Справа № 461/723/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/113/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у справі № 461/723/17 за клопотанням старшого детектива - заступника керівника Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

з участю :

секретаря ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2017 року, якою клопотання детектива задоволено частково і відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК

в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів із визначенням застави у розмірі 6250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить десять мільйонів гривень.

В обґрунтування зазначає, що при розгляді клопотання слідчий суддя безпідставно прийшов до висновку про необхідність отримання органом досудового розслідування згоди Вищої ради правосуддя на застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки згідно положень ст. 128 Конституції та ст. 482 КПК суддя не може бути затриманий та утримуватися під вартою чи арештом до винесення щодо нього обвинувального вироку, крім його затримання під час або відразу після вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину. При цьому слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_8 був затриманий правоохоронними органами на місці вчинення особливо тяжкого злочину. З врахуванням цього вважає, що у такому випадку згода Вищої ради правосуддя на затримання ОСОБА_8 і його тримання під вартою не є обов`язковою, а висновки слідчого судді в ухвалі про обов`язковість такої згоди, безпідставними.

Також безпідставним вважає і висновок слідчого судді про недоведеність прокурором необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом. Наявність ризиків у кримінальному проваджені обґрунтовується характером і обставинами вчинення злочину ОСОБА_8 , а саме тривалістю вчинення ним дій спрямованих на заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, його наміром та можливістю в силу свого становища впливати на свідків та іншого підозрюваного у кримінальному провадженні, що негативно вплине на їх намір і можливість давати правдиві та послідовні покази під час досудового розслідування. Зважаючи на тяжкість злочинів у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 та враховуючі дані про його особу і характер вчиненого кримінального правопорушення можна прийти до висновку, що у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу останній, залишаючись на волі, завдяки своєму становищу негативно впливатиме на хід досудового розслідування у кримінальному провадженні, безпосередньо впливатиме на учасників кримінального провадження та може переховуватися від органів досудового розслідування і суду. Приймаючи до уваги наведене вважає, що застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор свої вимоги підтримав.

Захисник ОСОБА_9 та підозрюваний ОСОБА_8 з апеляційною скаргою прокурора не погодились і просили залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про обставини справи, зміст ухвали та доводи апеляційної скарги, виступи сторін з приводу поданої апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Із змісту повідомлення про підозру від 27.01.2017 у кримінальному провадженні №0004087 вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому в особливо великих розмірах, а також закінченому замаху на підбурювання до надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище та іншими службовими особами, в інтересах того, хто надає таку вигоду та інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого їм службового становища, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 369 КК України.

26 січня 2017 року о 19 год. 50 хв. на місці події ОСОБА_8 був затриманий детективами Національного антикорупційного бюро України в порядку ст. 208 КПК.

28 січня 2017 року старший детектив - заступник керівника Першого відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного Підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 6250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 10 000 000 ( десять мільйонів ) гривень, пославшись на наявність ризиків, передбачених пунктами 1- 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ухвалою слідчого судді від 29 січня 2017 року клопотання задоволено частково і до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, строком на два місяця, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.
Вказане рішення є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог ст.ст. 193, 194, 482 КПК, а наведені у ньому висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Так, згідно ст.ст. 9, 370 КПК судове рішення має бути законним, тобто постановленим з додержанням вимог Конституції України, кримінального процесуального закону, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України та інших актів законодавства.
Відповідно до Указу Президента України № 1091/2009 від 22 грудня 2009 року ОСОБА_8 був призначений на посаду судді Солом`янського районного суду м. Києва і на момент його затримання та розгляду клопотання детектива був суддею.
Главою 37 Кримінального процесуального кодексу України передбачено особливий порядок кримінального провадження щодо окремої категорії осіб, у тому числі й щодо суддів.
Згідно ст. 482 КПК та ст. 126 Конституції України ( основний закон ), затримання судді чи утримання його під вартою чи арештом здійснюється за згодою Вищої ради правосуддя. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку судом, за винятком затримання судді під час або відразу після вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Отже, даними нормами закону чітко визначено, що застосування щодо судді запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є можливим тільки при наявності на це згоди Вищої ради правосуддя.
Як вбачається з матеріалів справи, на момент розгляду клопотання такої згоди Вищою радою правосуддя надано не було.
За таких обставин слідчий суддя районного суду обґрунтовано і правильно прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання детектива та застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК, який буде необхідним і достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки у кримінальному провадженні.
Доводи апеляції прокурора про можливість застосувати до судді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без згоди Вищої ради правосуддя у випадку його затримання під час або відразу ж після вчинення ним тяжкого або особливо тяжкого злочину суперечать вказаним вимогам закону та є безпідставними.
Враховуючи наведене підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29 січня 2017 року, якою клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково та застосовано щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11