АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004378 за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дебальцево Васильківського району Дніпропетровської області, громадянки України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Херсон, громадянки України, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ,
обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітніх

обвинувачених ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі /т.2 а.с.п.40-43/ прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи та доведеність вини обвинувачених, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність; виключити з резолютивної часини вироку призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік; вважати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та звільненими на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матерів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 1 рік.

В обґрунтування своїх вимог сторона обвинувачення вказує, що суд приймаючи рішення по справі не вірно застосував положення ст. 105 КК України, внаслідок чого вказане призвело до порушень норм законодавства.

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України звільнено обвинувачених від призначеного судом покарання і застосовано до них примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітніх під нагляд матерів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 строком на 1 рік; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За встановлених у вироку обставин, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 01 листопада 2016 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні торгівельного залу гіпермаркету «Епіцентр-К», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул.Запорізьке Шосе,62-к, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, вступивши у попередню змову та впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, викрали встановлене в ході судового розгляду майно ТОВ «Епіцентр-К», загальна сума якого становить 2 885 гривень 98 копійок, чим спричинили матеріальну шкоду ТОВ «Епіцентр-К» на вказану суму.

Після чого, неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, виконавши усі дії, які вони вважали необхідними для доведення злочину до кінця, намагалися покинути місце скоєння злочину з викраденим товаром, однак, були затримані співробітниками магазину при виході з нього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, обвинувачених та їх законних представників і захисників, які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність їх вини в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах і є правильним, а тому апеляційним судом не перевіряється.
Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегія суддів вважає такими, що знайшли підтвердження при здійсненні апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пункт 1 частини 1 статті 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вперше скоїли злочин середньої тяжкості, щиро розкаялися у скоєному, позитивно характеризуються за місцем проживання та навчання, є неповнолітніми та після притягнення до кримінальної відповідальності не допускали інших правопорушень, належно поводилися за місцем навчання та в побуті, у зв`язку з чим суд законно та обґрунтовано встановив підстави для звільнення обвинувачених від покарання та застосування примусових заходів виховного характеру.
За вироком суду, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі п.3 ч. 2 ст. 105 КК України обвинувачених звільнено від призначеного судом покарання і застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітніх під нагляд матерів строком на 1 рік.
Згідно із ч. ч. 1 і 2 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один із перелічених в даній статті видів примусового заходу виховного характеру, в даному випадку передача неповнолітнього під нагляд батьків.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому, системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» (ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного санкцією статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Цих вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції не врахував вищевказаних вимог ст.105 КК України, у зв`язку з чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: допустив неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що наявні підстави для зміни вироку суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного покарання відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року задовольнити.
Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 січня 2017 року - змінити.
Виключити із резолютивної частини вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 січня 2017 року висновок суду про призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Вважати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та звільненими на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України від покарання із застосуванням до них примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матерів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на строк 1 рік.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4