У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року,

встановила:

вироком Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 року
ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець

АДРЕСА_1 ,
такий, що судимості не мав,
засуджений за частиною 2 статті 15, частиною 1 статті 115 КК України на 8 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року вирок Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 рокузалишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується з постановленими у кримінальному провадженні судовими рішеннями, просить їх скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК України у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК України, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК України.

Однак, вказаних вимог кримінального процесуального закону захисник не дотрималась.

Так, відповідно до частини 1 статті 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК України не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Також, захисник, вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, однак такі твердження захисника не обґрунтовані належними доводами та стосуються лише ухвали суду апеляційної інстанції.

Крім того, захисник допустила суперечності у касаційній скарзі, оскільки у мотивувальній її частині вказує на незаконність ухвали апеляційного суду та просить призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, а у прохальній її частині просить скасувати також ї вирок районного суду призначивши новий розгляд у суді першої інстанції, тобто, вказане позбавляє суд касаційної інстанції визначитися з предметом перевірки кримінального провадження.
Так, у касаційній скарзі захисник має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущені судами першої та апеляційної інстанції при їх постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Більше того, захисник, вказує на невмотивованість ухвали апеляційного суду щодо перекваліфікації дій її підзахисного на статтю 123 КК України, однак касаційна скарга не містить належних обґрунтувань таких вимог, тоді як посилання на повноваження касаційного суду без визначення чіткої правової позиції не можуть вважатися належними доводами.

Окрім вказаного, захисник зазначає, що призначене її підзахисному покарання є занадто суворим, однак не наводить доводів такої позиції та не мотивує її, з урахуванням вимог кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, недодержання захисником вимог, передбачених статтею 427 КПК України, є підставою для залишення її касаційної скарги без руху.

На підставі викладеного та керуючись частиною 1 статті 429 КПК України, колегія суддів
постановила:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 27 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 20 грудня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 , залишити без руху, надавши їй п`ятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нею ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________________________ ________________________________ _____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3