АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/235/17 Справа № 705/7382/16-к Категорія: ч. 1 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каражал, Республіка Казахстан, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працює, неодруженого, на утриманні дітей не має, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 18.03.2013 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2) 21.01.2015 Уманським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.03.2013 у виді одного місяця позбавлення волі та остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На підставі затвердженої угоди від 25.11.2016 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором Уманської місцевої прокуратури ОСОБА_8 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_7 з іншого боку, останнього визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ч. 1, 4 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, повністю невідбутої частини покарання за попереднім вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2015 у виді одного року семи місяців дев`ятнадцяти днів позбавлення волі, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк два роки сім місяців і дев`ятнадцять днів.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з дня ухвалення вироку з 21.12.2016.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в остаточно визначений строк покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні з 03.11.2016 по 20.12.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 440,20 гривень. Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені, діючи умисно, 20.09.2016, приблизно о 10 год., в адміністративних межах Старобабанівської сільської ради за межами с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області в урвищі неподалік від поля, що прилягає до вул. Шевченка вказаного населеного пункту, з метою придбання та виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу; розуміючи незаконність своїх дій та відповідальність за них, для власного вживання, незаконно придбав, обірвавши листки та верхові частини з сухої рослини коноплі. В подальшому шляхом перетирання та подрібнення руками сухих листків коноплі він незаконно виготовив наркотичний засіб, який помістив до аркушу паперу, з якого виготовив пакунок, та зберігав при собі для власних потреб, не переслідуючи мети збуту.

Того ж дня він переніс вказані подрібнені листки коноплі до місця відбування покарання, а саме до спального приміщення дільниці соціальної реабілітації Старобабанівської виправної колонії (№ 92), що в с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області по вул. Шевченка, для подальшого зберігання.

27.09.2016 року приблизно о 15 год. під час обшуку спальних приміщень дільниці соціальної реабілітації Старобабанівської виправної колонії (№ 92) інспекторами відділу нагляду і безпеки СВК-92 в тумбочці, якою користується засуджений ОСОБА_7 , було виявлено вказаний вище паперовий пакунок, в якому знаходилась подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка згідно з висновком експерта № 2/1315 від 30.09.2016 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 8,373 грама.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи вирок суду незаконним, указує, що судом першої інстанції при розгляді справи було порушено норми та вимоги КПК при вирішенні питання щодо його винуватості у інкримінованому йому правопорушенні за ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав подану апеляційну скаргу та пояснив, що в угоді про визнання винуватості і у вироку суду по-різному указана дата, яка є початком строку відбування ним призначеного покарання. В угоді визначено 03 листопада 2016 року, а у вироку 21 грудня 2016 року. Вбачає в цьому невідповідність. Інші аспекти ним не оскаржуються.

Прокурор просив відхилити апеляційну скаргу, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався в повному обсязі.

Відповідно до змісту вироку суду 25.11.2016 на стадії досудового розслідування між прокурором Уманської місцевої прокуратури Черкаської області ОСОБА_8 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в цьому кримінальному провадженні, та ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості, яка скріплена їхніми підписами та підписана також захисником ОСОБА_9 .

Згідно з цією угодою: її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України; підозрюваний ОСОБА_7 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, і зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні; відшкодувати державі процесуальні витрати на проведення експертизи в сумі 440,20 гривень. Також сторони узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_7 та на яке він дав свою згоду, а саме: покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді одного року позбавлення волі, із застосуванням норм ч. 1, 4 ст. 71 КК України про приєднання до призначеного покарання за цим вироком повністю невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2015 та зарахуванням у строк остаточно визначеного покарання до відбування строку попереднього ув`язнення в цьому кримінальному провадженні за правилами ч. 5 ст. 72 КК України з дня обрання запобіжного заходу 03.11.2016. В угоді також зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди відповідно до ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд врахував вимоги закону.

Так, під час призначення ОСОБА_7 на підставі угоди про визнання винуватості від 25.11.2016 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до положень Загальної частини цього ж кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий і відбуває покарання у виді позбавлення волі за умисний тяжкий злочин, за місцем відбування покарання характеризується негативно, враховуючи наявність обставини, яка пом`якшує покарання, щирого каяття, та наявність обставини, яка обтяжує покарання, рецидив злочинів, суд погодився з умовами угоди про визнання винуватості та визнав, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк. Також суд погодився з умовами угоди щодо застосування норм ч. 1, 4 ст. 71 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків шляхом приєднання повністю невідбутої частини покарання за вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21.01.2015 станом на день обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (на 03.11.2016) у виді позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців 19 днів до покарання, призначеного за цим вироком.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчинених злочинів, його характеру, особі винного.

Суд обґрунтовано приєднав до покарання за новим вироком частину покарання за попереднім вироком, й визначив сукупне покарання, яке є більшим за кожне з двох окремих покарань, як того вимагає ч. 4 ст. 71 КК України.

Стосовно доводів обвинуваченого про невідповідність визначення судом у вироку дати початку відбування ним покарання, колегія суддів не вбачає їх обґрунтованими, адже строк попереднього ув`язнення обвинуваченого, починаючи з 03 листопада 2016 року згідно з вироком був врахований у строк покарання на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, тобто вироком жодним чином не порушено право обвинуваченого на справедливий обрахунок строку його покарання згідно з вимогами закону.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 20.12.2016 по 24.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :