Справа № № 585/4933/16-к
Номер провадження 1-в/585/25/17
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
05 квітня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференції клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, засудженого 29 червня 2004 року Апеляційним судом Київської області за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, мотивуючи тим, що він відбув необхідну частину призначеного йому покарання, порушень та стягнень не має, має декілька заохочень, тому вважає, що довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Крім цього засуджений ОСОБА_5 пояснив, що відбув 13 років призначеного йому покарання, при цьому вважає, що вбивства він не вчиняв і засуджений незаконно. На підприємстві в установі працював близько року з моменту прибуття в установу і до 2006 року. Після 2006 року не працює, оскільки на підприємстві не платять заробітну плату. Відвідує різні заходи, займається спортом. Також відвідує різні релігійні збори, вірує, хоча до якої конфесії належить, пояснити не може. Займається роботою по благоустрою місць проживання, вважає це працевлаштуванням, не заперечує при цьому, що виконує роботи для покращення власного побуту. Закінчив професійно-технічне училище у місцях позбавлення волі, але на виробництві не бажає працювати, оскільки робота не оплачується. Характеристики на себе вважає не правдивими, але їх не оскаржував. Стягнення за витрати на експертизу згідно вироку не погасив, оскільки не знав про нього, хоча з вироком ознайомлений.

Представник Роменської ВК-56, який одночасно є секретар комісії по вирішенню питань щодо застосування умовно-дострокового звільнення, ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , так як вважає звільнення передчасним у зв`язку з тим, що засуджений повністю не довів своє виправлення, у нього несистемна поведінка, яка відобразилась у тому, що він має 4 стягнення за порушення режиму, які погашені в установленому порядку та 3 заохочення за участь у роботах по благоустрою та 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. При цьому не працював на виробництві, хоча вакантні місця на виробництві є, інформація про них доводиться до відома засуджених шляхом розміщення на дошці оголошень та співбесідами, які проводяться із засудженими начальниками відділень. Хоча ОСОБА_5 працював по благоустрою приміщень утримання засуджених, але фактично це не являється працевлаштуванням, а є роботою по самообслуговуванню. Підставою для УДЗ є те, що підсудний довів своє виправлення, при цьому враховується його поведінка за увесь період відбування покарання. Засуджений не приймає участі у культмасових заходах та заходах диференційованого впливу на засуджених. Згідно вироку свою вину у вчиненні злочину не визнав, стягнення згідно вироку не погасив. Вважає, що ОСОБА_5 в цілому дотримується режиму тримання, але все робить формально з метою отримання пільг. Погоджується, що участь у трудовій діяльності є правом, а не обов`язком засудженого. Для УДЗ у засудженого повинна бути зразкова поведінка.

Прокурор, проаналізувавши обставини справи, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки, не відповідає вимогам ст. 81 КК України.
Захисник ОСОБА_4 , проаналізувавши обставини справи, вважає, що ОСОБА_5 довів своє виправлення і просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, проаналізувавши матеріали справи та особової справи засудженого, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2004 року, яким засуджений за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві особистої власності (а.ос.с. 8-12).

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 жовтня 2004 року вирок Апеляційного суду Київської області від 29 червня 2004 року залишено без змін (а.ос.с.14-15).

Згідно Ухвали Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 лютого 2004 року по 14 жовтня 2004 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.ос.с. 18).

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання.

Згідно довідки ВК - 56 засуджений ОСОБА_5 станом на 05.04.2017 року відбув 13 років 10 місяць 14 днів, не відбув 1 рік 1 місяць 16 днів (а.с.34).

На момент розгляду справи засуджений відбув більше як 3/4 призначеного строку покарання.

Судом також встановлено, що за період перебування в Державній установі «Роменська виправна колонія № 56» ОСОБА_5 має чотири стягнення: 04.08.2004 р. (5 діб карцеру а.ос.с.53); 15.11.2005 року ДІЗО 15 діб (зберігання заборонених предметів); 27.02.2008 року - накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення розпорядку дня (а.с.62), 27.08.2008 року - накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за порушення розпорядку дня (а.ос.с.69). Названі стягнення погашені в установленому законом порядку, тому суд не приймає їх до уваги.

Також ОСОБА_5 має три заохочення, що стверджується Постановою б/н від 08.01.2008 року (а.ос.с. 67), Постановою б/н від 09.12.2008 року (а.ос.с.79), Витягом з наказу № 3 від 08.07.2013 року (а.ос.с. 104), Витягом з наказу № 1 від 31.03.2014 року (а.ос.с. 112).

Проте, суду не надано достатньо доказів, що ОСОБА_5 сумлінно ставиться до праці, хоча в матеріалах судової справи та особової справи є характеристики в яких вказано, що засуджений приймав участь у роботах по облаштуванню місць позбавлення волі за що отримав заохочення, що підтверджується також відповідним поданнями, витягами з протоколів, постановами та Витягами з наказів (а. ос.с. 66, 67,104,105,111,112,113), у яких зазначається, що заохочення надаються за сумлінну поведінку та ставлення до праці, яка визначена ст. 81 КК України, як підстава умовно-дострокового звільнення.

При цьому згідно річної характеристики від 14.01.2016 року ОСОБА_5 безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні (а.ос.с.135).

Характеристиками підтверджується, що ОСОБА_5 не працевлаштований через небажання працювати на виробництві (а.ос.с.81,83,91,96,102,109). Згідно характеристики від 14.01.2015 року наміру працевлаштовуватись в подальшому ОСОБА_5 не має (а.ос.с.125). Такий вислів, на думку суду, свідчить про негативне ставлення засудженого до працевлаштування.

З довідки про стан здоров`я вбачається, що ОСОБА_5 має задовільний стан здоров`я і є працездатним (а.ос.с. 131).

Про наявність робочих місць і порядок працевлаштування ОСОБА_5 обізнаний, про що не заперечував в судовому засіданні.

Досліджені характеристики узгоджуються з іншими матеріалами справи, суд вважає їх правдивими, оскільки останнє заохочення ОСОБА_5 мав у 2014 році, тобто три роки тому, що свідчить про деградацію його ставлення до виправлення та сумлінної поведінки.

Відповідно ст. 107 КВК України участь у трудовій діяльності є правом, а не обов`язком засудженого. Саме добровільність працевлаштування, на думку суду, може свідчити про сумлінне ставлення до праці.

Відповідно до ст. 118 КВК України Залучення засуджених до позбавлення волі до суспільно корисної праці», ч. 5 якої відносить до таких робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

Отже робота ОСОБА_5 по благоустрою не є працевлаштуванням.

З деяких характеристик, що маються в матеріалах справи, також вбачається, що ОСОБА_5 в середовищі засуджених іноді конфліктує, часто є ініціатором конфлікту, потребує контрою, що є негативними рисами. При цьому в характеристиках від 14.01.2015 року та 14.01.2016 року зазначено, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (а.ос. с. 81,99,135).

При цьому судом прийняті до уваги і позитивні характеризуючі дані - підтримання соціальних зв`язків з рідними, підвищення загальноосвітнього рівня. Однак самі по собі вони є недостатніми для встановлення виправлення особи і застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно довідки оперативного відділу Роменської ВК (№56) та Витягу з протоколу №11 від 14.05.2015 р. засідання комісії Роменської ВК (№56) по розгляду матеріалів засуджених, комісія постановила відмовити в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_5 , оскільки він не довів свого виправлення. ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав, що з постановою комісії ознайомлений, але і після цього не змінив своєї поведінки та не працевлаштувався, також не сплатив присуджені йому судові витрати, хоча сума є незначною. Суд критично ставиться до його пояснень про те, що виконавчий лист до установи не надходив і про стягнення йому не було відомо, оскільки ОСОБА_5 був ознайомлений з вироком, неодноразово його оскаржував, отже його твердження не відповідає дійсності.

Виправлення засудженого - це реалізація позитивних чи негативних змін у його психіці. Висновок про виправлення засудженого слід будувати на обґрунтованому прогнозі його поведінки в звичайних умовах життя, поза УВП.

Під ступенем виправлення засуджених до позбавлення волі слід розуміти індивідуалізовану комплексну фіксацію рівня зміни зовнішніх (соціально-правових) і внутрішніх (психолого-педагогічних) характеристик особистості засудженого через певні проміжки часу (у період відбування покарання), які виступають передумовами правомірних (неправомірних) дій і поведінки, як показник готовності (неготовності) вести правослухняний спосіб життя в умовах свободи.

Ступінь виправлення «довів своє виправлення» це категорія стійко-позитивних засуджених, у яких відбулося докорінна зміна поглядів на життя у соціально-корисну сторону і є можливість досягти мети покарання в умовах свободи, тобто застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Готовність до законослухняної способу життя в умовах свободи і незалежність поведінкової саморегуляції від впливу застосовуваних до засудженого карально-виправних заходів дозволить вважати його підготовленим для умовно-дострокового звільнення від покарання. Зазначена готовність повинна охоплювати ряд основних сфер життєдіяльності і юридично значущої поведінки. До таких сфер повноцінного входження в соціум слід віднести: сферу матеріального забезпечення життя, сферу взаємодії з іншими людьми, сферу дозвілля і розваг.

Кримінально-правові, кримінально-виконавчі, кримінологічні критерії: а) зразкову поведінку, що підтверджується прийняттям зобов`язання про правослухняної поведінки, відсутністю порушень і стягнень протягом року перед атестування (якщо були зафіксовані факти порушень режиму відбування покарання, за якими обмежилися індивідуально-виховною бесідою, то вивчити характер і мотиви вчинення цих проступків), б) активне і постійну участь у роботі секції самодіяльної організації (як у масштабі загону/відділення, так і колонії), в) активна і постійна участь у проведенні виховних заходів (як у масштабі загону /відділення, так і колонії); г) за наявності виконавчих листів, вжиті заходи з відшкодування збитків, ...завданих злочином, і за виконавчими листами на утримання дітей; для засуджених корисливого, корисливо-насильницького типів і рецидивістів - відшкодування 100% суми позову; д) корисна ініціатива з благоустрою території та приміщень колонії; є) прагнення до освіти: навчався в колонії в школі, ПТУ (підсумкові результати навчання)/не прагнув і не навчався (з яких причин), самоосвіта (відвідування бібліотеки , читання книг, газет, журналів); ж) попередні висновки про ступінь виправлення у період відбування покарання в ІК, ж) представлявся (ась) Чи раніше до умовно-дострокового звільнення, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, переведенню в виправну колонію- поселення, помилування, зниження терміну покарання (за амністією), результати розгляду; з) коли, з якого ІУ, на якій підставі звільнявся, за яких підстав; і) судимості у минулому (якщо к): яким судом, в якому році, за якою статтею КК, міра покарання; л) рівень суспільної небезпеки (високий/середній/низький) як прогноз можливого рецидиву злочинів.

Соціальні критерії: а) наявність/відсутність соціально корисних зв`язків: облік тривалих/короткострокових побачень (з ким, як часто); листування з рідними/близькими (з ким, як часто); отримував/відправляв чи засуджений грошові перекази (коли, від кого або кому); отримував/відправляв чи засуджений посилки, передачі і бандеролі (коли, від кого чи кому); чи використовував право на телефонні розмови (коли, з ким); б) рівень і стан систем міжособистісних відносин: наявність/відсутність родини: позитивні і безконфліктні взаємини з батьками, чоловіком (дружиною), дітьми, близькими; не підтримує взаємини з засудженими негативної спрямованості; не сприймає норми і традиції кримінального світу; позитивні і безконфліктні взаємини з друзями/знайомими (за наявності серед них раніше судимих - відмова від колишніх негативних відносин); в) наявність/відсутність деструктивних факторів, детермінованих вчинення злочину: вирішення питання про трудовому і побутовому влаштуванні після звільнення з колонії (позитивне/негативне/не вирішене);

г) показники повноцінності входження в соціум в умовах свободи: освіта на момент атестування: вища, середня спеціальна, середня, неповна середня; усвідомлене розуміння соціальної сутності покарання; добровільне і постійне дотримання санітарно-гігієнічних правил самообслуговування і прагнення до охайному зовнішньому вигляду; ставлення до праці і іншим видам робіт: працює/не працює (чому), норму виробітку виконує/не виконує (чому), правила техніки безпеки дотримується/не дотримується; соціально-правові очікування, що виражають віру в успішну реалізацію правомірних життєвих планів, й усвідомлена переконаність у неминучості покарання у разі вчинення протиправних діянь; наміри матеріально забезпечувати своє проживання; які має професійні і соціальні вміння, необхідні для правомірної поведінки, задоволення потреб та виконання соціальних ролей; д) релігійно-духовний рівень соціального розвитку становлення особистості.

Психолого-педагогічні критерії: загальні: а) відношення до скоєного злочину (повністю розкаявся), б) ставлення до покарання (справедливо призначене), в) визнання своєї провини; г) усвідомив необхідність відбути покарання; д) позитивне ставлення до проведеної виховної роботи; е) ставлення засудженого до самого себе (самооцінка); ж) позитивне і безконфліктне ставлення до співробітників ВК; з) позитивне і безконфліктне ставлення до засуджених в ВК, і) загальний рівень (ступінь) психолого-педагогічної готовності вести правослухняної спосіб життя в умовах свободи; к) наявність правомірних особистісних принципів і норм (правил) поведінки і задоволення потреб та інтересів;

При розгляді підстав умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_5 на основі наданих суду матеріалів, суд враховує дані про його поведінку за весь термін відбуття покарання, в тому числі і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів і особу засудженого в цілому, який вже вчиняв злочин після умовно-дострокового звільнення, до засудження не працював і не мав визначеного місця проживання, критерії визначення виправлення засуджених, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, оскільки поведінка ОСОБА_5 не відповідає критерію довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою, визначеною ч. 2 ст. 81 КК України.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст. 107, 118 КВК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про умовно-достроково звільнення від відбуття покарання відмовити, що не позбавляє його права звернутися з відповідним клопотанням повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня проголошення 10 квітня 2017 року о 09 год. 30 хв. повного тексту ухвали, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Суддя: підпис …

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1