Справа № 1-м/331/1/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України,

ВСТАНОВИВ:
24.05.2016 року наказом № 1484/5 Міністерства юстиції України прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком суду Російської Федерації громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та 21.09.2016 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя суду подано клопотання про приведення цього вироку у відповідність із законодавством України.

Вироком Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року громадянина України ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.159, ч.2 ст.159 КК Російської Федерації та призначено покарання, за кожний злочин у виді позбавлення волі строком один рік. На підставі ст.69 ч. 2 КК Російської Федерації остаточно призначено ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів шляхом повного складення покарань у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з відбуттям покарання у виправній колонії загального режиму. Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрано тримання під вартою. Постановлено рахувати строк відбування покарання у виді позбавлення волі з 30.06.2015 року.

ОСОБА_4 відбуває покарання в Федеральній казенній установі «Виправна колонія № 5 УФСВП Росії по Володимирській області». Кінець строку відбування покарання 29.06.2017 року.

На підставі викладеного, заявник просить суд визначити норми (статті, частини статей) Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_4 визнано винним та визначити строк покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим на підставі вироку Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання Міністерства юстиції України підтримав та просив його задовольнити.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання нез`явився, в клопотанні зазначено про розгляд справи за відсутності представника. Відповідно до положень ч.1ст.610 КПК Українинеявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.

Вивчивши матеріали клопотання з додатками, вислухавши пояснення прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч. 1ст. 7 КК Українигромадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ізст. 9 Конституції Українитаст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України»чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Ч. 1ст. 602 КПК України передбачено ,що вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч. 3ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, які ратифіковані Україною 22.09.1995 року та 26.09.2002 року відповідно.

Відповідно до ч.1 ст.4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.

Крім того, згідно до ст.10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року, у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Відповідно до ч.1 ст.11 вищевказаної конвенції у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган:

a) повинен врахувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку;

b) неможе замінювати міру покарання, що передбачає позбавлення волі, грошовим штрафом;

c) повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі;

d) не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 610 КПК України, під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статтіКримінального кодексу Україниза відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Судом встановлено, що вироком Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 159 КК Російської Федерації(шахрайство, тобто викрадення чужого майна шляхом обману, що завдало значної шкоди громадянину).

Вказані дії ОСОБА_4 , за які його засуджено в Російській Федерації, є кримінальним правопорушенням згідно із законодавством України.

Відповідно до вимог ч.3ст.610 КПК України засудженому ОСОБА_4 слід визначити статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку Російської Федерації.

Визначити, що ч.2 ст.159 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_4 засуджено вироком Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року, відповідає ч.2 ст.190 КК України (шахрайство, вчинене повторно, що завдало значної шкоди потерпілому).

Засудженому ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України слід визначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 слід обчислювати з 30.06.2015 р. - відповідно до дати, яка встановлена вироком Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року.

Також, відповідно до положень п. с ч.1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року суд не визначає виду кримінально-виконавчої установи, в якій належить відбувати покарання засудженому, оскільки діючим законодавством України, не передбачено визначення судом виду такої установи.

Керуючисьст.610 КПК України, ст.11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави відносно ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України - задовольнити.

Вирок Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року відносно ОСОБА_4 привести у відповідність із законодавством України.

Визначити, що ч.2 ст.159 КК Російської Федерації, за якою ОСОБА_4 засуджено вироком Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року відповідає ч.2 ст.190 КК України.

Засудженому ОСОБА_4 на підставі вироку Перовського районного суду м. Москви Російської Федерації від 03.09.2015 року визначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі рахувати з 30.06.2015 року.

Копію ухвали суду направити до Міністерства юстиції України та центрального органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1