У Х В А Л А справа 274/3476/13-к провадження: 1-в/0274/456/13

12.12.2016 року м. Бердичів
Бердичівській міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 ; представника Бердичівського ВКВІ ОСОБА_4 ; засудженого ОСОБА_5 ; захисника ОСОБА_6 , розглянувши подання Бердичівського ВКВІ про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, українцю, громадянину України, з неповною середньою освітою, неодуженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,
в с т а н о в и в :
згідно вироку Корольовського районного суду м. Житомира від 06.03.2012 року ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 289 ч. 2, 69, 198, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.ст.75,104,76 КК України засудженому встановлений іспитовий строк 2 роки, протягом якого він зобов`язаний з`являтись на реєстрацію в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти вищевказану інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Як вбачається з подання, засуджений зарекомендував себе з негативної сторони, неодноразово порушував обов`язки, покладені на нього судом.
Так, 19.11.2012 року ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації до Бердичівського ВКВІ без поважних причин, за що 26.11.2012 року йому було винесено перше офіційне застереження у вигляді письмового попередження та повторно роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням.
Не зважаючи на проведену роботу виховного характеру, засуджений не з`явився для реєстрації 14.01.2013 року, за що 15.01.2013 року йому було винесено друге офіційне застереження у вигляді письмового попередження та в черговий раз проведено бесіду виховного характеру.
Не зробивши для себе вірні висновки, не бажаючи ставати на шлях виправлення, засуджений ОСОБА_5 не з`явився для реєстрації до Бердичівського ВКВІ без поважних причин 04.02.2013 року, за що 11.02.2013 року йому було винесено третє застереження у вигляді письмового попередження.
07.05.2013 року засуджений ОСОБА_5 в черговий раз проігнорував обов`язок, покладений на нього судом, і не з`явився для реєстрації. Крім цього, маючи намір ввести в оману працівників підрозділу кримінально-виконавчої інспекції, засуджений надав пояснення, згідно якого причиною неявки на реєстрацію 07.05.2013 року стало його перебування в якості донора в Житомирському обласному центрі крові, про що зобов`язався надати відповідну довідку. Однак, маючи сумнів щодо правдивості слів засудженого, Бердичівський ВКВІ зробив відповідний запит до Житомирського обласного центру крові Житомирської обласної ради.
07.06.2013 року до Бердичівського ВКВІ з Житомирського обласного центру крові надійшла відповідь на запит, відповідно до якої засуджений ОСОБА_5 був донором декілька раз, однак, жодна із вказаних дат у повідомленні не стосується допущених засудженим неявок на реєстрацію.
В свою чергу засуджений ОСОБА_5 не лише не надав відповідну медичну довідку, а й не з`явився для реєстрації до Бердичівського ВКВІ 03.06.2013 року та 10.06.2013 року. Причини не повідомив, телефон вимкнув.
За таких обставин 13.06.2013 року Бердичівський ВКВІ звернувся до суду з вищевказаним поданням.
Засуджений ОСОБА_5 в судові засідання не з"являвся, тому ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.11.2013 року був оголошений в розшук.
На даний час ОСОБА_5 утримується в Житомирській УВП (№ 8) та відносно останнього розглядається кримінальне провадження в Богунському районному суді м. Житомира за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України. Крім того, вироком Корольовького районного суду м. Житомира від 11.11.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України.
В судовому засіданні представник Бердичівського ВКВІ подання підтримав в повному об"ємі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що не з"являвся на реєстрацію, оскільки не було змоги. Його викликали до ВКВІ та попереджали про недопущення неявки на реєстрацію. Щодо подання покладається на розсуд суду.
Прокурор вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки є всі підстави для направлення засудженого відбувати покарання за вироком суду.
Захисник просить врахувати усі обставини та пояснення засудженого.
Відповідно до ст. 78 ч. 2 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Вислухавши представника ВКВІ, засудженого, думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали особової справи, суд прийшов до висновку про підставність подання і про можливість його задоволення, оскільки засуджений не виконував обов`язки покладені на нього судом, був оголошений в розшук. Щодо останнього порушено ряд кримінальних проваджень. Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 11.11.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ст. 185 ч.2 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.
Керуючись ст. 78 ч. 2 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 369, 372, 537, 539 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
засудженого ОСОБА_5 направити для відбування покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Корольвського районного суду м. Житомира від 06.03.2012 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1