УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №286/2515/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : ст.389 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 3 місяці арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, повністю зараховано невідбуте покарання за вироком апеляційного суду Житомирської області від 20.12.2016 року, і до відбуття призначено остаточне покарання у виді 1 року 9 місяців та 25 днів позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено попередній тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 11.01.2017 року.
Питання про речові докази вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Як визнав суд, пiсля набрання вироком Овруцького районного суду від 13.03.2016 року законної сили, ОСОБА_7 20.04.2016 року був ознайомлений з умовами вiдбування покарання та попереджений iнспектором Овруцького міжрайонного вiддiлу кримiнально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області про кримiнальну вiдповiдальность за ст. 389 ч.2 КК України в разi ухилення вiд відбуття покарання у виді громадських робiт та роз`яснено йому ст.37 КВК України, згiдно якої ОСОБА_7 зобов`язаний додержуватись встановленого законодавством порядку і умов вiдбування покарання та йому були встановлені дні явки на реєстрацію в 1-й та 3-й вівторок кожного місяця, після чого для відпрацювання громадських робіт ОСОБА_7 був направлений до Овруцької міської ради, на території якої він проживає.
31.05.2015 року ОСОБА_7 з направленням не з`явився до Овруцької міської ради для відбуття покарання у виді громадських робіт, а прибув туди лише 07.06.2016 року, де був ознайомлений з розпорядженням міського голови про зарахування його для відбування громадських робіт.
Згідно графіку виходу на роботу в червні 2016 року ОСОБА_7 повинен був відпрацювати 60 години громадських робіт, з яких не відпрацював жодної години, в липні 2016 року він повинен був відпрацювати 68 години, з яких не відпрацював жодної години, в серпні 2016 року повинен був відпрацювати 72 години, з яких не відпрацював жодної години.
Таким чином, ОСОБА_7 , в порушення вимог умов відбуття покарання у вигляді громадських робіт, передбачених ч.1 ст. 37 КВК України, (засуджені до покарання у вигляді громадських робіт зобов`язані додержуватись встановленого відповідно до законодавства порядку і умов відбуття покарання; відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт), та п. 5.3 роздiлу 2 Iнструкцiї Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волi та здiйснення контролю щодо осiб, якi засудженi до таких покарань (далі Інструкція), затверджена Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань МВС України вiд 19.12.2003 року № 270/1560 (особи, засуджені до громадських робіт, зобов`язані додержуватись встановлених законодавством порядку та умов відбуття покарання; працювати на визначених для них об`єктах; відпрацьовувати установлений строк громадських робіт), без поважних причин не з`являвся для відбування громадських робіт до Овруцької міської ради, незважаючи на письмове попередження iнспектора Овруцького міжрайонного вiддiлу кримiнально-виконавчої інспекції Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області. Станом на 01.09.2016 року ОСОБА_7 не відпрацював жодної години із присуджених 200 годин громадських робіт.
Крім цього, ОСОБА_7 , всупереч встановленого законодавством порядку умов вiдбування покарання, без поважних причин не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції на реєстрацію: 21.06., 05.07., 19.07. та 16.08.2016 року.
Таким чином, згідно ст. 40 ч. 3 КВК України ОСОБА_7 допустив ухилення від відбуття покарання у виді громадських робіт (ухиленням є: невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин).
За порушення порядку та умов відбуття покарання ОСОБА_7 було оголошено попередження, а саме: 06.06.2016 року, 25.07.2016 року та 06.09.2016 року, однак він належних висновків для себе не зробив, продовжує ухилятись від відбування покарання у виді громадських робіт, будучи засудженим до цього покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, та виправдати його за відсутністю події злочину.Зазначає, що оскільки покарання у виді громадських робіт було приєднано апеляційним судом до вироку суду від 20.12.2016, то суд першої інстанції не вправі був повторно призначати йому покарання за ухилення від відбування громадських робіт.
На апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор ОСОБА_8 подав заперечення, в якому просить вирок суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Висновок суду про винність ОСОБА_7 , у вчинені злочину за обставин наведених у вироку грунтується на зібраних у справі та перевірених в судовому засіданні доказах, оцінених в сукупності і є обгрунтованими, а його дії за ч.2 ст. 389 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про порушення судом кримінального закону при призначенні йому покарання, є безпідставними.
З матеріалів кримінального провадження видно, що вироком Овруцького районного суду від 13.03.2016 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 год. громадських робіт.Вироком Апеляційного суду Житомирської області від 20.12.2016 року, вирок Овруцького районного суду від 19.09.2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання був скасований та постановлений новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 240, 71, 72 КК України призначено покарання у виді 1 року 6 місяців 25 днів позбавлення волі.
Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, суд призначив ОСОБА_7 покарання за ст. 389 ч.2 КК України у виді 3 місяців арешту, а на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, повністю зарахував невідбуте покарання за вироком апеляційного суду Житомирської області від 20.12.2016 року, і до відбуття призначив остаточне покарання у виді 1 року 9 місяців та 25 днів позбавлення волі.
Призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 70 ч.4 КК України, підстав для скасування вироку суду з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність, про, що зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений, колегія суддів не знаходить.
Вирок суду є законний та обгрунтований, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 17 січня 2017 року щодо нього - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :