Справа № 373/219/17
В И Р О К
Іменем України
03 травня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницькому кримінальне провадження, ЄРДР № 0001475 від 16.12.2016, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого, без постійного місця проживання, останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
09 грудня 2016 року, близько 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території домогосподарства свого знайомого ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 , де він тимчасово проживав, достовірно знаючи місце зберігання металевих запасних частин до автомобілів, вирішив здійснити їх крадіжку з метою власного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 , діждався вечірніх сумерків та пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов до господарського приміщення загороді з навісом, де на полицях зберігались запасні частини до автомобілів, які належать сину власника домогосподарства - ОСОБА_5 . Одразу після цього він поскидав з полиць в заздалегідь підготовлений поліетиленовий мішок наступні речі: ричаги верхньої підвіски до автомобіля марки ВАЗ - 8 штук, наконечники рульових тяг до автомобіля марки ВАЗ - 10 штук, поперечні рульові тяги до автомобіля марки ВАЗ-2101- 4 штуки, завіси переднього капоту до автомобіля марки ГАЗ Волга 2410, нижні ричаги до автомобіля марки ВАЗ-2101 - 2 штуки, одну скобу супорта до автомобіля марки Москвич-2141, дві пари ричагів поворотного кулака до автомобіля марки ВАЗ-2101 та насадки на глушник діаметром 45мм. З вище переліченими викраденими речами ОСОБА_4 з місця злочину зник та продав їх на пункті збору металобрухту за 200 грн., якими розпорядився на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 2110,20 грн., яка визначена у відповідності до висновку товарознавчої експертизи.

В судовому засіданні обвинувачений надав суду детальні покази, які не мають розбіжностей з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному висновку, визнав свою вину, обсяг викраденого майна та його вартість.

На пропозицію обвинуваченого, яку підтримали прокурор та потерпілий, суд у відповідності з ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, роз`яснивши правові наслідки такого порядку та постановив допитати обвинуваченого, потерпілого, дослідити документи, які характеризують особу обвинуваченого, а також документи щодо судових витрат та місця зберігання речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду показав, що він у 2014 році приїхав з Донеччини до м. Києва і з того часу не має можливості повернутись додому. Деякий час, взимку 2016 року він проживав по АДРЕСА_2 разом з його господарем ОСОБА_6 , який окрім нього прихистив ще кількох безхатченків. На території домогосподарства були господарські споруди, де зберігались речі сина власника домогосподарства ОСОБА_5 , який майже щодня бував в батька. Він знав, що в одній із загородей зберігаються металеві запасні частини до автомобілів, які належать потерпілому ОСОБА_5 , оскільки бачив, як той часто туди ходив з покупцями та виносив потрібну їм річ. Одного дня, приблизно 9 чи 10 грудня 2016 року у нього скінчились продукти харчування і зовсім не було грошей. Тоді він вирішив здійснити крадіжку металевих автозапчастин з господарського подвір`я, щоб продати їх та за виручені кошти купити харчів. Діждавшись вечірніх сумерків, він відключив електроосвітлення на вулиці, взяв у веранді поліетиленовий мішок з-під цукру та направився до загороді. Вхід до загороді був прикритий старим автомобільним капотом, який він відсунув та швидко почав кидати в мішок різні металеві речі, не роздивляючись та не рахуючи їх. Після цього він взяв у веранді будинку велосипед та відвіз викрадені речі на пункт здачі металобрухту, за що отримав близько 200 гривень. На ці гроші він купив продукти та приніс до свого тимчасового місця проживання, де разом з співмешканцями та господарем повечеряли. У вчиненому щиро кається та просить не позбавляти його волі, обіцяє виправитись.

Потерпілий ОСОБА_5 підтвердив показання обвинуваченого та додав, що він вже багато років займається збором та збутом автомобільних запасних частин, які зберігає в господарських приміщеннях домогосподарства по АДРЕСА_2 , де проживав його нині покійний батько ОСОБА_6 . Батько був довірливою людиною та в листопаді 2016 року прихистив в себе в будинку кількох безхатченків, в тому числі ОСОБА_4 . Він наказав тим людям щоб не заходили до жодного господарського приміщення і нічого не брали, бо то батьку не належить. Одного разу, вранці 11 грудня 2016 року, він прийшов до своїх господарських приміщень і побачив безлад в одній із загородей. Автомобільні запчастини та ящики були розкидані. Великої кількості деталей не вистачало. Він веде облік товару, а тому швидко визначився з недостачею. З допомогою працівників міліції йому повернули частину речей.

Беручи до уваги визнання своєї вини обвинуваченим, аналізуючи його показання, показання потерпілого та обставини викладені в обвинувальному акті, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин середньої тяжкості проти власності, не має постійного місця проживання, раніше не судимий.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання винного є щире каяття та вчинення злочину під впливом тяжких життєвих обставин.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого в суді не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений кримінальним законом.

Судові витрати на залучення експерта Черкаського НДЕКЦ в сумі 1587,72 грн. підлягають стягненню на користь держави у відповідності до ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК та повертає їх власнику.

Запобіжний захід не обирався. Клопотань про його обрання не надійшло.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 120 (сто двадцять) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість судової товарознавчої експертизи в сумі 1587 гривень 72 копійки.

Речові докази, які знаходяться у потерпілого на відповідальному зберіганні, а саме: ричаги верхньої підвіски до автомобіля марки ВАЗ у кількості 3 штуки, наконечників рульових тяг до автомобіля марки ВАЗ в кількості 7 штук, поперечні рульові тяги до автомобіля марки ВАЗ-2101, в кількості 2 штуки, одна скоба супорта до автомобіля марки Москвич-2141, педалі у зборі до автомобіля Москвич 412, в кількості 3 комплекти, дві пари ричагів поворотного кулака до автомобіля марки ВАЗ-2101 повернути власнику у вільне володіння.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1