Провадження № 1-кс/201/367/2017
УХВАЛА
Іменем України
07 лютого 2017 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника зацікавленої особи ОСОБА_5 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на квартиру, -
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання, подане в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання заявник зазначив, що у межах кримінального провадження № 0004427 від 20.10.2016 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 накладено арешт на зазначену квартиру, яка не має жодного відношення до обставин вищезазначеного кримінального провадження. В ході накладення арешту не був з`ясований власник майна, наявність статусу потерпілого у ОСОБА_7 , наявність заявленого ним цивільного позиву до ОСОБА_6 .

Арештована квартира, яка нібито стала об`єктом шахрайський дій, ніколи не перебувала у власності ОСОБА_7 , а належить на праві власності ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 30.12.1998 №2604/1 та записом в реєстрову книгу № 497п за реєстровим № 1302-553 від 11.04.2001 КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації». Враховуючи те, що ОСОБА_6 не є підозрюваною, обвинуваченою у кримінальному провадження, накладення арешту на належне їй майно є безпідставним. На думку заявника, зі змісту показань та заяв ОСОБА_7 випливає, що саме ОСОБА_6 є потерпілою від шахрайських дій.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав в ньому викладених, просив клопотання задовольнити, надавши аналогічні пояснення.

Прокурор в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В минулому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, відзначивши (у межах таємниці слідства), що наразі у кримінальному провадження здійснюється досудове розслідування, в ході якого ОСОБА_7 надав свідчення про те, що його матір ОСОБА_6 ввела в оману її невістка ОСОБА_8 , скориставшись її недієздатним станом, заволодівши її майном, у т.ч. квартирою по АДРЕСА_2 , тому існує велика вірогідність, що вона заволодіє й даною квартирою. Просив відмовити у задоволенні клопотання про скасуванню арешту, оскільки це може призвести до відчуження квартири.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_7 , за клопотанням якого було накладено арешт, в останнє судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В минулому судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, відзначивши, що наразі ОСОБА_7 подано до суду заяву про визнання ОСОБА_6 недієздатною. У справі відкрито провадження. Тому просив відмовити у задоволенні клопотання.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, прокурора, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали клопотання та матеріали провадження, приходжу до такого висновку.

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 по справі № 201/15123/16-к (провадження № 1-кс/201/9026/2016) задоволено клопотання потерпілого ОСОБА_7 про арешт майна та накладено у кримінальному провадженні № 0004427, внесеному до ЄРДР 20.10.2016 арешт, у т.ч. на майно, яке належить ОСОБА_6 квартиру, розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаної ухвали вбачається, що ОСОБА_7 в обґрунтування клопотанням про арешт, вказував, що провадження розпочато 20.10.2016 за його заявою щодо неправомірних дій невстановлених осіб та ОСОБА_9 , які шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою по АДРЕСА_3 та вже заволоділи нерухомим майном потерпілого, а саме, квартирою по АДРЕСА_4 та чотирма торгівельними павільйонами на пл. Старомостовій (Островського) у м. Дніпро, за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час допиту потерпілий ОСОБА_7 показав, що в червні 2007 року, по досягненню 24-х річного віку, батько ОСОБА_10 подарував йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яку придбав за власні кошти у 2003 році. Квартира була оформлена на матір ОСОБА_6 , однак фактично належала вже на той момент ОСОБА_7 , оскільки батько саме для ОСОБА_7 її купував.

З червня 2007 року по червень 2008 року ОСОБА_7 мешкав у вказаній квартирі самостійно. З червня 2008 року він почав там мешкати із дівчиною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якою в жовтні 2009 року одружився та вони продовжили мешкати за вказаною адресою. У них народився син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2014 році помер батько ОСОБА_7 - ОСОБА_10 . Мати ОСОБА_6 почала зловживати спиртними напоями та вживати заспокійливі медичні препарати. Всі справи батька, бізнес почав вести ОСОБА_7 самостійно. ОСОБА_8 часто ходила з ним на роботу та отримувала інформацію щодо бізнесу, процесу роботи.

ОСОБА_7 почав вбачав в поведінці дружини корисливі мотиви, направлені на отримання від нього та його сім`ї вигоди. ОСОБА_9 , скориставшись поганим станом матері, увійшовши до неї в довіру, оговорюючи ОСОБА_7 з негативного боку, маніпулюючи спільною дитиною, добилась того, що стосунки ОСОБА_7 з матір`ю погіршились.

ОСОБА_9 завела близькі стосунки із чоловіком ОСОБА_13 , довела сімейні стосунки майже до розлучення. Всі спроби ОСОБА_7 зберегти сім`ю були марними. Внаслідок чого він був змушений залишити свою квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , заради дитини. На теперішній час ОСОБА_14 має з ОСОБА_13 близькі стосунки.

Далі ОСОБА_9 , користуючись поганим станом матері, тривалий час, з травня 2016 року, продовжила ще більше входити до неї в довіру, наполегливо кожного дня приходити до квартири, розташованій у АДРЕСА_1 , яку придбав у 1998 році батько ОСОБА_7 та оформив на мати ОСОБА_6 . Дар`я приносила їй горілку, їжу, велику кількість сильнодіючих медичних препаратів - антидеприсантів, заспокійливих препаратів, від тиску, тощо, які остання вживає у великій кількості. Таким чином ОСОБА_8 довела її до безпорадного стану, психічної хвороби та алкогольної залежності. Мати неадекватно себе поводить, неадекватно реагує на дійсність. На протязі останніх трьох місяців вона навіть не виходить із вказаної квартири, в квартирі безлад.

ОСОБА_8 , діючи спільно із невстановленими особами, навмисно довела ОСОБА_6 до безпорадного стану, скориставшись цим в корисливих цілях, та шахрайським шляхом намагаються заволодіти квартирою по АДРЕСА_1 . Про цей факт ОСОБА_7 повідомила мати ОСОБА_6 під час телефонної бесіди, а саме, що Дар`я на теперішній час займається продажом даної квартири.

Також ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом матері, 16.08.2016, шахрайським шляхом, заволоділа квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , а саме, ОСОБА_6 подарувала їй вказану квартиру, а не онуку - ОСОБА_15 . При цьому ОСОБА_16 не порадилась ні з ким, нікому нічого не казала.

Також ОСОБА_10 27.09.1999 засновано ТОВ «О`КЕЙ», юридична адреса: м. Дніпропетровськ, пл. Островського 2/25. В подальшому, в 2001 році батько ОСОБА_10 змінив засновників підприємства та ввів у склад засновників мати ОСОБА_6 із уставним капіталом 70 відсотків, ОСОБА_17 із уставнім капіталом 15 відсотків та ОСОБА_18 із уставним капіталом 15 відсотків. ОСОБА_7 працював на ТОВ «О`КЕИ» з 2006 року юрисконсультом. Під час роботи, ТОВ «О`КЕЙ» отримало дозвіл та збудовано чотири об`єкти нерухомого майна чотирьох торгівельних павільйонів.

Фактично керував ТОВ «О`КЕЙ» батько ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_6 лише підписувала документи, які їй надавав ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , в подальшому після смерті ОСОБА_10 тільки ОСОБА_7 . Жодного разу з 1999 року мати ОСОБА_6 на роботу в офіс не приїжджала, вперше приїхала в лютому 2015 року, після смерті батька та двічі в серпні 2016 року. Всього вона була на офісі 3 рази.

ОСОБА_8 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_6 , 16.09.2016 шахрайським шляхом змусила оформити останню договір купівлі -продажу на вказані чотири об`єкти нерухомого майна ТОВ «О`КЕЙ» зі своєю матір`ю ОСОБА_19 , яка зареєструвала право власності нерухомості за собою та намагається перепродати їх.

Отже, ОСОБА_7 спричинено матеріальну шкоду у вигляді не менше ніж 3,000 000 грн. Також може бути доведений злочинний умисел на продаж квартири ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 , яка коштує не менш ніж 5 000 000 грн. 27.10.2016 потерпілим ОСОБА_7 у кримінальному провадженні подано цивільний позов.

Під час допиту свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_17 показали, що ОСОБА_10 21.09.1999 року фактично засноване ТОВ «О`КЕЙ». 23.03.2001 ОСОБА_10 змінив засновників підприємства та ввів в склад засновників ОСОБА_6 з уставним капіталом 70 відсотків, ОСОБА_17 з уставним капіталом 15 відсотків та ОСОБА_18 з уставним капіталом 15 відсотків. Під час роботи ТОВ «О`КЕЙ» отримано дозвіл та забудовало чотири торгівельні павільйони у м. Дніпро.

Весь час фактично керував ТОВ «О`КЕЙ» ОСОБА_10 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 . ОСОБА_6 лише підписувала документи, які їй надавав ОСОБА_10 та ОСОБА_20 . Після смерті ОСОБА_10 у 2014 році документи передавав тільки ОСОБА_20 . Жодного разу з 1999 року ОСОБА_6 на роботу в офіс не приїжджала, вперше приїхала в лютому 2015 року, після смерті ОСОБА_10 , та двічі в серпні 2016 року. Тобто, всього вона була на офісі 3 рази.

В серпні 2016 року ставились питання щодо подальшої роботи підприємства. Консенсусу досягнуто не було оскільки ОСОБА_6 поводила себе не адекватно, нервозно, провокувала конфліктну ситуацію, висловлювалась нецензурною лексикою в її бік та в адресу ОСОБА_17 . За зовнішніми ознаками ОСОБА_21 та манері її поведінки можна стверджувати, що вона зловживає спиртними напоями. Крім того, ОСОБА_6 тривалий час вживає транквілізатори. Тому розмова про подальшу роботу підприємства не відбулась.

25.08.2016 ОСОБА_6 в супереч Закону України «Про господарські товариства» без відома та проведення зборів засновників ТОВ «О`КЕЙ», виключила із засновників ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .

16.09.2016 ОСОБА_6 незаконно продала нерухоме майно ТОВ «О`КЕЙ», оформивши його на матір ОСОБА_9 - ОСОБА_19 , яка зареєструвала право власності на нерухоме майно за собою та намагається його перепродати.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Вирішуючи вимоги заявника, суд бере до уваги те, що арештована квартира у АДРЕСА_1 , наразі належить на праві власності ОСОБА_9 , що не заперечується сторонами захисту та обвинувачення.

На даному етапі досудового розслідування допитаний лише сам потерпілий ОСОБА_7 , який вказує на те, що на його думку його матір ввели в оману, скориставшись її безпорадним станом. Проте сама ОСОБА_6 не допитана щодо обставин відчуження нею арештованої квартири, свого фізичного стану, психічного відношення до правочину, не проведена експертиза, якою б було встановлений фізичний стан ОСОБА_6 . Отже, наразі не встановлено як ознак її безпорадного стану, так і введення її в оману. Окрім того, останньою не заявлено цивільний позов. Як встановлено у ході розгляду клопотання, у кримінальному провадженні сама ОСОБА_6 не є потеплілою від злочину. Суду не надано доказів того, що майно арештоване з метою його збереження, запобігання його втратити, відчуження.

Суду не надано доказів того, що у кримінальному провадження встановлена підозрювана особа, або та, яка може бути підозрюваною, а також не встановлені інші особи, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а отже, не встановлено достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку із чим суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

До того ж, слідчий суддя вважає за необхідне послатися на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

З огляду на це слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право заявників на вільне використання своєю власністю, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України, «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Ураховуючи викладене, вимоги клопотання про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170 174, 532 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 на майно задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2016 по справі 201/15123/16-к (провадження № 1-кс/201/9026/2016), на майно, яке належить ОСОБА_6 , розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 07 лютого 2017 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 10 лютого 2017 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1