Справа № 357/1615/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/823/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 11.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2014 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

15 лютого 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2017 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, а засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні.
Не погоджуючись із рішенням суду, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить застосувати до нього ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на неврахування судом першої інстанції при прийнятті рішення того, що він став на шлях виправлення, пройшов складний шлях, щоб у подальшому не помилятися, а жити заради своєї сім`ї. В минулому у нього були інші погляди на життя, а тому він мав стягнення, однак завдяки співробітникам Білоцерківської ВК, переоцінив свої цінності.

Заслухавши доповідача, думку засудженого, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги засудженого; вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
ОСОБА_7 засуджений вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2014 року за ч. 2 ст. 186, ст.71 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 25.02.2014 року по 15.05.2014 року.
Початком відбування строку покарання засудженим є 25 лютого 2014 року, кінцем строку 05 лютого 2018 року.
Згідно характеристики від 09 березня 2017 року, затвердженої начальником відділення № 17 СПС ОСОБА_8 , за період відбування покарання в місцях позбавлення волі, засуджений зарекомендував себе посередньо, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання має 16 стягнень, з яких 5 раз поміщувався в ДІЗО, на даний час стягнення погашені у встановленому законом порядку; має 2 заохочення. До роботи відноситься добре, встановлені законодавством вимоги персоналу установи виконує не завжди; потребує постійного контролю з боку представників адміністрації. Має охайний зовнішній вигляд, намагається приділяти належну увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься посередньо, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні / а.п.4/.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину та інші обставини.
Частиною 2 ст. 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
При цьому, сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування матеріальних збитків.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були належним чином досліджені відомості про особу засудженого, зокрема, його характеристика, довідка стягнень та заохочень, у зв`язку з чим, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання.
Також судом першої інстанції було взято до уваги, що поведінка засудженого є нестабільною, а тому не можна говорити про наявний процес позитивних змін, які вказують на його готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильних висновків щодо того, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, і рішення про його умовно-дострокове звільнення, є передчасним.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від невідбутої частини покарання залишити без зміни.

С У Д Д І :

____________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4