№ 1-кп/755/123/16

УХВАЛА
12 січня 2017 року Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт, внесений до ЄРДР за №0011006 від 23 серпня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської обл., с.м.т. Коцюбинське, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Приморського районного суду м. Одеса від 05 листопада 2012 року за ч. 2 ст.186, ст.69 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 05 листопада 2012 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В проваджені Дніпровського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що спливає визначений ухвалою суду строк тримання останнього під вартою та ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати.

Захисник та обвинувачений, заперечували проти продовження строку тримання під вартою та просили змінити міру запобіжного заходу на будь яку іншу не пов`язану з утриманням під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою було обрано, враховуючи наявність ризиків регламентованих ч. 1 ст. 177 КПК України та даних про його особу з урахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання встановленим ризикам.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування/продовження заходів забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені суддею ризики та обставини визначені п.п.1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа останнього перестала бути суспільно небезпечною.

Додаткових характеризуючих даних на обвинуваченого, які б були не відомими судді при обранні запобіжного заходу надано не було так, як на момент обрання йому запобіжного заходу, так і на цей час, він має ті ж саме анкетні та характеризуючі данні.

В свою чергу, суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходять за межі розумних строків, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінуються, кореспондуються з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який відноситься до категорії тяжких злочинів, неодноразово не з`являвся в судові засідання та ухилявся від явок до суду, у зв`язку з чим відносно останнього були застосовані примусові приводи в судові засідання та оголошено його в розшук. На думку суду перебуваючи на волі ОСОБА_5 може перешкодити кримінальному провадженню з метою ухилення від кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків, що свідчить про те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати, а тому суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення його присутності в суді, інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити у межах двох місяців, а саме по 06 березня 2017 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-316,369 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку утримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області залишити без змін та продовжити строк вказаного запобіжного заходу по 06 березня 2017 року, включно.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: