Справа № 461/3307/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/792/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з призначенням йому іспитового строку тривалістю два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання з речовими доказами.

ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що 13 березня 2015 року, близько 20 год., перебуваючи у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_3 , маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, відкрито заволодів ноутбуком ОСОБА_10 марки «HP Pavilion», після чого покинув приміщення кафе та втік з місця події.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати та кримінальне провадження закрити.

Вказує, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що не хотів привласнювати ноутбук, а забрав його тому, що ОСОБА_10 не хотів виплатити заробітну плату кухарю кафе ОСОБА_11 , яка була його дівчиною. Крім того, забравши ноутбук, ОСОБА_7 на клаптику паперу написав свій банківський рахунок, своє прізвище і залишив на столі, при цьому зазначив, що поверне ноутбук після того, коли ОСОБА_10 виплатить заробітню плату ОСОБА_11 . Зазначає, що суб`єктивною стороною злочину, передбаченого ст. 186 КК України, є прямий умисел винної особи, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном з корисливим мотивом. В даному випадку відсутня суб`єктивна сторона складу злочину, а тому відсутній склад злочину, передбаченого ст. 186 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які просять апеляційну скаргу задоволити, виступ прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.
На досудовому слідстві дії обвинуваченого ОСОБА_7 були кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством та погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Дана кваліфікація дій ОСОБА_7 під час розгляду справи в суді першої інстанції не знайшла свого підтвердження.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обгрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Такий висновок суду підтверджується сукупністю зібраних і перевірених в судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 186 КК України.

Твердження сторони захисту про незаконне засудження обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 186 КК України, є голослівними і необгрунтованими. У справі відсутні дані про порушення вимог кримінального процесуального закону в ході збирання та закріплення доказів, а відповідно немає підстав для оцінки доказів, які лягли в основу вироку, як недопустимих чи недостовірних.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку й навів у вироку, зокрема:

показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даних ним в суді першої інстанції, про те, що він є власником кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 13 березня 2015 року при розрахунку з ОСОБА_11 , яка працювала у кафе кухарем, було виявлено нестачу, тому ним було відмовлено виплатити їй розрахункові та запропоновано залишитися, щодо з`ясування причин її виявлення. При цьому зазначив, що ОСОБА_7 , який був присутній у кафе, поклав на стіл клаптик паперу, на якому було зазначено номер телефону, та схопив ноутбук та почав втікати з приміщення. Коли він разом з ОСОБА_12 переслідували ОСОБА_7 , то бачили у його руках зброю;

показаннями свідка ОСОБА_12 , даних ним в суді першої інстанції, про те, що 13 березня 2016 року він був присутній у кафе при розрахунку заробітної плати ОСОБА_11 . Виявивши нестачу, ОСОБА_11 було запропоновано половину суми розрахунку, а решту пізніше після з`ясування причин нестачі. Разом з ними у кафе був присутній ОСОБА_7 , який поклав на стіл клаптик паперу із записом номера телефону та схопив ноутбук, зазначивши, що поверне його після розрахунку з ОСОБА_11 . Після цього він разом з ОСОБА_10 переслідували ОСОБА_7 , який тримав у руках зброю та здійснив декілька пострілів;

показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , даних ними кожним окремо в суді першої інстанції, про те, що є патрульними Галицького РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та 13 березня 2015 року під час патрулювання у м. Львові почули крики про допомогу з боку потерпілого. На бічній вулиці до пр. Шевченка у м. Львові, біля готелю «Жорж» ними був затриманий ОСОБА_7 , на якого вказав потерпілий, в якого був виявлений ноутбук, зброя та газовий балончик. показаннями свідка ОСОБА_11 , даних нею в суді першої інстанції, про те, що 13 березня 2015 року вона разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 зібрались у кафе, щоб вирахувати заробітну плату, належну їй при звільненні з роботи. Разом з ними був присутній ОСОБА_7 , який був її хлопцем. Зазначила, що ОСОБА_10 відмовлявся їй виплатити заробітну плату при звільненні, вказавши на нестачу. Після цього вона разом з ОСОБА_7 вийшли з кафе. ОСОБА_7 вирішив повернутися назад у приміщення та через деякий час вийшов з нього. По дорозі їх переслідували ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . По дорозі вони розділились та вона побачила в ОСОБА_7 зброю, якою він вистрелив у повітря;

протоколом огляду місця події від 13 березня 2015 року, згідно якого на вул. Вороного у м. Львові у ОСОБА_7 було виявлено револьвер Ekol python 4.5 та ноутбук;

протоколом огляду предмета від 14 березня 2015 року, згідно якого при огляді фрагменту паперу виявлено напис « НОМЕР_1 ОСОБА_7 2 150 грн.», який був залишений потерпілому.

На виконання вимог закону суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув усі обставини справи в їх сукупності, поклав в основу вироку об`єктивні докази, досліджені в судовому засіданні, та дійшов правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

З огляду на викладене апеляційні доводи адвоката ОСОБА_9 про невідповідність вироку суду першої інстанції про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, вимогам закону та висновків суду фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає безпідставними й до уваги не бере.

Колегія суддів вважає необгрунтованими покликання сторони захисту на недостатність доказів для постановлення обвинувального вироку про визнання його винним за ч.1 ст. 186 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарга адвоката ОСОБА_9 щодо відсутності у діях обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на заволодіння ноутбуком потерпілого ОСОБА_10 та про відсутність суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, у діях обвинуваченого, то дані доводи колегія суддів вважає безпідставними, так як вони не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , відкрито викрадаючи ноутбук, який належав потерпілому ОСОБА_10 , вчиняв зазначені дії у присутності інших осіб, а саме потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 , які розуміли протиправний характер дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а він, у свою чергу, усвідомлював цю обставину.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював, що: ноутбук, яким він протиправно заволодівав, був для нього на цей момент чужим і він не мав на нього права; вилучення цього ноутбука здійснювалося всупереч волі потерпілого ОСОБА_10 , який був власником ноутбука, проте, незважаючи на це, обвинувачений бажав заволодіти ним або обернути на свою користь чи користь ОСОБА_11 .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи встановлено, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно розглянувши всі обставини справи в їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України оцінив зібрані у справі докази і дав у вироку аналіз усіх доказів, які ствердили обвинувачення.

З урахуванням зазначених вище обставин колегія суддів визнає правильним висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, а викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 доводи про відсутність в його діях складу злочину не бере до уваги як безпідставні.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 вважає необгрунтованою. Вирок суду постановлений з дотриманням вимог ст. ст. 370-376 КПК України, є законним, обгрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
вирок Галицького районного суду м. Львова від 11 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а для обвинуваченого в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4