АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/249/17 Справа № 205/8626/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року про скасування іспитового строку та направлення засудженого для відбування покарання, призначеного вироком Ордженікідзівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 січня 2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року задоволено подання начальника Ленінського РВ м. Дніпропетровська КВІ управління ДПтС України у Дніпропетрвській області та скасовано іспитовий строк покарання за вироком Орджонікідзівського районного суду м. Маріуполя Донецької області та направлено ОСОБА_7 для відбуття призначеного покарання.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2016 скасувати та відмовити в задоволенні подання начальника Ленінського РВ м. Дніпропетровська КВІ управління ДПтС України у Дніпропетрвській області про скасовання іспитового строк покарання за вироком Орджонікідзівського районного суду м. Маріуполя Донецької області та направлення його для відбуття призначеного покарання.
Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив матеріали особової справи та прийшов до невмотивованого та необгрунтованого висновку про задоволення подання КВІ.
Також звертає увагу, що строк випробування порушував, але з вмотивованих причин, характеризується виключно позитивно, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, а отже суд першої інстанції не повно, всебічно і не об`єктивно розглянув всі обставини провадження.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 які підтримали апеляційну скаргу засудженого та просили скасувати ухвалу суду, думку представника Ленінської КВІ, яка заперечувала проти апеляційної скарги ОСОБА_7 та просила залишити без зміни ухвалу суду першої інстанції; думку прокурора ОСОБА_6 , який не заперечував проти апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 та вважав ухвалу суду першої інстанції не обгрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 78 ч. 2 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробовуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення.
При вирішенні питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробовуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
Як убачається з ухвали суду про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, мотивуючи своє рішення, суддя обмежився висновком тезою про те, що подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_9 для відбування призначеного судом покарання підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_7 систематично порушує порядок реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції, більш ніж тричі не з`явившись для реєстрації без поважних причин, а отже не виконує покладені на нього обов`язки, не став на шлях виправлення та не виправдав надану йому довіру.
З вказаним рішенням суду першої інстанції, колегія суддів погодитися не може, оскільки воно є не мотивованим, необґрунтованим та не відповідає фактичним обставинам справи.
З ухвали суду вбачається, що суд взагалі не з`ясовував, коли і які порушення допустив ОСОБА_7 під час відбування покарання з випробовуванням, чи мав він реальну можливість їх виконати та чи вони є свідченням того, що ОСОБА_7 не бажає стати на шлях виправлення.
Як убачається з наданих матеріалів та подання від 15 листопада 2016 року, КВІ вважало що першим порушенням ОСОБА_7 є його не своєчасне прибуття для постановлення на облік на виклик 05 травня 2015 року та повторно 12 травня 2015 року до Орджонікізевського РВ КВІ УДПтСУ в Донецькій області.
У зв`язку з наведеним, після постановки ОСОБА_7 05 березня 2015 року на облік, в той же день, 05 березня 2015 року ОСОБА_7 був офіційно попереджений про наслідки ухилення від відбування покарання з випробовуванням.
Вироком суду, відповідно до ст. 76 п. п. 3, 4 КК України на ОСОБА_7 було покладено обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію та повідомляти її про зміну місця проживання.
05 березня 2015 року ОСОБА_7 було встановлено періодичність та дні явки до КВІ для реєстрації: один раз на місяць по кожним першим вівторкам, а після його першого нез`явлення для реєстрації була винесена постанова про зміну днів реєстрації на перший та трітій вівторок місяця.
Як убачається з наданих матеріалів, ОСОБА_7 дійсно 07 липня 2015 року, 21 липня 2015 року, 04 серпня 2018 року та 18 серпня 2015 року дійсно не з`явився для реєстрації, та пояснив це тим, що на даний час він проживає у реабілітаційному центрі «Милосердя - Дніпра» за адресою м. Дніпро (м. Дніпропетровськ) пос. Таромське, вул. Мостова 134а.
Факт перебування ОСОБА_7 у реабілітаційному центрі «Милосердя - Дніпра» підтверджується довідкою наданою директором БОБФ ОСОБА_10 в якій зазначено, що ОСОБА_7 дійсно з 16 червня 2015 року перебуває в соціально-реабілітаційному центрі закритого типу для нарко-алко залежних «Милосердя-Дніпра».
Відповідно до матеріалів особової справи та матеріалів судового провадження колегією суддів встановлено, що після отримання Кіровським МВ КВІ УДПтС України у Дніпропетровській області особової справи ОСОБА_7 останній протягом значного проміжку часу отримав три попередження 08 жовтня 2015 року, 14 січня 2016 року та 10 листопада 2016 року, що на думку колегії суддів не являється системним порушенням порядку реєстрації у кримінально-виконавчій інспекції
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги засудженого, оскільки ОСОБА_11 змінив місце проживання не з метою ухилення від відбування покарання, а через те, що проходив курс реабілітації з 16 червня 2015 року в соціально-реабілітаційному центрі закритого типу для нарко-алко залежних «Милосердя-Дніпра» з об`єктивних причин.
Виходячи з наведеного, згідно зі ст. 409 ч.1 п.2 КПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Перевіривши надані матеріали та обговоривши подання КВІ про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного судом покарання, колегія суддів доходить висновку про те, що воно не підлягає задоволенню, оскільки порушення ОСОБА_7 умов відбування покарання з випробуванням, про які зазначено у поданні КВІ, а саме неявка в інспекцію для реєстрації мала місце, однак підстав розглядати його неявку в інспекцію для реєстрації як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення немає, оскільки ОСОБА_7 дійсно з 16 червня 2015 року в соціально-реабілітаційному центрі закритого типу для нарко-алко залежних «Милосердя-Дніпра» (арк. 6), як немає підстав вважати ухиленням від відбування покарання і зміну ОСОБА_7 без повідомлення КВІ місця проживання, оскільки вказана зміна місця проживання була викликана проходженням курсу реабілітації.
Також колегія суддів звертає увагу на наявність у матеріалах справи виключно позитивних характеристик на ОСОБА_7 , які суд першої інстанції також не дослідив при ухваленні рішення, наданих саме: «Благодійним фондом «Милосердя-Дніпро» від 02 грудня 2016 року, Християнської церкви «Нове покаління» від 02 грудня 2016 року, Благодійним фондом «Допомога-Країни» від 03 грудня 2016 року, Благодійним фондом «Небайдужі серця» від 05 грудня 2016 року та від депутата Шевченківської районної ради м. Дніпро, ОСОБА_12 .
В зв`язку із вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала суду підлягає - скасуванню, а в задоволенні подання КВІ з викладених в ухвалі підстав - слід відмовити.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 ч.1 п. 5, 419 КПК України, колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2016 року про задоволення клопотання Кримінально-виконавчої інспекції Ленінського району м. Дніпропетровська про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання - скасувати.
Постановити нову ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області, якою відмовити у задоволенні подання начальника Ленінського РВ м. Дніпропетровська КВІ УДПтС України у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 і направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Ордженікідзівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 січня 2015 року.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4