Справа № 351/161/17
Провадження № 11-сс/779/35/2017
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим, слідчим суддею або судом. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною. Посилається на зміст ст. 178 КПК України. Звертає увагу, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу вказано, що є наявні ризики, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Що слідчий суддя вважав дані ризики доведеними. Стверджує, що підозрюваний не має на меті переховуватися від органів досудового розслідування й суду та уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, визнає, адже усвідомив в повній мірі суспільну небезпеку вчиненого ним діяння та готовий понести покарання, яке б було достатнім для того, щоб стати на шлях виправлення. Посилається на вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Вважає, що судом не враховано міцні соціальні зв`язки, а саме наявність законної дружини, те, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштований. Наголошує, що з місця проживання та місця працевлаштування надано позитивні характеристики. Звертає увагу на те, що при обранні запобіжного заходу потрібно дотримуватися принципу невинуватості особи. Посилається на зміст ст. 62 Конституції України, п. 2 ст. 6 вищевказаної Конвенції, ст. ст. 15, 22, 237, 327 КПК України, ст. 11 Загальної декларації прав людини, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права людини. Виходячи зі змісту ч.3 ст. 176 КПК України, вважає жодним чином необґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах дані про такі обставини відсутні.

Ухвалою слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, до 00 год. 10 хв. 26 березня 2017 року включно. Визначено розмір застави у межах 45 прожиткових мінімумів доходів громадян в розмірі 72 000 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 визнав повністю. Також, підставність клопотання щодо застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколом затримання, протоколами допиту свідків, потерпілого, підозрюваного. Слідчий суддя встановив, що підозрюваний ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, відповідно до ст. 89 КК України не судимий, в минулому притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, усвідомлюючи невідворотність призначення покарання за скоєння кримінального правопорушення, є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому є підстави вважати, що існують ризики передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема: обвинувачений може переховуватись від суду, знищити або спотворити докази по даному кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з метою перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні, може продовжувати вчиняти злочини, а тому прийшов до висновку про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дійшов переконання про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав її безпідставною, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим, у зв`язку із чим в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу слідчого судді залишити без змін, з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 25 січня 2017 року близько 23 год. 05 хв., з метою вчинення крадіжки ювелірних виробів, взявши з собою ніж та пласкогубці, від місця свого проживання пішов до ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » приватного підприємця ОСОБА_9 , який розташований по АДРЕСА_1 .

Знаходячись біля приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОСОБА_7 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, переслідуючи корисливу мету - таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом пошкодження навісного замка на вхідних дверях сусіднього магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » приватного підприємця ОСОБА_10 , проник в середину приміщення вказаного магазину, де за допомогою ножа пошкодив двері, які з`єднують приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », через отвір у дверях проник до приміщення ювелірного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », звідки таємно викрав сімдесят два найменування ювелірних виробів, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 76 133,55 гривень. Після вчинення крадіжки ОСОБА_7 з викраденим майном покинув приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та був затриманий працівниками поліції Снятинського ВП ГУНП неподалік від місця вчинення злочину на площі Незалежності в м. Снятин.

26 січня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.п. 33-35).

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею дотримані вимоги ст. ст. 176, 177, 178, 183 КПК України.

Як підтверджують матеріали клопотання слідчого та зміст оскарженої ухвали, слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, навівши це по тексту ухвали, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, при наявності яких застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Підставою для такого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 є обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, відомості про вчинений злочин внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 26 січня 2017 року (а.п. 4).

Як вбачається із матеріалів, ОСОБА_7 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачає позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Із змісту ухвали слідчого судді вбачається, що сторона обвинувачення навела переконливі доводи того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти спробі підозрюваного здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На думку колегії суддів, ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, а саме, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, працевлаштований, йому надано позитивну характеристику, жодним чином не виключають наявності встановлених ризиків.

Крім того, підозрюваний раніше уже притягався до кримінальної відповідальності, хоча відповідно до ст. 89 КК України є таким, що не має судимості.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в мотивувальній частині ухвали помилково зазначив, що вина ОСОБА_7 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В той час, таке порушення не вплинуло на правильність висновків суду про неможливість застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання наявним ризикам та не перешкодило слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення в межах клопотання про обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав обвинуваченого, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, колегія суддів не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про розмір застави 45 прожиткових мінімумів доходів громадян, що є достатнім для мети забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність та невмотивованість ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки вони повністю спростовані при апеляційному розгляді справи та матеріалами клопотання слідчого.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4