпочато примусове виконання, в ході якого відправлені відповідні запити, накладено арешти на все майно боржника. У жовтні 2012 року матеріали виконавчого провадження були перевірені начальником ВДВС Михайлівського РУЮ. Через те, що виконавчий документ містив суттєві недоліки, 30 жовтня 2012 року було відмовлено у відкриття виконавчого провадження та скасовано постанови про накладення арешту на майно. Стягувач ОСОБА_8 оскаржила дії державного виконавця і після скасування вказаної постанови виконавчі дії були продовжені, але згодом 15 серпня 2013 року виконавчий документ було повернуто стягувачу, у зв`язку із оскарженням ухвали, на підставі якої був виданий виконавчий лист. Постанова державного виконавця від 15 серпня 2013 року також була скасована у судовому порядку. Вона, як державний виконавець, зверталася до Василівського районного суду Запорізької області із заявами про роз`яснення рішення суду та про зміну порядку і способу виконання, але у задоволенні вказаних заяв було відмовлено. За час перебування у її провадженні вказаного виконавчого провадження керівник ФГ «Вікторія» ОСОБА_6 не вчинив жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Свідок ОСОБА_13 дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_17 та зазначила, що вона працює керівником ВДВС Михайлівського РУЮ. У період з 2012 по 2014 роки на примусовому виконанні у вказаному відділі перебувало виконавче провадження про стягнення боргу з ФГ «Вікторія». Примусовим виконанням займалася державний виконавець ОСОБА_17 . Після відкриття виконавчого провадження було з`ясовано, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим постанову про відкриття виконавчого провадження було скасовано. Після визнання в судовому порядку дій державного виконавця неправомірними, виконавче провадження було поновлено. Державний виконавець також зверталася до суді, який видав виконавчий лист, із заявами про роз`яснення рішення суду та про зміну порядку і способу виконання рішення суду, але у задоволенні заяв було відмовлено. Згодом було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яка також була скасована у судовому порядку. Також свідок зазначила, що стягувачем ОСОБА_8 було подано заяву про відвід всім державним виконавцям ВДВС Михайлівського РУЮ, у зв`язку з чим виконавче провадження на початку 2014 року було передано для виконання до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. За час перебування виконавчого провадження у ВДВС Михайлівського РУЮ, керівником юридичної особи боржника ФГ «Вікторія» ОСОБА_6 судове рішення не було виконане.

Свідок ОСОБА_15 в ході судового розгляду зазначила, що вона обіймає посаду державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області. Починаючи із жовтня 2014 року в її провадженні перебуває зведене виконавче провадження по стягненню боргу в сумі 1 274 000 грн. з ФГ «Вікторія». На теперішній час борг за виконавчим листом боржником не погашений. Їй відомо, що керівник боржника ФГ «Вікторія» ОСОБА_6 ухилявся від виконання судового рішення, а саме: перешкоджав збору врожаю, на який державним виконавцем був накладений арешт; укладав договори застави майбутнього врожаю; оскаржував дії державних виконавців у судовому порядку. Жодних дій щодо погашення заборгованості не вчиняв. У зв`язку з ухиленням від виконання судового рішення державний виконавець ОСОБА_18 , в провадженні якої на той час перебувало виконавче провадження, у липні 2014 року звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення ОСОБА_6 відповідного злочину.

Експерт ОСОБА_16 зазначила, що нею проведено судово-бухгалтерську експертизу (висновок №159 від 12 березня 2015 року), в ході якої було встановлено, що, зокрема, у період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2013 року на розрахункові рахунки ФГ «Вікторія» надходили грошові кошти, а також витрачалися гроші з цих рахунків на господарські потреби.

Показання допитаних під час розгляду справи судом першої інстанції свідків, узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом першої інстанції.

В матеріалах провадження міститься копія ухвали Василівського районного суду Запорізької області від 04 травня 2012 року, згідно з якою, за наслідками розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до Фермерського господарства «Вікторія», в особі голови ОСОБА_6 , про стягнення боргу, судом затверджено мирову угоду. Відповідно до умов цієї угоди, ОСОБА_19 зменшує позовні вимоги до 1200 000 грн, які фермерське господарство мало погасити за встановленим графіком.

Зазначена ухвала суду набрала законної сили 11 травня 2012 року.

Згідно з висновками експерта №159 від 12 березня 2015 року та №159/1 від 03 квітня 2015 року, документально підтверджується зарахування грошових коштів від інших осіб, підприємств та організацій на розрахункові рахунки ФГ «Вікторія» у період з 01 вересня 2012 року по 01 вересня 2013 року, зняття (отримання) готівкових коштів від імені ОСОБА_6 з розрахункових рахунків господарства на господарські нужди або на закупівлю товарів.

Відповідно до статуту ФГ «Вікторія», копія якого міститься в матеріалах провадження, головою ФГ «Вікторія» є ОСОБА_6 .

Дослідивши вказані та інші докази (в т.ч. відомості, що містяться в документах з виконавчого провадження, статистичними звітами ФГ «Вікторія», тощо), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці докази є належними, допустимими і достатніми та у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також спростовують доводи останнього, заявлені на свій захист.

Доводи захисника - адвоката ОСОБА_10 , викладені в апеляційній скарзі, про те, що в період з 14 грудня 2012 року по 18 жовтня 2013 року ОСОБА_6 не був службовою особою, оскільки у цей період обов`язки голови фермерського господарства «Вікторія» виконував його син - ОСОБА_20 , колегія суддів вважає необґрунтованими через наступне.

На підтвердження вказаних доводів при апеляційному розгляді захисником надано відповідь першого заступника голови районної державної адміністрації ОСОБА_21 на запит адвоката щодо з`ясування відомостей стосовно керівництва ФГ «Вікторія».

За змістом цієї відповіді, згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на дату 14 грудня 2012 року засновником подано пакет документів для проведення реєстраційної дії «Внесення змін до ЄРДР, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», тобто зміна керівника ФГ «Вікторія», про що зроблено запис в ЄДР від 14 грудня 2012 року №1000158. Протягом періоду з 14 грудня 2012 року по 18 жовтня 2013 року керівником ФГ «Вікторія» був ОСОБА_20 .

Проте, суд першої інстанції, спростовуючи доводи сторони захисту з цього приводу, правильно зазначив у вироку про те, що, згідно з матеріалами провадження, відповідні зміни до статуту ФГ «Вікторія» не вносились, ОСОБА_22 був прийнятий у члени ФГ «Вікторія» лише 01 жовтня 2013 року (відповідно до протоколу зборів членів ФГ «Вікторія»), господарські операції від імені ФГ «Вікторія» здійснював саме ОСОБА_6 .

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що при судовому розгляді обвинувачений вказував інший період, протягом якого ОСОБА_23 нібито виконував обов`язки голови ФГ «Вікторія» - з 26 листопада 2012 року по 01 жовтня 2013 року.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вживав заходи для виконання вказаного судового рішення, не підтвердженні належними та достовірними доказами.

Даних про те, що існували якійсь обставини, які об`єктивно перешкоджали обвинуваченому виконати зазначене рішення, в матеріалах провадження немає.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла сама створювала умови для того, щоб не була виконана вищевказана ухвала суду, оскільки не мала на меті повернення суми боргу, а бажала заволодіти всіма активами ФГ «Вікторія», спростовуються доказами, дослідженими судом першої інстанції, зазначеними у вироку.

В обґрунтування своїх доводів обвинувачений вказав на те, що потерпіла не повідомляла йому відомості про свої особисті рахунки та звернулася до господарського суду із заявою щодо банкрутства ФГ «Вікторія».

Разом з цим, згідно з дослідженими судом першої інстанції доказами, потерпіла ОСОБА_8 18 вересня 2012 року звернулась до начальника відділу державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції із заявою, копія якої міститься в матеріалах провадження, про перерахування коштів, стягнутих за виконавчим листом з ФГ «»Вікторія» на її особистий рахунок, зазначений у заяві.

У виконавчих документах, що також містяться в матеріалах провадження, досліджених судом, зазначені необхідні реквізити для перерахування коштів.

Згідно з ухвалою господарського суду Запорізької області від 23 травня 2013 року, на яку посилається обвинувачений, за заявою ОСОБА_8 дійсно порушено провадження у справі про банкрутство ФГ «Вікторія».

Проте, за змістом цієї ухвали, звернення ОСОБА_8 із такою заявою обумовлене саме невиконанням ФГ «Вікторія» її вимог по сплаті коштів, зазначених у вищевказаній ухвалі суду від 04 травня 2012 року.

На думку колегії суддів, не спростовують висновків суду першої інстанції про ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від виконання рішення суду і відомості, що містяться у наданій обвинуваченим при апеляційному розгляді інформації з відділення ПАТ «Перший Українській міжнародний банк», згідно з якою, у січні 2013 року перераховані помилково стягнуті кошти з ФГ «Вікторія» за виконавчим листом №2/802/174/2012 в сумі 274 504, 50.

Вказані відомості свідчать лише про помилковість стягнення коштів за вищевказаним виконавчим листом.

Суд першої інстанції зробив правильні висновки про те, що ОСОБА_6 , як службова особа, до якої звернено виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не вжив передбачених законом заходів щодо його виконання.

Дії обвинуваченого судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.382 КК України, як умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили, вчинене службовою особою.

Твердження апелянта про те, що під час судового слідства не встановлено жодного факту того, що ОСОБА_6 , як службова особа, порушував свої обов`язки боржника та ухилявся від виконання судового рішення, а також вчиняв будь-які дії, які унеможливлювали чи ускладнювали виконання цього рішення, спростовуються дослідженими судом першої інстанції доказами, зазначеними у вироку.

Будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про те, що існували причини, які перешкодили ОСОБА_6 виконати судове рішення, ані при розгляді провадження судом першої інстанції ані при апеляційному розгляді не встановлено.

Більш того, в ході судового розгляду встановлено, що ФГ «Вікторія» отримувало прибуток, на розрахункових рахунках господарства знаходились кошти, головою ФГ «Вікторія» здійснювалися розрахунки, на складах ФГ «Вікторія» зберігалася сільськогосподарська продукція, проте, жодних дій ОСОБА_6 , як голова вказаного господарства, щодо виконання судового рішення та погашення боргу перед ОСОБА_8 не вчинив і не намагався вчинити, на що обґрунтовано вказав суд першої інстанції у вироку.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що під час добровільного виконання ухвали суду і до відкриття виконавчого провадження, тобто з 01 вересня 2012 року по 10 вересня 2012 року, немає даних про те, що ОСОБА_6 ухилявся від виконання рішення, колегія суддів вважає непереконливими через наступне.

Як правильно вказав суд першої інстанції у вироку, інкримінований обвинуваченому ОСОБА_6 злочин є закінченим з початку ухилення від виконання судового рішення. Для визначення моменту закінчення цього злочину важливим є встановлення моменту надходження судового рішення до службової особи, яка повинна його виконувати, і строку виконання судового рішення, який встановлено законом або судом.

ОСОБА_6 представляв сторону при укладенні вищевказаної мирової угоди, був обізнаний про постановлення судом ухвали від 04 травня 2012 року про затвердження цієї угоди, та про строки, протягом яких мали бути сплачені кошти, проте, як зазначено вище, жодних дійових заходів для виконання вказаного судового рішення не вжив та не намагався вжити.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника-адвоката ОСОБА_10 в апеляційній скарзі про неповноту та однобічність судового розгляду, оскільки, як свідчать матеріали провадження, під час розгляду справи суд дослідив всі надані сторонами докази, надав цим доказам правильну оцінку та свої висновки, викладені у вироку, належним чином вмотивував.

Висновки суду, викладені у вироку, на думку колегії суддів, фактичним обставинам провадження відповідають.

Покарання ОСОБА_6 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України. При цьому суд правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та фактичні обставини провадження, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, та прийшов до вірного висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади на мінімальний строк, передбачений законом, та обґрунтовано застосував положення ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього певних обов`язків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_10 .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Михайлівського районного суду Запорізької області від 09 червня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.382 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4