Провадження №11-сс/772/311/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
08 червня 2017 рокум. Вінниця
судді Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_3 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року, відносно ОСОБА_5 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2017 року задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб до 29.07.2017 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 за ч.4 ст.296 КК України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 просить ухвалу міського суду від 02.06.2017 року відносно останнього скасувати та ухвалити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
За наслідками апеляційного розгляду ухвалено судове рішення, згідно з яким ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду від 02.06.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишено без змін.
З прийнятим колегією суддів рішенням не погоджуюсь з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Пленум ВСУ в своїй постанові №4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» звертає увагу судів, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені КПК, не можуть забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, і його належної поведінки.
Вказано на необхідність врахування при обранні запобіжного заходу: вік підозрюваного, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, наявність судимостей, спосіб життя.
Пленум ВСУ роз`яснює судам, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного.
Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі відомості про особу підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_5 не має судимості, має постійне місце проживання та реєстрації, є особою молодого віку, з 20-ти річного віку приймав участь в бойових діях на Сході України /УБД серія НОМЕР_1 /, 14.08.2014 року під час виконання бойового завдання в районі села Новосвітлівка-Хрящувата Луганської області отримав вогнепальні поранення (мінно-вибухове осколкове поранення) м`яких тканин потиличної ділянки з пошкодженням кісток черепу та сідничної ділянки зліва, отриманні підозрюваним поранення пов`язані із захистом Батьківщини /довідка про обставини поранення від 10.05.2016 року №02/19, свідоцтвом про хворобу №541-п від 26.05.2016 року ВЛК НВМКЦ «ГВКГ», довідкою №300 від 20.08.2014 року ВЛК ВМКЦ Центрального регіону/.
Крім того, вважаю що не враховано той факт, що ОСОБА_5 приїхавши до м.Києва, приймав участь в «Революції Гідності», незважаючи на молодий вік, в серпні 2014 року був прийнятий на військову службу, у складі ЗСУ проходив службу в зоні дії АТО ( АДРЕСА_1 ), де неодноразово потрапляв під обстріли, бачив загибель товаришів, 14.08.2014 року отримав вогнепальні поранення пов`язані із захистом Батьківщини, проходив лікування у ВМКЦ Центрального регіону, за рішенням ВЛК надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів, яку за власним бажанням не використав та повернувся в зону АТО (свідоцтво №541-п).
Вважаю, що вказані обставини, виходячи із рішення слідчого судді та колегії суддів про обрання найбільш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 залишились не врахованими, проігноровано роз`яснення згаданої вище постанови Пленуму ВСУ №4 від 25.04.2003 року у якій прямо вказано про обов`язкове дослідження та врахування відомостей, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, способу життя, які можуть свідчити про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків та не займатиметься злочинною діяльністю.
Ні матеріалами кримінального провадження, ні в ході апеляційного розгляду не встановлено даних які б вказували на активну роль підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні хуліганських дій в ході досліджуваної події, участь його у бійці, спричинення (погрози) ним будь-кому тілесних ушкоджень, встановлено що він не мав при собі і не застосовував зброю, тому, в сукупності із характеризуючими даними про особу ОСОБА_5 , які вважаю виключними та вагомими, наявністю постійного місця проживання та реєстрації, відсутності судимості, висновок колегії суддів про необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства шляхом тримання під вартою є не справедливим.
Разом з тим, слідчий суддя та колегія суддів обираючи підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не взяли до уваги вищезазначені обставини, тому вважаю, що у колегії суддів були юридично-правові підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, часткового задоволення клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України із застосуванням електронного браслету, що змогло б забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти згаданим ризикам і саме таке рішення було б законним та справедливим.
Варто наголосити, що ОСОБА_5 , в молодому віці тривалий час брав участь у військовому конфлікті по захисту Батьківщини, отримав важкі поранення, перебуває у стані високої нервово-психічної напруги, реадаптації з умов війни до мирного життя, має за своїми плечима не тільки життєвий унікальний досвід, але і величезну низку проблем, викликаних участю у бойових діях, тому за вказаних мною вище обставин в сукупності (обставини справи, конкретна роль підозрюваного у досліджуваній події, відомості про його особу) підозрюваний не мав би бути ізольованим від суспільства триманням під вартою.
Суддя: ОСОБА_3