Провадження № 11-кп/792/275/17
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0002570 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2017 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше судимого Хмельницьким міськрайонним судом:
- 10.11.2005 року за ст. 185 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.;
- 29.09.2006 року за ст.ст. 125 ч.1, 186 ч.2, 69 ч.1, 70 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Постановою Хмельницького міського суду від 18.01.2008 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено засудженого в місця позбавлення волі:
- 11.02.2008 року за ст. ст. 185 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки;
- 09.11.2012 року за ст.ст. 186 ч.2, 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік;
- 31.01.2013 року за ст.ст. 185 ч., 71 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 22.01.2015 року по відбуттю строку покарання;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили обраний ОСОБА_9 запобіжний захід - у виді особистого зобов`язання - залишено без змін.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено обчислювати з дня звернення вироку до виконання та взяття останнього під варту.
Питання про речові докази вирішено на підставі ст. 100 КПК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь:

-потерпілого ОСОБА_7 6350 грн. матеріальної шкоди;
-держави 263 грн. 88 коп. витрат.
Перед початком апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_8 надійшла письмова заява про те, що він відмовляється від апеляційних вимог і просить його апеляційну скаргу залишити без розгляду.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 свою заяву підтримав.

В ч.ч.1, 2 ст.403 КПК України зазначено, що особа, яка подала апеляційну скаргу має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Захисник підозрюваного, обвинуваченого може відмовитися від апеляційної скарги тільки за згодою відповідно підозрюваного, обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_9 дав свою згоду на відмову захисником від апеляційної скарги.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає, що слід прийняти відмову захисника ОСОБА_8 від поданої апеляційної скарги.

За вироком місцевого суду ОСОБА_9 визнано винним в тому, що він приблизно о 03 год. 27 квітня 2016 року, з метою вчинення крадіжки чужого майна, шляхом зриву навісного замка, проник в приміщення комерційного призначення, що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_10 відбійний молоток марки «Деволт», вартістю 4618 грн, а крім того, належні потерпілому ОСОБА_7 електроінструменти, а саме: електроперфоратор марки «Протон» моделі ПЗ-1100/А, в корпусі зеленого кольору, електролобзик марки «ИЖМАШ ИЛ - 1100», в корпусі синього кольору, електричну дриль марки "Skil 6370" в корпусі чорного кольору, шуруповерт марки «Авангард», шуруповерт марки "FORTE", електродриль марки «Ростекс» в корпусі темно-зеленого кольору, електропереноску довжиною 10 м., 5м. кабелю до зварювального апарата, зажим маси до зварювального апарату та держак для зварювання, а всього майна належного потерпілому ОСОБА_7 на загальну суму 5 117 грн. 13 коп.
В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації його дій, просить вирок суду в частині призначення покарання змінити і пом`якшити йому покарання, оскільки вважає його занадто суворим.

На думку апелянта суд першої інстанції не в повній мірі врахував його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне часткове відшкодування потерпілому заподіяних збитків, а також те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, громадський порядок не порушує, алкогольними напоями не зловживає, а на утриманні знаходиться хвора мати, інвалід ІІ групи, про яку він піклується. Окрім того, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі не зможе компенсувати потерпілим залишок невиплачених коштів.

А тому вважає, що у суду були всі підстави призначити йому покарання з застосуванням ст ст.69, 75 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення: прокурора про законність та обґрунтованість вироку, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненому злочині за викладених у вироку обставинах ґрунтується на доказах, одержаних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, належно оцінених і не оспорюється в апеляційній скарзі, як не оспорюється апелянтом і правильність кваліфікації його дій.

Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Всім наведеним у вироку доказам суд дав належну оцінку і дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України.

Покарання ОСОБА_9 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його.

Суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, зокрема те, що ОСОБА_9 щиро розкаявся та визнав свою вину, сприяв органам досудового слідства у розслідуванні злочину, частково відшкодував завдані потерпілим збитки, за місцем проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушує, алкогольними напоями не зловживає, скарг від сусідів на поведінку обвинуваченого не надходило, що дало можливість призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією частини статті за якою він засуджений.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за аналогічні корисливі злочини, судимість за які не погашена і знову через нетривалий час після звільнення з місць позбавлення волі вчинив тяжкий, корисливий злочин, підстав для зміни вироку і пом`якшення йому покарання, про що порушено питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Призначене покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Прийняти відмову захисника ОСОБА_8 від апеляційної скарги в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_9 .
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 15 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим ОСОБА_9 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді /підписи/
Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2