Провадження № 1-в/317/48/2017
Справа № 317/381/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника органу виконання покарань ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Біленьківською виправною колонією № 99 УДПтС України в Запорізькій області в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Запоріжжя, до арешту мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-14.02.2014 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст.185,ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 185,ст.ст. 70, 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.

-01.04.2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.307, ст. 69, ст. 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

-11.08.2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71, ч.3 ст. 78 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 01.04.2014 року, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Засудженого 03.09.2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком від 11.08.2014 року, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.02.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 23.04.2014 року по 06.10.2014 року(включно) на підставі ч. 5 ст.72 КК України.

ВСТАНОВИВ:
До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання адміністрації Біленьківської виправної колонії № 99 УДПтС України в Запорізькій області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , в якому зазначено, що ОСОБА_5 засуджений 03.09.2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст.70 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком від 11.08.2014 року, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 9 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 29.02.2016 року зараховано строк тримання під вартою з 23.04.2014 року по 06.10.2014 року(включно) на підставі ч. 5 ст.72 КК України.

Початок строку : 03.09.2014 року Кінець строку : 11.08.2018 року.

Станом на 20.01.2017 року відбув більш як 2/3 строку покарання, тобто 3 роки 2 місяці 8 днів.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.04.2014 року. Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі допустив 1 порушення режиму тримання, заохочень не мав.

В Біленьківській виправній колонії №99 відбуває покарання з 07.11.2014 року. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 3 заохочення правами начальника відділення СПС та 1 заохочення правами начальника установи.

На виробництві установи працевлаштований різноробочим на дільниці «Поліетилен». До роботи ставиться сумлінно. За вироком суду цивільного позову не має. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботах по благоустрою місця позбавлення волі, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного впливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні із засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості . Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Суспільно корисні зв`язки з рідними підтримує. Провину у скоєному злочині визнає.

Судове засідання проводиться у режимі відеоконференції на підставі ст.336 КПК України.
В судовому засіданні представник адміністрації Біленьківської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№99) ОСОБА_4 підтримав подання та просить суд його задовольнити, вважає, що засуджений довів своє виправлення.
Прокурор не заперечував проти задоволення подання.
Засуджений підтримав подання про умово-дострокове звільнення та просив його задовольнити.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого ОСОБА_5 , висновок прокурора, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Засуджений ОСОБА_5 на час розгляду подання відбув більш ніж 2/3 строку покарання, а тому суд констатує, що строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений відбув.
Щодо інших підстав для умовно-дострокового звільнення, суд виходить з наступного.
Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Суд, вивчивши особову справу засудженого, з якої вбачається, що засуджений дійсно характеризується позитивно, має заохочення, вислухавши його пояснення, точку зору представника адміністрації, який вважає, що засуджений довів своє виправлення, висновок прокурора, який не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого, вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.81 КК України, ст. 336, ст.537, ч.2, ч.3, ст.539 КПК України, ст.153, 154 КВК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 на строк 1 рік 6 місяців 2 дні.
Зарахувати в строк відбутого покарання час знаходження в місцях позбавлення волі до моменту фактичного звільнення.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.
У разі подання апеляції прокурором, виконання ухвали зупиняється.
Суддя: ОСОБА_1