Справа № 522/7691/17
Провадження по справі № 1-кс/522/7389/17
09 червня 2017 року місто Одеса
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 , зазначив, що 03 травня 2009 року приблизно о 18 годині 00 хвилин біля 9 км. автошляху «Одеса-Іллічівськ» у Овідіопольському районі Одеської області за участю автомобілю «БМВ-520» р/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 стався наїзд на пішохіда ОСОБА_7 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці.
07.05.2009р. за фактом вчинення кримінального правопрушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, була порушена кримінальна справа, в якій його, ОСОБА_3 , визнано потерпілим.
22.10.2012р. розслідування по справі було закінчено та матеріали з обвинувальним висновком відносно ОСОБА_6 за ст. 286 ч.2 КК України, затвердженним заступником прокурора Одеської області 02.11.2012 року, направлено до суду для розгляду по суті.
Ухвалами Овідіопольського районного суду від 26.05.2015р. та апеляційного суду Одеської обл. від 01.10.2015р. кримінальна справа була повернута на додаткове розслідування.
25.11.2015р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань України внесено відомості за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Постановою прокурора відділу прокуратури Одеською області ОСОБА_8 від 17.03.2016 року вказане кримінальне провадження, було закрито на підставі ст.ст. 110 і ч.1 п.2 ст. 284 КПК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р. постанова прокурора відділу прокуратури Одеської області від 17.03.2016р.,- скасована. Матеріали провадження направлено до прокуратури Одеської області для організації та проведення досудового слідства.
Постановою прокурора відділу прокуратури Одеською області ОСОБА_5 від 20.03.2017р. вказане кримінальне провадження закрито на підставі ч.1 п.2 ст. 284 КПК України.
Копія постанови про закриття кримінального провадження потерпілим ОСОБА_9 отримана не була, однак з постановою потерпілий ознайомився тільки 17.04.2017р. у потерпілого ОСОБА_10 , якій отримав її у слідчого 12.04.2016 р., про що свідчить його розписка. У зв`язку із тим, що з 26 лютого по 15 квітня 2017 року потерпілий ОСОБА_9 знаходився за межами України у Канаді, про що свідчать відмітки у його закордонному паспорті просить суд поновити строк для надання до суду скарги відповідно до ст. 303 КПК України на рішення прокурора про закриття кримінального провадження від 20.03.2017р.

Крім того, в скарзі особою, яка подала скаргу, зазначено, що постанова прокурора про закриття кримінального провадження є незаконною та необґрунтованою, оскільки досудове розслідування було здійснено прокурором неповно та поверхнево, а висновки прокурора не відповідають фактичним обставинам справи.
Так, як зазначає ОСОБА_9 прокурор виконав вказівки за ухвалами Овідіопольського районного суду від 26.05.2015р., апеляційного суду Одеської області від 01.10.2015р. та Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р., щодо встановлення автомобіля, що рухався попереду автомобіля БМВ (п. 6), додатково проведення заходів по встановленню інших свідків даної пригоди (п. 7), при необхідності провести слідчі дії для забезпечення повного, всебічного та об`єктивного досліджування обставин кваліфікування дій ОСОБА_6 (п. 8).
Також, при винесенні даної постанови прокурором не прийнято до уваги те, що за ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.10.2015р., в постанові належним чином не вмотивовано, чому проведення комісійної експертизи доручено іншому відомству - Криміналістичному Центру при ГУМВС України в Одеській області, а не фахівцям вищестоящої експертної організації Міністерства Юстиції.
За наявності вказаних вище протиріч, орган досудового слідства повинен їх усунути, прийняти законне і обгрунтоване рішення про винуватість або невинуватість підсудного ОСОБА_11 у пред`явленому звинуваченні.
Формально виконавши тільки частину вимог суду, прокурор не взяв до уваги, що зміна свідком ОСОБА_12 , який є другом водія ОСОБА_6 і у момент ДТП був пасажиром в автомашині, своїх свідчень, даних в ході досудового слідства, після його попередження про кримінальну відповідальність за надання неправдивих свідчень, через п`ять років після здійснення ДТП, будучи знову попередженим судом за надання неправдивих свідчень, кардинально змінив, раніше дані ним в 2009 році свідчення (т.1. а.с. 39-41, 147-148), що істотно вплинуло на висновки призначеної судом першої інстанції комісії експертів НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області від 17.01.2015 р.
Викладаючи в постанові про закриття кримінального провадження від 20.03.2017 року наявні в матеріалах справи свідчення потерпілих, свідків і обвинуваченого, висновки експертиз, посилаючись на останні висновки повторної комплексної судово-медичної, трасологічної та автотехничної експертизи, проведеної у складі комісії експертами різних установ м. Миколаєва (при тому, що автотехнічну частину експертизи проводять ті ж експерти НДКЦ, а ні фахівці вищестоящої експертної організації Міністерства Юстиції, на що звертала увагу колегія суддів апеляційного суду Одеської обл. від 01.10.2015 року), прокурор Купріна приходить до висновку про невинність ОСОБА_6 .
При цьому, прокурор ОСОБА_5 не бере до уваги висновки повторної судово-медичної трасологической експертизи № 350-11/608-12-52 від 03.02.2012 року (т.1 а.с. 329-352), яка прийшла до однозначного висновку, що на момент наїзду на ОСОБА_7 , вона не могла швидко пересуватися.

Крім того, прокурор не взяв до уваги, що висновки експерта ОНІІСЕ ОСОБА_13 у наступній експертизі, де він убачає можливість запобігання водієм ОСОБА_6 здійснення ДТП засновані на проведених комплексних комісійних судово-медичних медико-криміналістичних і автотехнічних експертиз, згідно з висновками яких безпосередньо перед ДТП постраждала ОСОБА_14 стояла (а не падала або бігла), як стверджує ОСОБА_6 і його друг ОСОБА_12 (т.1 а.с. 293-307, 329-365).
Прокурор при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, не обґрунтував, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Посилаючись на зазначене, заявник стверджує, що вищенаведені обставини свідчать про неповноту слідчих дій та передчасне винесення постанови від 20.03.2017 р. про закриття кримінального провадження та просив постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 від 20.03.2017р. за кримінальним провадженням № 0000882 - скасувати, як постановлену передчасно і незаконно.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 та адвокат ОСОБА_4 підтримали скаргу в повному обсязі, та просили суд задовольнити її з наведених вище підстав.
Прокурор, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду скарги, до суду не з`явився.
Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 та дослідивши матеріали закритого кримінального провадження №0000882, приходжу до висновку, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 20.03.2017р. підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з постанови прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_5 від 20.03.2017р. про закриття кримінального провадження №0000882, її мотивувальна частина не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст.110 КПК України.

Так, в мотивувальній частини постанови відсутні посилання на проведення усіх необхідних слідчих дій в рамках досудового розслідування кримінального провадження №0000882.

Так, відповідно до змісту постанови про закриття кримінального провадження №0000882 відсутні відомості, щодо проведення слідчих дій, зазначених в у ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р., а саме щодо встановлення автомобілю, що рухався попереду автомобіля БМВ.
Крім того, відповідно до постанови прокурора відділу про закриття кримінального провадження від 20.03.2017р., вбачається, що органом досудового розслідування з урахуванням розбіжностей була призначена судово-медична, трасологічна та авто технічна експертизи. Натомість мотивувальна частина постанови від 20.03.2017р. містить в собі відомості лише щодо висновку експерта № 105-12/09-1-700 від 10.01.2017р., аналізуючи які, прокурор відділу прийшов до висновку щодо відсутності в діях водія ОСОБА_6 ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, є необґрунтованими висновки прокурора відділу у постанові від 20.03.2017р. щодо відсутності в діях ОСОБА_6 невідповідності вимог Правил дорожнього руху України. Вказані недоліки також були вказані в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р. Однак органом досудового розслідування все таки не було дослідження питання, щодо дотримання водієм ОСОБА_6 п.12.3, 12.6 ПДР при наближенні до місця розміщення наземного нерегульованого пішохідного переходу, та здійснення необхідних дій під час виявлення обвинуваченим перешкоди на проїжджій частині дороги, за умови його руху зі швидкістю 85-95км.год.
Крім того, органом досудового розслідування не виконані вказівки ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р. щодо надання оцінки діям водія ОСОБА_6 щодо дотриманням ним вимог ПДР з урахуванням його показань щодо розміру відстані від моменту коли він помітив пішохода, від початку гальмування та результату експертного висновку № 8520 від 25.08.2009р. щодо необхідної відстані для зупинення автомобілю.
Крім того, постанова прокурора відділу не містить в собі відомості щодо усунення сумнівів суду, зазначених в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 25.05.2016р., а саме щодо відсутності даних щодо проведення слідчих дій з метою визначення гальмівного шляху автомобіля БМВ, його початку та кінця, наявність перешкод на дорозі, їх оглядовість та видимість для визначення можливості запобігання ДТП, чи дійсно водій автомобіля гальмував, якщо так, то чому гальмування призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці.
Крім того, постанова про закриття кримінального провадження від 20.03.2017р. не містить в собі відомості щодо проведення одночасного допиту обвинуваченого, потерпілого та свідків щодо обставин справи з метою усунення протиріч між їх свідченнями.
Відповідно до ст. 110 КПК України резолютивна частина постанови повина містити відомості у тому числі щодо змісту прийнятого процесуального рішення.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України прокурор приймає постанову про закриття кримінального провадження щодо підозрюваного, з підстав, передбачених ч. 1 ст. 284 КПК України.
Натомість в резолютивній частині постанови прокурор відділу прокуратури Одеської області від 20.03.2017р. про закриття кримінального провадження №0000882 не зазначає особу підозрюваного, в діях якого відсутні ознаки якого кримінального правопорушення відсутні.

Зазначена неповнота слідчих дій повинна бути усунена в ході досудового розслідування.

За таких обставин суд змушений погодитись з доводами заявника в судовому засіданні та приходить до висновку що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню як така, що винесена передчасно, без повного з`ясування всіх обставин та з грубими порушеннями чинного кримінально-процесуального законодавства.

Приймаючи до уваги вищевикладене, керуючись ст.ст. 2, 81, 284, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Поновити ОСОБА_3 строк оскарження постанови прокурора про закриття кримінального провадження.
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000882, задовольнити.
Постанову прокурора відділу прокуратури Одеської області від 20.03.2017р. по кримінальному провадженню № 0000882 - скасувати.
Матеріали провадження направити до прокуратури Одеської області для організації та проведення досудового слідства.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1
09.06.2017