№ 336/ 2467 /17
пр № 1кп/336/287/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гладівка Голо пристанського району Херсонської області , громадянина України , освіта н-середня, не працюючого, зареєстрованого та мекаю чого за вдресо АДРЕСА_1 , раніше не судимого :
у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України, -
ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч інтересам військової служби в порушення вимог ст.ст.3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах особливого періоду, 29 квітня 2015 р з метою ухилитися від військової служби, не з`явився на службу відпустки до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , ухиляючись від військової служби до 26 квітня 2017 року.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що дійсно був військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 . В період проходження військової служби, поїхав до додому до сина , його не кому було доглядати і до війської частини не повернувся. Об`єктивні причини, які б перешкоджали йому повернутися до військової частини для продовження проходження військової служби, окрім побутових, були відсутні. У вчиненому розкаявся.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений не оспорює фактичних обставин справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом ОСОБА_4 та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.408 КК України, як дезертирство, нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин, віднесений до категорії тяжких. Обвинувачений має постійне місце проживання, одружений, не працевлаштований, за час проходження військової служби брав участь у антитерористичній операції, має неповнолітнього сина,характеризується за місцем служби не задовільно, не перебуває на обліку в наркодиспансері.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства з призначенням покарання в межах санкції статті КК України та можливості звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст.ст.371, 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.408 КК України і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.
Суддя ОСОБА_1 .