Справа №1490/3093/12 17.07.2012
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/1490/523/12 Головуючий суду 1 інстанції:
Категорія: ст. 128 КК України ОСОБА_1
Доповідач: Войтовський С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2012 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі: головуючого судді Войтовського С.А.

суддів Пустовара М.Л., Кателіна В.П.

за участю прокурора Якименка О.П.

засудженого ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2012 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше не судимий,

- засуджений за ст. 128 КК України до 150 годин громадських робіт.

Відповідно до ст. 74 ч. 4 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 грн.

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні злочину за наступних обставин.

05 квітня 2009 року, приблизно о 22 годині, в м. Вознесенську біля будинку № 210 по вул. Жовтневої революції, на ґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відбулась бійка, в ході якої ОСОБА_2, з метою відтягування ОСОБА_4 від ОСОБА_6, схопив і утримував кистю своєї правої руки за ліву руку в області кисті ОСОБА_4 Під час того, як ОСОБА_4 підняла ліву руку вгору з метою вирвати її з руки ОСОБА_2, останній почав викручувати її, чим необережно, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг передбачити, спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді внутрішнього переламу основи нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті, часткового розриву зв'язок лівого ключично-акроміального сочленіння з частковим розривом звязково-капсульного апарату, пошкодження зв'язок лівого ліктьового суглобу, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я.

В апеляції захисник ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 вказує, що вина засудженого у скоєні злочину матеріалами справи не доведена. Посилаючись на ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2011 року, якою залишено без змін вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.06.2010 року, яким засуджені ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 2 КК України за вчинення протиправних дій у відношенні ОСОБА_6, стверджує, що ОСОБА_2 не бив ОСОБА_7, а лише утримував її за руку, захищаючи життя та здоров'я ОСОБА_6 При цьому посилається на показання самого засудженого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, як на доказ невинуватості ОСОБА_2 у скоєні злочину. На думку апелянта, потерпіла ОСОБА_7 надала неправдиві показання відносно ОСОБА_2, оскільки вона є рідною сестрою ОСОБА_5, а остання являється колишньою дружиною засудженого і перебуває з ним в неприязних стосунках з приводу розподілу квартири. Вказує, що суд безпідставно не допитав свідка ОСОБА_9 та не дослідив всі матеріали кримінальної справи. Посилається й на порушення права на захист засудженого, оскільки свідок ОСОБА_8 був допитаний в судовому засіданні у відсутність ОСОБА_2 Не погоджується захисник і з вирішенням судом цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди в сумі 800 грн. Просить вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримку доводів апеляції, думку прокурора про необхідність залишення вироку без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_2 в скоєні злочину, за який він засуджений, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими судом доказами, яким дано аналіз.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_2 злочину не вчиняв, так як не викручував руку ОСОБА_4, а лише утримував її і не міг необережно спричинити потерпілій тілесні ушкодження, є неспроможними.

Як вбачається з матеріалів справи, обидві сторони не заперечували виникнення між ними конфлікту на грунті неприязних відносин 5.04.2009 року о 22 годині.

В ході досудового слідства та в суді засуджений ОСОБА_2 вказував, що ініціаторами конфлікту були його колишня дружина ОСОБА_5 та її рідна сестра ОСОБА_4, яка при зустрічі раптово вдарила його по обличчю. Оскільки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 також почали наносили удари ОСОБА_6, яка була з ним, то він, з метою захисту життя та здоров'я останньої і припинення протиправних дій ОСОБА_4 і ОСОБА_5, схопив правою рукою потерпілу ОСОБА_4 за запястя її лівої руки, а лівою рукою схопив ОСОБА_11 за праву руку та утримував їх деякий час. При цьому вони продовжували бити ОСОБА_6, а ОСОБА_4 намагалася вирватися від його захвату. Через декілька хвилин ОСОБА_6 відбігла, а він продовжував тримати жінок за руки, щоб вони не змогли побігти за ОСОБА_6 Ніяких дій, крім тримання за руку ОСОБА_4, не застосовував. Коли він відпустив ОСОБА_4, то вона взяла телефон в ліву руку та викликала працівників міліції. При цьому на біль в руці не скаржилась.

Однак, зазначені показання засудженого щодо його дій в ході виниклої бійки спростовуються показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_5, яким суд дав належну оцінку.

Так, з показань потерпілої ОСОБА_4 слідує, що ввечері 05.04.2009 року вона була разом з сестрою ОСОБА_5, яка подзвонила своєму колишньому чоловіку ОСОБА_2 та пішла поговорити з ним до його будинку. Вона направилась далі у напрямку школи № 6 і почула крик ОСОБА_5 Коли підбігла до будинку, то побачила, що ОСОБА_12 та ОСОБА_6 б'ють її сестру. Вона встала між ОСОБА_2 і сестрою, щоб той не бив останню. ОСОБА_12 схопив правою рукою за її ліву руку, смикнув і почав крутити. Вона намагалася відтягнути ОСОБА_12 від ОСОБА_13, але він схопив її за кість лівої руки і, піднявши вище голови, почав викручувати своєю правою рукою. Вона кричала від болю, але ОСОБА_12 не відпускав її. Що відбувалося в той момент з її сестрою вона не знає, так як їй було не видно і вона відчувала сильний біль. Через деякий час вона зуміла вирватися і відійшла в сторону, а ОСОБА_12 почав тікати.

Показання потерпілої ОСОБА_4 узгоджуються з перевіреними судом показаннями свідка ОСОБА_13, з яких вбачається, що 05.04.2009 року вона зателефонувала своєму колишньому чоловіку ОСОБА_2 та запропонувала зустрітися, щоб обговорити квартирне питання. Біля під`їзду будинку зустріла ОСОБА_2 і ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_12 став її ображати. ОСОБА_6 також погрожувала їй. ОСОБА_12 схопив рукою за її праву руку і вдарив по вуху. Вона почала кричати і в цей момент ОСОБА_6 накинулась на неї, схопила за волосся і почала рукою лізти до обличчя та тягати за волосся. Її голова була нахилена і ОСОБА_12 наніс їй удар рукою в живіт. Коли до них підбігла її сестра ОСОБА_4, вона не бачила. Після того як ОСОБА_6 її відпустила і вона підняла голову, то побачила, що ОСОБА_12 тримав її за праву руку, а сестру тримав за ліву руку. При цьому він підняв руку сестри вверх та викручував. ОСОБА_6 в цей момент відбігла, а ОСОБА_12 не відпускав їх і продовжував викручувати руку ОСОБА_4 в різні сторони.

Факт бійки підтвердила й свідок ОСОБА_6, яка вказала, що коли вони з ОСОБА_2, до якого вона приходила прибрати в квартирі, виходили з під`зду, то до них підбігла колишня дружина ОСОБА_13 і почала кричати «ОСОБА_4, ось вони!». В цей момент вибігла рідна сестра ОСОБА_13 - ОСОБА_4 Вони разом підбігли до них, почали кричати та висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_12 намагався заспокоїти ОСОБА_13, однак вона вдарила його рукою по обличчю. Потім ОСОБА_12 підскочила до неї, вчепилася їй у волосся і почала бити. Вона намагалася закритися від ударів правою рукою, а ліву руку виставляла вперед, щоб відштовхнути ОСОБА_13 В цей момент ОСОБА_4 також підбігла до неї ззаду і почала наносити удари по спині. ОСОБА_12 намагаючись припинити бійку, взяв ОСОБА_13 лівою рукою за її праву руку, а ОСОБА_14 взяв правою за її ліву руку. Через декілька хвилин вона вирвалась від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та відбігла від них. ОСОБА_12 в цей час тримав ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за руки, щоб останні не могли погнатися за нею. Вона побігла додому і що відбувалося з ОСОБА_12 і жінками, не знає.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 червня 2010 року ОСОБА_5 і ОСОБА_4 визнані винними та засуджені за ст.125 ч.2 КК України за те, що при вказаних вище обставинах на грунті особистих неприязних відносин нанесли ОСОБА_6 удари по голові, спині та в області шиї, які заподіяли легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 вересня 2010 року вказаний вирок суду залишено без змін.

З показань свідка ОСОБА_8, наданих ним в судовому засіданні, слідує, що 05.04.2009 року, приблизно о 21 год. 45 хв., він з балкону квартири бачив, як у дворі до ОСОБА_2 і ОСОБА_6 підійшла ОСОБА_13 і почала погрожувати та виражатися нецензурною лайкою. Почув звук удару руки по щоці та побачив, як ОСОБА_13 схопила ОСОБА_15 за волосся. В цей момент до них підскочила ОСОБА_4 і почала бити ногами ОСОБА_15JI. Куди наносились удари він не бачив, оскільки все відбувалось дуже швидко. Потім побачив, як ОСОБА_12 схопив ОСОБА_13 за праву руку, а ОСОБА_4 за ліву руку і намагався їх розтягнути, щоб ОСОБА_6 зуміла вирватися. Коли остання вирвалася від ОСОБА_5 і ОСОБА_4, то втекла, а ОСОБА_12 ще потримав жінок і згодом їх відпустив.

Свідок ОСОБА_9, показання якої також були перевірені судом, підтвердила, що 05.04.2009 року, приблизно о 22 год., з балкону своєї квартири бачила конфлікт, який виник у дворі. Підтвердила, що ОСОБА_5 вдарила ОСОБА_12 рукою по обличчю, а потім вчепилася в ОСОБА_6 та почала її бити. В цей момент вона позвала іншу жінку на ім'я ОСОБА_9. Після цього зі сторони котельні до них підбігла ще одна жінка і вони обидві стали наносити удари ОСОБА_6. В цей час ОСОБА_12 намагався їх розтягнути, схопивши руками за руки жінок. Проте, вони продовжували наносити ОСОБА_6 удари. Тоді ОСОБА_12, тримаючи їх за руки, розсунув жінок у боки і після цього ОСОБА_6 вирвалася і втекла.

Суд першої інстанції надав правильну оцінку показанням свідків ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які фактично підтвердили показання ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про те, що в ході обоюдної бійки ОСОБА_2 тримав за їх руки. Стосовно пояснень свідка ОСОБА_8 в суді, що засуджений не викручував руку потерпілій, то він пояснив, що не чув, щоб ОСОБА_4 кричала, а тому зробив такий висновок. При цьому обидва свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 бачили конфлікт на відстані, з балконів своїх квартир, тоді як потерпіла та свідок ОСОБА_5 були безпосередніми учасниками бійки.

Крім того, показання ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_5 щодо спричинення засудженим тілесних ушкоджень потерпілій підтверджуються й обєктивними даними, які містяться у висновку експерта №59-К від 24.05.2011 року, згідно якого, у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді внутрішньосуглобного переламу основи нігтьової фаланги першого пальця лівої кисті, часткового розриву зв'язок лівого ключично-акроміального сочленіння з частковим розривом зв'язково-капсульного апарату, пошкодження зв'язок лівого ліктьового суглобу, що відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров'я. Розташування ушкоджень на одній (лівій) руці, сочетаний характер травми перелам нігтьової фаланги 1-го пальця, травма зв`язочного апарату ліктьового і плечового суглобів вказує про єдиний механізм і одномоментність їх виникнення. Зазначені тілесні ушкодження могли виникнути при обставинах, на які посилається ОСОБА_4, а саме при викручуванні її лівої руки, схопленої за кість.

Також експертами зазначено, що можливість виникнення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 при обставинах, на які посилається ОСОБА_12 виключається, оскільки без викручування лівої руки, захопленої за передпліччя, неможливо виникнення травми зв`язочного апарату ліктьового і плечового суглобів, тим більше неможливо виникнення переламу основи кінцевої фаланги 1-го пальця кісті (а.с.301-306).

З огляду на наведене, з урахуванням вказаного висновку експертів та послідовних показань потерпілої ОСОБА_4 і свідка ОСОБА_5, колегія суддів вважає неспроможними посилання апелянта на показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як на доказ того, що засуджений лише утримував руку потерпілої, а не викручував її.

Щодо пояснень свідка ОСОБА_10, то вказана особа взагалі не була очевидцем події і йому стало відомо про побиття ОСОБА_6 зі слів засудженого ОСОБА_2

Твердження апелянта про порушення істотні норм кримінально-процесуального законодавства в ході судового розгляду справи, які є підставами для скасування вироку, є необґрунтованими.

Свідок ОСОБА_8 був допитаний судом в присутності захисника, який ставив свідку запитання та отримав на них відповіді, що відображено в протоколі судового засідання.

Посилання захисника на те, що суд безпідставно не допитав свідка ОСОБА_9 та не дослідив всі матеріали справи, також є необґрунтованими.

Згідно рапорту працівників міліції від 07.12.02012 року, свідок ОСОБА_9 була відсутня за місцем проживання, у звязку з чим суд обґрунтовано визнав поважною причину неявки та оголосив її показання на досудовому слідстві.

Як вбачається з протоколу судового засідання, перед закінченням судового слідства суд з'ясовував чи є у учасників процесу клопотання або доповнення. При цьому, ні засуджений ОСОБА_2, ні його захисник ніяких доповнень і клопотань, в тому числі про додатковий допит свідків або дослідження інших письмових доказів, крім перевірених судом, не заявляли.

Таким чином, перевіривши зібрані докази в їх сукупності, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що ОСОБА_2 не знаходився в стані необхідної оборони. Тілесні ушкодження були спричинені ним потерпілій під час обоюдної бійки в результаті необережних дій, а тому суд вірно кваліфікував його дії за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Оскільки ОСОБА_2 вчинив злочин невеликої тяжкості, позитивно характеризується, з урахуванням його бездоганної поведінки та сумлінного ставлення до праці, суд вірно вказав, що його не можна вважати суспільно небезпечним і правильно застосував положення ч. 4 ст. 74 КК України та звільнив від відбування призначеного покарання.

В звязку із заподіянням вказаним злочином моральної шкоди потерпілій, які виразились у спричиненні фізичного болю та страждань, моральних переживаннях, суд правильно задовольнив заявлений позов в сумі 10.000 грн. частково в сумі 800 грн.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та закриття провадження по справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину, про що просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 лютого 2012 року відносно ОСОБА_2 без змін.

Судді

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18