Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/245/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000246 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця громадянина України, уродженця с. Коржеве Бобринецького району Кіровоградської області, не працюючого, не одруженого, маючого базову загальну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
04.06.2015 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки,
визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднано до покарання за новим вироком не відбуту частину покарання за вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04.06.2015 року та остаточно призначено покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі. Вказаним вироком вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим та засуджений за те, що 23 квітня 2016 року близько 21.00 год., перебуваючи поблизу магазина «Валентина», що розташований по вул. Каштановій (Кірова), 43 м. Бобринець, під час спільного відпочинку з ОСОБА_10 , побачив мопед «Viper» модель ZS50, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , який знаходився на вулиці під стінкою білля підсобного приміщення магазину. У подальшому під час вживання спиртних напоїв, ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , матеріали щодо якого виділені у інше кримінальне провадження, будучи впевненим в тому, що їх злочинні дії ніким не будуть помічені, вирішили викрасти мопед. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 зайшов за магазин та викотив звідти мопед «Viper» модель ZS50, вартістю 4180 гривень 70 копійок, після чого спільно з ОСОБА_7 покотили його від магазину «Валентина» в сторону вул. Соколівська (Піонерська) в м. Бобринець Кіровоградської області. Діючи далі, ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_10 з метою заведення двигуна мопеда, пошкодили дроти від замку-запалення та з`єднавши їх завели двигун, після чого поїхали в напрямку с. Фрунзе Бобринецького району Кіровоградської області де сховали мопед у лісосмузі щоб у подальшому розпорядитися ним на власний розсуд.
У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи обставини справи та кваліфікацію злочину, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині покарання та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на те, що він є особою з відсталим психічним розвитком, а тому на момент скоєння злочину не усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій, мопед повернутий його законному володільцю, а відтак шкоди не завдано.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які в дебатах, а обвинуваченій й в останньому слові вимоги поданої апеляції підтримали у повному обсязі, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 288 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися.

За вказаних обставин колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинуваченого і правильності кваліфікації дій та вважає, що суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 кваліфікувавши дії останнього за ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, його стан здоров`я, що обвинувачений вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога не значиться, перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, а обставин, які обтяжують покарання, не встановив.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованих йому злочинів.

Підстав для застосування статей 69, 75 КК України суд не встановив.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини статті 289 КК України, яке як вважає колегія суддів, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання ОСОБА_7 в апеляційній скарзі на те, що він є особою з відсталим психічним розвитком, та на момент скоєння злочину не усвідомлював суспільну небезпеку своїх дій,як на підставу пом`якшення покарання, спростовуються матеріалами кримінального провадження, а саме: висновком психіатричної експертизи № 292 від 10.06.2016 року, в якому зазначено, що ОСОБА_7 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає легкою розумовою відсталістю, проте ступінь розумового недорозвинення така, що не позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та розумно керувати ними. Разом з тим посилання обвинуваченого на те, що його діями матеріальної шкоди не завдано, оскільки мопед було повернуто, як підставу для пом`якшення покарання, колегія суддів вважає також безпідставними враховуючи особу обвинуваченого, який перебуваючи на іспитовому строку належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляції не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 щодо пом`якшення йому покарання залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2016 року щодо нього, - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання її копії.

Судді підпис
Згідно з оригіналом
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2