Справа № 460/5065/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.11.2016

Яворівський районний суд Львівської області

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000124 від 17 травня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кілія Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, безпартійного, зареєстрованого в місті Вилкове по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , військовослужбовця за контрактом військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , такого, який не має судимості,

за ст.408 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
14 лютого 2016 року, ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за контрактом.

Наказом Командувача Сухопутних військ Збройних сил України №56-РС від 11 квітня 2016 року та наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 за №91 від 12 квітня 2016 року, ОСОБА_4 направлено у розпорядження командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира цієї частини за №105 від 14 квітня 2016 року, він був зарахований до списків особового складу та призначений на посаду розвідника-телефоніста 2 розвідувального відділення 3 взводу 2 роти згаданої військової частини.

Вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного захищати Вітчизну, суверенітет та територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст.11, 16, 17, 30, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Статті 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, передбачають необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися у розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

У порушення вимог нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 , з метою зовсім ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив місце дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 при наступних обставинах.

Так, 23 квітня 2016 року, військовослужбовець військової частини-польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , з метою ухилитися від проходження військової служби та проведення часу на власний розсуд, не бажаючи переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин. самовільно залишив територію військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться у військовому містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Яворівського району Львівської області (на сьогоднішній день дислокується у Луганській області), яка має чітко визначені межі та вибув поза межі розташування військової частини.

30 жовтня 2016 року, о 18 годині, ОСОБА_4 був затриманий працівниками карного розшуку Кілійського ВП Ізмаїлського ВП ГУ НП в Одеській області та доставлений у військову прокуратуру Львівського гарнізону.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що як військовослужбовець за контрактом, він, злякався відправлення його в зону АТО, а тому самовільно залишив військову частину та поїхав додому. Як військовослужбовець, розуміє, що поступив неправильно, щиро розкаюється у вчиненому, бажає надалі проходити військову службу і просить також суворо його не карати та не позбавляти волі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.

При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи докази, що були добуті та дослідженні в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що пред`явлена підозра ОСОБА_4 за ст.408 ч.3 КК України в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, оскільки судом не встановлено вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 дезертирства в умовах особливого періоду.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати з ст.408 ч.3 КК України на ст.408 ч.1 КК України, так як ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини та місця служби з метою ухилитися від військової служби.

Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.408 ч.1 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обовязки:

-не покидати територію військової частини без дозволу командира частини,

-контроль за поведінкою засудженого військовослужбовця покласти на командира частини.

У випадку звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з військової служби, контроль за його поведінкою покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 домашній арешт, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1