Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/490/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.08.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Знам`янка Кіровоградської області, українку, громадянку України, із професійно-технічною освітою, безробітну, одружену, із неповнолітньою дитиною на утриманні, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , таку, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судиму:

- 12.04.2016 року вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75, ст. 76 КК звільнена від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки;

- 13.07.2016 року вироком Кам`янського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці;

- 27.10.2016 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання зараховано покарання за вироком Кам`янського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року; вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 ухвалено виконувати окремо,

визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Знам`янського міськрайонного суду від 27 жовтня 2016 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 14 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили включно.

Ухвалено вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 квітня 2016 року виконувати окремо.

Ухвалено стягнути на користь потерпілих: ОСОБА_8 - 1 008 гривень; ОСОБА_9 600 гривень; ОСОБА_10 8818 гривень, - у відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винуватою за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кримінальні правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 12 жовтня 2015 року, приблизно о 10 годині 30 хвилин, проходила повз НВК ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 17, розташованого по проспекту Леніна, 6 міста Олександрії Кіровоградської області, де у неї раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку). Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 увійшла до приміщення ЗНЗ І-ІІІ ступенів № 17, де, впевнившись, що її дії не помітні сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відчиненими дверима зайшла до класу № 30, де з жіночої сумки, яка належала ОСОБА_11 , таємно викрала мобільний телефон «Nokia 3120», вартістю 215 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 13 грн..

Після цього, ОСОБА_7 непомітно сховала викрадене майно до кишені пальта та з місця вчинення злочину зникла, викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 228 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 , 19 жовтня 2015 року, в період часу з 12 години 20 хвилин до 12 години 30 хвилин, проходила повз НВК ЗНЗ № 19, розташованого по вулиці Діброви, 81 міста Олександрії Кіровоградської області, де в неї раптово виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_7 увійшла до приміщення ЗНЗ І-ІІІ ступенів № І9, де впевнившись, що її дії не помітні сторонніми особами, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відчиненими дверима зайшла до кабінету «виховного центру», звідки шляхом вільного доступу, із спинки стільця, таємно, викрала жіночу сумку, вартістю 396,00 грн., в якій знаходився гаманець вартістю 225,00грн., 2 ключі від квартири, вартістю 9,00 грн., кожен, на загальну суму 18,00 грн. та грошові кошти в сумі 570,00 грн. та 10 доларів США, які відповідно до курсу Національного Банку України становлять 212,90 грн., що належать ОСОБА_8 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, із спинки стільця таємно викрала чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: жіночу сумку, вартістю 153,60 грн., в якій знаходився гаманець, вартістю 156,00 грн., сумку для ноутбука, вартістю 495,00 грн., в якій знаходився ніж в комплекті з чохлом, вартістю 76,00грн.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 1 421,90 грн. та потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 880,60 грн.

Крім того, ОСОБА_7 , 20 жовтня 2015 року, в період часу з 11 години 30 хвилин до 12 години 00 хвилин, проходила повз НВК ЗНЗ № 9, розташованого по проспекту Леніна, 82 міста Олександрії Кіровоградської області, де в неї раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел ОСОБА_7 увійшла до приміщення НВК ЗНЗ №9, де впевнившись, що її дії не помітні стороннім особам, діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, скориставшись відчиненими дверима проникла до класу № 209, звідки шляхом вільного доступу, з жіночої сумки, яка знаходилась на столі в даному класі, таємно викрала мобільний телефон «LG-E455» вартістю 1 397,18 гривень, в якому знаходилась сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 гривень та на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 40 гривень; та сім карту оператора мобільного зв`язку «Life» вартістю 10 гривень, із картою пам`яті «MicroSD» об`ємом 8 Гб, вартістю 85,83 гривні, який знаходився в силіконовому чохлі вартістю 68 гривень, а також гаманець вартістю 44,80 гривень в якому знаходились грошові кошти в сумі 5 000 гривень та 100 доларів США, які відповідно до курсу Національного Банку України становлять суму 2 161,75 гривень, що належали ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникла та викраденим розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 8 817,56 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 не оспорює фактичних обставин справи, доведеності своєї винуватості та кваліфікації дій, проте просить звернути увагу на неправильне, на її думку, зарахування судом першої інстанції, при призначенні їй покарання, строку попереднього ув`язнення.

Зазначає, що судом зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 14 листопада 2016 року, тоді як вона в установі (СІЗО) утримувалася з 19 лютого 2016 року.

Заслухавши в дебатах доповідача, прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинуваченою не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності її винуватості та кваліфікації її дій.

Відтак, суд апеляційної інстанції не надає оцінки означеним обставинам, вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, - доведеною, а кваліфікацію дій за ч. 2 ст. 185 КК України правильно встановленою.

Також не надається оцінки й правильності та обґрунтованості призначеного покарання, його мірі та виду, оскільки вказана обставина також ніким із учасників судового провадження, зокрема, й обвинуваченою, - не оспорюється в апеляційному порядку.

Як встановлено змістом апеляційної скарги, обвинувачена не погоджується із судовим рішенням суду першої інстанції в частині зарахування в строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення, зазначаючи при цьому, що суд першої інстанції, при призначенні їй покарання, у строк покарання врахував строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за дві дні позбавлення волі, - з 14 листопада 2016 року, тоді як вона трималася в СІЗО із 19 лютого 2016 року.

Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Статтею 72 КК України встановлено правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, зокрема, складання покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків.

Відповідно до закону України від 26.11.2015 року «Про внесення змін до кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону, що діяв станом на дату ухвалення оскаржуваного вироку), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
При цьому у строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватою та засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

Цим же вироком ухвалено, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 09 лютого 2016 року по день набрання вироком законної сили (аркуші провадження 58-65, том матеріалів судового провадження).

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, в межах даного кримінального провадження, заходи забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжний захід стосовно обвинуваченої, - не застосовувалися.

Проте, після засудження ОСОБА_7 вище вказаним вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 листопада 2016 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні про залишення ОСОБА_7 в Кропивницькій установі виконання покарань № 14 до вирішення даного кримінального провадження по суті (аркуш провадження 68, том матеріалів судового провадження).

При призначенні судом першої інстанції обвинуваченій покарання, застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК України та визначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, приєднано частину невідбутого покарання, призначеного вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року.

У даному випадку, призначаючи покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, тобто, враховуючи та приєднуючи покарання за попереднім вироком, суд частково приєднав невідбуту частину покарання за попереднім вироком, та відповідно зарахував строк попереднього ув`язнення у межах даного останнього кримінального провадження з 14 листопада 2016 року по день набрання вироком законної сили.

Відтак, зважаючи на зазначене, колегія суддів доводи апеляційної скарги обвинуваченої щодо неправильного зарахування їй у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення, - визнає безпідставними і вважає, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженою ОСОБА_7 , яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4