ОСОБА_1 Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/2061/15-к
Номер провадження 1-кп/580/30/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_2

з участю секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_1 , захисника - адвоката - ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, освіта середня, громадянина України, військовослужбовця ВЧ польова пошта НОМЕР_1 , учасника бойових дій, не одруженого, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , не судимого,-
по ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 21 липня 2015 року близько 3 години 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» державний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Сумська, м. Лебедин у напрямку до м. Суми у темний час доби в районі будинку № 84, вулиці Сумської, маючи об`єктивну можливість виявити за 43,9 м. велосипедиста ОСОБА_8 , що рухалася на велосипеді в попутному напрямку за велосипедистом ОСОБА_7 , порушив вимоги п.п. 2.10, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, введених в дію з 01.01.2002 року, знехтував безпекою дорожнього руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху керованого автомобіля до швидкості велосипедистів з вибором безпечної дистанції або їх безпечного об`їзду, що в подальшому призвело до наїзду на вказаних велосипедистів. Після наїзду на велосипедистів обвинувачений, порушуючи вимоги пункту 2.10 Правил дорожнього руху України, не зупинив свій транспортний засіб на місці пригоди, не вжив можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_8 , яку сам своїми протиправними діями поставив у безпорадний стан позбавивши її можливості до самозбереження, не викликав швидку допомогу та зник з місця пригоди усвідомлюючи при цьому, що пригода сталася в темний час доби, в місці де на той час нікого не було і допомоги потерпілій надати було нікому окрім самого водія ОСОБА_1 . Внаслідок даної ДТП велосипедист ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тілесні ушкодження від яких померла на місці пригоди. При цьому водій автомобіля « ВАЗ- 2106» ОСОБА_9 міг уникнути наїзду на велосипедистів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , шляхом дотримання вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, порушення яких знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину свою визнав частково, в частині обвинувачення по ч. 2 ст. 286 КК України, в частині обвинувачення по ч. 1 ст. 135 КК України не визнав повністю і пояснив, що близько 3 години 20 липня 2015 року він перебував у «Мікс клубі» потім поїхав у центр міста, потім поїхав у сторону м. Суми коли їхав біля зупинки, відволікся, почув удар. В момент ДТП автомобіль знаходився на відстані 3 м. від бордюру. Перший велосипедист їхав біля правого краю, а другий позаду, ближче до краю проїзної частини. Зустрічних транспортних засобів не було. Потім він поїхав до магазину «Меркурій», розвернувся, поїхав назад, побачив, що там є люди і лежала людина. Він розгубився і поїхав у гараж. Потім пішов додому. В той день він вживав тільки напій Рево. Він, до того дня не спав три доби, так як звик до такого розпорядку у армії. Біля місця пригоди їхав на третій, або четвертій передачі зі швидкістю близько 60 км/год, з увімкненим ближнім світлом фар. Коли він почув удар то не зрозумів, що трапилось, після зіткнення зупинився через 150 м. Після зіткнення автомобіль їхав, але там щось «шкребло». Ховався від ОСОБА_10 тому що не знав хто це. В той день була погана видимість, було похмуро. Він 6 липня 2015 року прибув в м. Лебедин у відпустку з зони АТО. Автомобіль придбав за тиждень до аварії, довіреність не оформляли. До аварії автомобіль був у справному стані. Він відшкодував 4000 грн. У скоєному розкаявся попросив вибачення у потерпілого.

Допитавши обвинуваченого, свідка, дослідивши докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 в скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, наступними доказами:

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 21 липня 2015 року о 3 годині 30 хвилин він, разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 , виїхали на велосипедах на рибалку. Надворі починало світати. Він їхав попереду, а дружина позаду нього на відстані. Рухалися вони по вулиці Сумській в м. Лебедині по правій стороні дороги, неподалік від бордюру, десь на відстані близько метра. Він їхав попереду. Дружина їхала за ним на відстані 10-15 м. Коли проїздив мимо кіоску, то він почув звук працюючого двигуна автомобіля, який працював на великих обертах і відчув удар. Коли отямився, то побачив, що лежить на землі. Неподалік від нього лежав його велосипед. Піднявшись, побачив попереду себе, десь за 10 метрів, передню частину велосипеда дружини і саму дружину, яка лежала на дорозі. Він чув, як автомобіль повертався, бо після удару у автомобілі щось шаркало. Хто викликав швидку допомогу йому не відомо. ОСОБА_1 віддав йому 4000 грн.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що 21 липня 2015 року близько 3 год. 30 хв. він у своїх справах йшов по тротуару з правого боку вул. Сумська м. Лебедина у напрямку виїзду з міста в районі будинку № 84. Коли підходив до кіоску, розташованому біля цього будинку, побачив, що по узбіччю дороги ближче до правого краю проїзної частини їхали двоє велосипедистів. Оскільки починало тільки світати, було похмуро, покриття дороги було мокрим то він бачив лише їх силуети. Коли він їх побачив, то один велосипедист ще не під`їхав до кіоску, а інший вже проїхав цю ділянку. І в цей час він почув різкий гучний звук мотора автомобіля і менше ніж за хвилину побачив боковим зором автомобіль «Жигулі», світлого кольору, який проїхав повз нього і вже потім почув звук удару. Тоді ж побачив, як над автомобілем щось пролетіло, автомобіль в цей час продовжував рух не змінюючи напрямку руху та не спиняючись, звуку гальмування він також не чув, а навпаки чув звук тертя колеса об крило автомобіля, який продовжувався під час його подальшого руху після аварії. Підійшовши до місця аварії він спочатку побавив чоловіка, який лежав на дорозі на відстані десь 1,5 метра від бордюру, в непритомному стані. Він привів його до свідомості і сказав, щоб той лежав не рухаючись до приїзду швидкої допомоги. Потім він підійшов до жінки, яка лежала понад бордюром і не подавала ознак життя. Пульс в неї був відсутній. Він став викликати швидку медичну допомогу і в цей час почув звук мотора автомобіля і характерний звук тертя колеса, такий як чув раніше після удару. Автомобіль поїхав в бік провулку Верстатників. Він побіг поміж будинками до гаражів, що знаходяться в тому провулку. Неподалік від будинку № 5 по цьому провулку, в районі городів він почув розмову чоловіка, який голосно з кимось розмовляв по телефону і говорив, що потрапив у біду і потрібно щось робити з цим. Вони в цей час знаходилися на відстані 10 метрів і обвинувачений його побачив. Щоб відволікти його увагу, він попросив у обвинуваченого закурити, при цьому наближаючись до нього. Але обвинувачений відштовхнув його і побіг в бік будинку № 9 та забіг в перший під`їзд.

З дослідженого під час судового розгляду протоколу огляду місця пригоди від 21 липня 2015 року та фото таблиці до нього (т.1, а.с. 119-156) встановлено, що при проведенні огляду встановлено, що на проїзній частині по вул. Сумська м. Лебедин в районі будинку № 86 в правій частині автодороги, в напрямку руху м. Суми виявлені та зафіксовані сліди, які вказують на наявність дорожньо - транспортної пригоди. На місці огляду виявлено труп жінки ОСОБА_8 , з ознаками ушкоджень. З місця події вилучено: уламки пластику помаранчевого кольору, уламок пластику білого кольору, частини лако-фарбового покриття чорно - зеленого кольору, частини лако-фарбового покриття, уламки пластику чорного кольору, металеву смужку.

З протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього дослідженого у судовому засіданні (т.1, а.с.157-186 ) встановлено, що предметом огляду є гараж № НОМЕР_3 , розташований в гаражному масиві в пров. Верстатників м. Лебедин, де виявлений і оглянутий автомобіль марки ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_2 . При огляді автомобіля виявлені пошкодження кузова, характерні для ДТП, нашарування плям речовини бурого кольору на автомобілі, уламки скла в салоні автомобіля. Під час огляду вилучено: автомобіль ВАЗ 21063, бежевого кольору, державний номер НОМЕР_2 ; змив речовини бурого кольору з лівої передньої дверки в районі замка; контрольний змив; металевий хомут з підлоги біля правого переднього сидіння; запальничку зеленого кольору з салону автомобіля біля правого переднього пасажирського сидіння; мікрочастки з салону автомобіля; уламки з полімерного матеріалу з передньої правої фари; частини нашарування лако-фарбового покриття з задньої правоїдверки автомобіля; стілець біля переднього правого сидіння в салоні автомобіля; змив рідини бурого кольору з капоту автомобіля; контрольний змив; змив рідини бурого кольору з кришки багажника; контрольний змив; змив рідини бурого кольору з даху автомобіля, контрольний змив; змив рідини бурого кольору з керма автомобіля; контрольний змив; уламок переднього вітрового скла з нашаруванням рідини бурого кольору; чохли з переднього лівого сидіння.

З протоколу огляду місця події та фото таблиці до нього дослідженого у судовому засіданні (т.1, а.с.187-192 ) встановлено, що оглядом є будинок АДРЕСА_2 , де на другому поверсі біля квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 видав працівникам міліції джинсові штани коричневого кольору, кросівки 43 розміру, спортивну кофту синього кольору, пояснивши при цьому, що саме в цей одяг він був одягнений під час дорожньо-транспортної пригоди 21 липня 2015 року по вул. Сумській в м. Лебедині.

З дослідженого протоколу слідчого експерименту від 24 липня 2015 року, з участю потерпілого ОСОБА_7 (т.1, а.с.220-221 ), встановлено, що останній на місці події пояснив та показав за яких обставин він та його дружина стали учасниками дорожньо-транспортної пригоди, ці покази відповідають показам наданим у судовому засіданні.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 24 липня 2015 року з участю свідка ОСОБА_10 дослідженого у судовому засіданні (т.1, а.с. 222-224) останній на місці події пояснив та показав очевидцем яких обставин він був під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 липня 2015 року по вул. Сумській в м. Лебедині і ці його покази збігаються показам даними ним в судовому засіданні.

З протоколу слідчого експерименту від 25.07.2015 року(т.1, а.с.225-229) встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 при проведенні слідчої дії на місці події по вул. Сумська в районі будинків № 84-86 м. Лебедині детально розповів та продемонстрував вчинення ним 21 липня 2015 року дорожньо-транспортної пригоди, показав механізм даної події. При цьому повідомив, що покази дає свідомо, самостійно, без жодного примусу.

З протоколу огляду технічного стану транспортного засобу та фото таблиці до нього (т.1, а.с.197-206) встановлено, що предметом огляду є автомобіль Марки ВАЗ 2106, кузов № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , державний номер НОМЕР_2 , темно- бежевого кольору, 1985 року випуску При огляді цього автомобіля виявлені механічні пошкодження отримання яких можливе при участі автомобіля в ДТП.

З протоколу огляду технічного стану транспортного засобу та фото таблиці до нього (т.1, а.с.207-213), дослідженого у судовому засіданні, встановлено, що предметом огляду є велосипед дорожній «Україна», при огляді якого виявлені механічні пошкодження характерні для участі цього транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді.

З протоколу огляду технічного стану транспортного засобу та фото таблиці до нього (т.1, а.с.214-220) встановлено, що предметом огляду є велосипед, дорожній «Україна», синього кольору, при огляді якого виявлені механічні пошкодження характерні для участі цього транспортного засобу в дорожньо-транспортній пригоді.

З дослідженого у судовому засіданні висновку судової авто-технічної експертизи № 159 від 18.09.2016 року (т.1, а.с.248-251) судом встановлено, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ 2106 державний номер НОМЕР_2 повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Водій автомобіля мав технічну можливість уникнути наїзду на велосипедистів, шляхом своєчасного застосування гальмування керованого транспортного засобу, як того вимагає пункт 12.3 Правил Дорожнього руху України. З технічної точки зору, в діях водія автомобіля вбачаються невідповідності вимогам пункту 12.3 які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В даній дорожній ситуації велосипедисти повинні були діяти відповідно до вимог пунктів 6.2, 6.6»а» Правил дорожнього руху України. В діях велосипедистів вбачаються невідповідності вимогам пунктів 6.2,6.6 «а» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо- транспортною пригодою.

З висновку судово-медичного експерта № 218 від 17.09.2015 року (т.1, а.с.252) встановлено, що виявлена концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_1 відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння на момент дорожньо-транспортної пригоди.

З висновку судово-медичного експерта № 219 від 17.09.2015 року (т.1, а.с.254) встановлено, що гр. ОСОБА_7 , 1946 року народження о 17.45 в хірургічному відділенні надана медична допомога, встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, забійна рана голови, лівої гомілки. Дані ушкодження кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, і могли утворитися від ударної дії тупого предмету, можливо при обставинах, вказаних в постанові, при дорожньо-транспортної пригоди. Час утворення тілесних ушкоджень, може відповідати часу, вказаному в постанові, на що вказують дані медичної документації.

З висновку судово-медичного експерта № 107 від 21.08.2015 року (т.1, а.с.256-257) встановлено, що смерть гр. ОСОБА_8 , 1949 р.н., настала від сумісної тупої травми голови, хребта, грудної клітини, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, про що свідчить наявність множинних переломів ребер зліва та справа по різним лініям, множинних переломів хребта, верхніх та нижніх кінцівок та розриви тканини легенів, селезінки, печінки з крововиливами в навколишні м`які тканини та рідкий стан крові в порожнинах серця та великих судинах. При судово-медичній експертизі трупу виявлено слідуючі тілесні ушкодження: множинні переломи ребер зліва та справа по різним лініям зі зміщенням, множинні переломи тіл хребта зі зміщенням, закриті та відкриті переломи верхніх та нижніх кінцівок зі зміщенням та розриви легенів, селезінки, печінки з крововиливами в навколишні м`які тканини, що відносно живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для житія, і знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, і навіть при наданні своєчасної медичної кваліфікованої допомоги смерті потерпілої не можливо було запобігти. Вищеописані тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, при дорожньо-транспортній пригоді, на що вказує характер ушкоджень.

З акту амбулаторної судово- психіатричної експертизи № 9 від 16.06.2016 року (т.1, а.с.101-109) судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_1 по відношенню до скоєного є осудним. На період часу, до якого відноситься інкриміновані йому правопорушення ОСОБА_1 не виявляв ознак будь якого тяжкого психічного розладу, а перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації. За своїм психічним станом був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Доводи обвинуваченого щодо не вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються доказами у справі, а саме показами свідка ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_7 , які спростовані нічим не були, та висновком судово- психіатричної експертизи. Тому доводи обвинуваченого, щодо неумисного залишення без допомоги потерпілої, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, яку він сам поставив в небезпечний для життя стан, суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту з метою зменшення відповідальності за скоєне.

Крім того відповідно до правової позиції висловленої у п. 4 ухвали Верховного Суду України від 6 березня 2014 року справа №5-1кс14, а саме те, що відповідно до положень статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема стаття 135 КК України встановлює кримінальну відповідальність за завідоме залишення в небезпеці.
Суспільна небезпечність цього злочину полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.
Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.
За змістом статті 135 КК України поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Іншими словами, саме поставлення в небезпеку знаходиться за межами вказаного злочину та за певних умов містить окремий склад злочину.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).
Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.
Поняття "завідомість" означає усвідомлення особою, яка чинить будь-яке діяння, певних фактів чи обставин, які випливають зі змісту кримінально-правової заборони залишення в небезпеці, та є ознакою, яка характеризує інтелектуальний момент умислу. В діях особи наявний склад злочину лише тоді, коли вона достовірно знала про небезпеку, що загрожує потерпілому, і про те, що вказана небезпека загрожує життю останнього. Тільки не усвідомлення особою небезпечного для життя стану безпорадної особи виключає кримінальну відповідальність за залишення в небезпеці.
Отже, відповідно до змісту диспозиції статті 135 КК України суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.
Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.
За таких обставин, зважаючи на значні пошкодження автомобіля, які виникли після дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: значні ушкодження даху автомобіля, вибите лобове скло, уламки якого находяться на передніх сидіннях автомобіля, виявлене на підлозі біля переднього сидіння кріплення сідла від велосипеда, які встановлені при дослідженні протоколу огляду місця події з фототаблицями від 21 липня 2015 року (т.1 а.с.157-186), а також значні пошкодження велосипеда, на якому рухалась потерпіла ОСОБА_8 , які встановлені при дослідженні протоколу огляду технічного стану транспортного засобу (т.1 а.с.214-219) суд доходить висновку, що пояснення ОСОБА_1 в частині того, що він не зрозумів, що трапилось після удару не відповідають фактичним обставинам встановленим під час судового розгляду.

Таким чином, зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 повністю доводиться зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, та вважає за необхідне його дії кваліфікувати по ч. 2 ст. 286 КК України тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того суд вважає за необхідне дії ОСОБА_1 кваліфікувати по ч. 1 ст. 135 КК України тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану особою, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також те, що останній раніше не судимий, вину свою визнав, думку потерпілого, характеристику з місця проживання та проходження служби, а також те, що злочин був вчинений в стані алкогольного сп`яніння, вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі.

Суд вважає, що саме така міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Суд також вважає необхідним застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 5700 грн. суд вважає підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні, як потерпілим, так і його представником було доведено, що на ритуальні послуги пов`язаних в організацією та проведенням поховання потерпілої ОСОБА_8 позивачем були витрачені кошти в розмірі 5700 грн. Ця сума стверджується наданими доказами, а саме товарним чекам виданим ФОП ОСОБА_11 . Але потерпілий повідомив, що ОСОБА_1 відшодував 4000 грн. матеріальних збитків.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03. 95. розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 тисяч гривень, суд вважає підлягає частковому задоволенню. Цивільний позивач є чоловіком потерпілої ОСОБА_8 . Внаслідок смерті дружини переніс моральні страждання, що виразилися в нервовому потрясінні у зв`язку зі смертю дружини, відсутності спокою і життєвого задоволення. Оцінити в грошовому еквіваленті втрату він не може. Визначає суму спричиненої моральної шкоди виходячи з судової практики по справах такої категорії. Та враховуючи всі обставини, характер та обсяг страждань потерпілого, вимоги ст. 1167 ЦК України, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд визначає розмір стягнення цієї шкоди в сумі 60 тисяч гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 тисяч гривень, суд вважає підлягає частковому задоволенню. Цивільний позивач є сином потерпілої ОСОБА_8 . Внаслідок смерті дорогої йому людини переніс моральні страждання, що виразилися в нервовому потрясінні у зв`язку зі смертю матері, відсутності спокою і життєвого задоволення. Оцінити в грошовому еквіваленті втрату не може. Визначає суму спричиненої моральної шкоди виходячи з судової практики по справах такої категорії. Та враховуючи всі обставини, характер та обсяг страждань потерпілого, вимоги ст. 1167 ЦК України, виходячи з засад розумності, виваженості, справедливості, суд визначає розмір стягнення цієї шкоди в сумі 60 тисяч гривень.

Також, суд вважає необхідним відмовити у стягненні з обвинуваченого витрат понесених потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 за надання їм правової допомоги адвокатом ОСОБА_6 , оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, а за таких обставин стягнення цих витрат з обвинуваченого не передбачено.

Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави кошти на відшкодування витрат на проведення судових експертиз, а саме: експертизи технічного стану транспортного засобу № 117 від 16.09.2015 року в розмірі 1152 грн., транспортно - трасологічної експертизи № 118 від 17.09.2015 року в розмірі 1536 грн., авто-технічної експертизи № 159 від 18.09.2015 року в розмірі 1536 грн., а всього 4224 гривні.

Крім того суд вважає за необхідне речові докази по справі: уламки пластику помаранчевого кольору, уламок пластику білого кольору, частини лако-фарбового покриття чорно-зеленого кольору, частини лако-фарбового покриття, уламки пластику чорного кольору, металеву смужку, змив речовини бурого кольору з лівої передньої дверки, контрольний змив, металевий хомут, запальничка зеленого кольору, мікрочастки з капоту автомобіля, уламки з полімерного матеріалу з передньої правої фари автомобіля, частини нашарування лако-фарбового покриття із задньої правої дверки автомобіля, змив речовини бурого кольору із капоту автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із кришки багажнику автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із даху автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із керма автомобіля, контрольний змив, уламок переднього вітрового скла із нашаруванням речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, суд вважає за необхідне знищити, оскільки вони не являють цінності;

Чохли із переднього лівого сидіння автомобіля: розкладний стілець, джинсові штани коричневого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, пара шкіряних кросівок, спортивна кофта синього кольору із зображенням емблеми « Nike», , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, суд вважає необхідним повернути ОСОБА_1 ;

Два велосипеди марки «Україна» чоловічого та жіночого типу із механічними пошкодженнями, що зберігаються на спец майданчику Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, суд вважає за необхідне повернути потерпілому ОСОБА_7

Автомобіль ВАЗ-2106 номерний знак НОМЕР_2 , бежевого кольору з механічними пошкодженнями, що зберігається на спец майданчику Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, суд вважає за необхідне повернути власнику.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 326, 349, 374, 376 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_1 визнати винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України і призначити покарання:

за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки;

за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбуття визначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_7 на відшкодування майнової шкоди 1700 грн. та на відшкодування моральної шкоди 60000 грн. всього стягнувши 61700 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_12 на відшкодування моральної шкоди 60000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_6 на користь держави код ЄДРПОУ розрахунковий рахунок 0214, отримувач коштів Лебединське УК 24060300, Банк отримувача ГУДКСУ у Сумській області, МФО 837013 код класифікації доходів бюджету 24060300 інші надходження судові витрати в розмірі 4224 грн.

Речові докази по справі: уламки пластику помаранчевого кольору, уламок пластику білого кольору, частини лако-фарбового покриття чорно-зеленого кольору, частини лако-фарбового покриття, уламки пластику чорного кольору, металеву смужку, змив речовини бурого кольору з лівої передньої дверки, контрольний змив, металевий хомут, запальничка зеленого кольору, мікрочастки з капоту автомобіля, уламки з полімерного матеріалу з передньої правої фари автомобіля, частини нашарування лако-фарбового покриття із задньої правої дверки автомобіля, змив речовини бурого кольору із капоту автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із кришки багажнику автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із даху автомобіля, контрольний змив, змив речовини бурого кольору із керма автомобіля, контрольний змив, уламок переднього вітрового скла із нашаруванням речовини бурого кольору, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, знищити.

Чохли із переднього лівого сидіння автомобіля: розкладний стілець,джинсові штани коричневого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, пара шкіряних кросівок, спортивна кофта синього кольору із зображенням емблеми « Nike», , що зберігаються в камері зберігання речових доказів Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, повернути ОСОБА_1 ;

Два велосипеди марки « Україна» чоловічого та жіночого типу із механічними пошкодженнями, що зберігаються на спец майданчику Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, повернути потерпілому ОСОБА_7

Автомобіль ВАЗ-2106 номерний знак НОМЕР_2 , бежевого кольору з механічними пошкодженнями, що зберігається на спец майданчику Лебединського ВП ГУНП України в Сумській області, повернути власнику.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Лебединський районний суд Сумської області.

Суддя: ОСОБА_2