У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на постановлені відносно нього судові рішення,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку постановлених відносно нього судових рішень.

Відповідно до вимог п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Так, засуджений, обґрунтовуючи незаконність, на його думку, постановлених відносно нього судових рішень, фактично наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження, а також оцінки доказів, що, з огляду на вимоги як ст. 438, так і ст. 433 КПК, не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_4 , зазначаючи у своїй касаційній скарзі про незаконність судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі, не наводить конкретних доводів, з огляду на положення ст. 414 КПК.

Крім того, вимоги до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, оскільки у касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 зазначає про незаконність ухвали Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 04 листопада 2017 року. При цьому засуджений просить скасувати вирок Апеляційного суду м. Бахмута Донецької області. Проте до своєї касаційної скарги засуджений додає вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 01 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 11 квітня 2017 року. У зв`язку з вищезазначеним неможливо зрозуміти яке саме рішення оскаржує засуджений та яке рішення має прийняти касаційний суд за наслідками розгляду його касаційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3