Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2459/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин в режимі відеоконференцзв`язку між Гусятинським районним судом Тернопільської області та Копичинецькою виправною колонією Тернопільської області № 112 справу за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, до засудження не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.
Засудженого: 07.10.2015 року Монастириським районним судом Тернопільської області за ст. ст. 307ч.2,309ч.2,70ч.1 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області від 09.12.2015 року вирок Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.10.2015 року в частині призначеного покарання змінено, вважати засудженим за ст. ст. 307ч.2,69,309ч.2,70ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.02.2016 року зараховано в строк призначеного покарання за вироком Монастириського районного суду Тернопільської області від 07.10.2015 року строк попереднього ув`язнення з 25.09.2014 року по 09.12.2015 року у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк покарання так як довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 пояснив, що він зробив для себе відповідні висновки, щиро розкаюється у вчиненому. Своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань ОСОБА_4 вважає клопотання засудженого необґрунтованим, оскільки останній став на шлях виправлення, про те не довів своє виправлення..
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Суд, заслухавши пояснення засудженого, представника установи виконання покарань, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступного.
Відповідно до висновку, викладеному в характеристиці, який відповідає матеріалам дослідженої в судовому засіданні особової справи засудженого, ОСОБА_5 відбуває покарання з 25.09.2014 року, кінець строку 11.07.2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 період часу в установах ДПтС України знаходиться з 29.09.2014 року. Утримуючись у слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
Міру призначеного судом покарання у Копичинській виправній колонії УДПтС України в Тернопільській області (№112) відбуває з 15.01.2016 року.
Із довідки, виданої підприємством Копичинської виправної колонії УДПтС України в Тернопільській області вбачається, що засуджений ВСПС №4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був працевлаштований на виробництві установи у період часу з 01.03.2016 року по 11.05.2016 року та з 15.08.2016 року по 29.09.2016 року у бригаді № 89 цеху по виготовленні плетених меблів з ротановим покриттям. На даний час засуджений на виробництві установи не працевлаштований та з проханням забезпечити його роботою не звертався.
Як слідує із змісту довідки, виданої підприємством Копичинської виправної колонії УДПтС України в Тернопільській області засуджений ВСПС №4 ОСОБА_5 був знятий з виробництва установи у 2016 році у зв`язку із зменшенням обсягів виробництва та відсутністю замовлень по його напряму роботи.
За період відбування покарання в Копичинській виправній колонії УДПтС України в Тернопільській області (№112) характеризувався негативно. За допущені порушення встановленого порядку відбування покарання 2 (два) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Однак, після проведеної із ним виховної та індивідуально - профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону, стягнення погашені у встановленому законом порядку і на даний час характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Адміністрацією установи не заохочувався.
Зазначені обставини підтверджуються довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 від 27.12.2016 року.
Також, як слідує із характеристики, засуджений дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, має завжди охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатні навички для самостійного їх виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться не завжди з розумною ініціативою. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Подолання алкогольної та наркотичної залежності».
Соціально-корисні зв`язки із рідними підтримує шляхом листування та особистих побачень. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
На даний час засуджений на підставі наказу № 623 від 30.08.2016 року навчається в навчальному центрі за професією «швея».
Згідно довідки, виданої медичною частиною Копичинської виправної колонії УДПтС України в Тернопільській області від 03.01.2017 року, засуджений ОСОБА_5 під час перебування в ВК-112 з 18.01.2016 року по 01.01.2017 року в медичну частину за медичною допомогою не звертався. В 2011 році перехворів туберкульозом легень. В даний час знаходиться на диспансерному обліку.
Як встановлено судом, заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, засуджений підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання - 11.11.2014 року. Постійно-діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) не розглядався.
Заохочувальній нормі закону щодо заміни не відбутої частини покарання більш - м`яким покаранням, у відповідності до ст.82 КК України, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 11.07.2015 року. Постійно-діючою комісією колонії засудженому відмовлено в застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не став на шлях виправлення (Протокол № 6 від 26.02.2016 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 11.03.2016 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому було відмовлено у застосуванні до нього ст.81 КК України (протокол № 7 від 25.03.2016 року), як такому що не довів свого виправлення.
Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Таким чином судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не надав суду конкретних переконливих даних про те, що процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст. 154 КВК України, -
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відмовити.
На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя: підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1