АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1505/15-к Номер провадження 11-кп/786/29/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст. 286 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 березня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Комсомольська Полтавської обл., проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий:

визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та йому призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного покарання в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стягнуто із ОСОБА_9 на користь держави судові витрати на залучення експерта у сумі 3 065 грн. за проведення двох експертиз.

Цивільний позов ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Вирішено питання про речові докази.

Згідно вироку суду, 12.05.2012 року приблизно о 13 год. 00 хв., рухаючись по автомобільній дорозі «Комсомольськ-Кременчук» у напрямку м. Кременчука, в районі повороту до садового товариства «Мрія», за кермом легкового автомобіля «ВМW-520і», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_9 допустив наступні порушення правил дорожнього руху.

Усупереч вимог п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, здійснюючи маневр обгону одночасно двох транспортних засобів, рухаючись по зустрічній ділянці дороги, центр якої визначений вузькою суцільною лінією дорожньої розмітки, не повернувся на попередньо займану смугу, а продовжив маневр обгону.

Порушуючи п. 14.6 п. п. «а» Правил дорожнього руху ОСОБА_9 продовжив маневр обгону безпосередньо на перехресті, визначеного відповідним попереджувальним знаком, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним легкового автомобіля з легковим автомобілем «Daewoo-Lanos D5ММ550», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_7 та в салоні якого на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_11 .

Під час виконання вказаного маневру обгону ОСОБА_9 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно яких при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, які він як водій об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. У вказаний момент ОСОБА_9 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху як водій не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух керованого ним легкового автомобіля та безпечно керувати ним.

У результаті зіткнення автомобілів ОСОБА_7 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №884 від 12.07.2012 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому середньої третини діалізу лівої плечової кістки, переломи ребер зліва 4-5, які за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Згідно з висновком комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №1053/1054 від 03.12.2012 року в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ВМW-520і» ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткнення із автомобілем «Daewoo-Lanos D5ММ550».

У даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «ВМW-520і» ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п. 12.3, 14.6(а), п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати як незаконний та необґрунтований, а кримінальне провадження закрити. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що злочин він не вчиняв, Правила дорожнього руху не порушував, а небезпеку на дорозі створив саме ОСОБА_12 , оскільки перегородив йому дорогу своїм автомобілем, а ОСОБА_9 застосував гальмування відразу ж як побачив небезпеку. Не погоджується з висновком експертизи, оскільки вважає неправильними вихідні дані на яких ґрунтується експертиза, зокрема, щодо місця зіткнення автомобілів.

На думку апелянта, саме водій ОСОБА_13 створив аварійну ситуацію, в порушення вимог п.п. 2.3 (б) (д) (є), 9.2 (б), 9.4, 10.1, 10.3, 12.3 , 14.3, перетнув розмітку 1.1 Правил дорожнього руху не надав дорогу його транспортному засобу, який виконував маневр обгону з дотриманням Правил дорожнього руху, який рухався в попутному напрямку на зустрічній полосі руху, в результаті чого і відбулося зіткнення автомобілів. Тобто ДТП і його наслідки перебувають в причинно наслідковому зв`язку з порушеннями Ясінським ПДР. Також ОСОБА_13 , при виконанні маневру не включав сигнал повороту та не був пристебнутий паском безпеки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 також просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження в відношенні ОСОБА_9 за ч.1 ст.286 КК України за відсутності в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

Захисник вважає оскаржуване судове рішення незаконним необґрунтованим, постановленим в результаті несправедливого судового розгляду упередженим та зацікавленим судом, вказує про невідповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема:

- в порушення вимог ст. 409 КПК України під час судового розгляду залишилися недоказаними обставини, передбачені ст. 91 КПК України: місце та інші обставини кримінального правопорушення, форма вини, мотив та мета його вчинення, вид і розмір шкоди, завданої ним, розмір процесуальних витрат, які в обвинувальному висновку зазначені в сумі 3947 грн., а у вироку 3065 грн.

Суд допустив такі порушення внаслідок несправедливого судового розгляду, відмовивши у задоволенні усіх клопотань сторони захисту, тобто у вчиненні процесуальних дій, які могли підтвердити чи спростувати обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного судового рішення, постановивши 15 незаконних ухвал, заперечення щодо яких також включені до даної апеляційної скарги.

- у вироку не сформульовані належним чином висновки суду про підтвердження вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину.

Висновки суду не підтверджуються належними та допустимими доказами, так як суд розглядаючи кримінальне провадження не дослідив в суді жодного належного і допустимого доказу здобутого після внесення відомостей про злочин до ЄРДР 15.12.2012;

- Лунєву не було роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття провадження з цієї підстави;

- обвинувальний акт, вручений ОСОБА_14 та акт оголошений прокурором в судовому засіданні мають істотні суперечності;

- стороні захисту не була оголошена позовна заява ОСОБА_7 ;

- свідок ОСОБА_13 перед допитом не була приведена до присяги свідка;

- сторона обвинувачення не надала до матеріалів провадження жодного речового доказу. Суд не досліджував речові докази за наявності клопотання про це сторони захисту, а у вироку вирішив долю речових доказів незрозуміло яких;

- судом не виконані вимоги ст. 358, 359 КПК України щодо порядку дослідження доказів при розгляді справи;

- із змісту вироку незрозуміло який же пункт ПДР порушив ОСОБА_9 п. 12.1 чи п. 12.3;

- незрозуміло якою редакцією ПДР користувався суд;

- після проголошення вироку, суд не роз`яснив обвинуваченому право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження, а перекладач не роз`яснив зміст резолютивної частини вироку, не була вручена обвинуваченому і копія вироку в перекладі на російську мову не видана копія технічного запису с/з;

При апеляційному розгляді захисник просить дослідити всі матеріали судового провадження.

Інші учасники судового розгляду вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги з мотивів у них наведених, потерпілого, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, думку прокурора, яка вважає вирок суду законним і обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суду вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини провадження та зробив обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні даного злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних по даному кримінальному провадженню та всебічно, повно та об`єктивно досліджених доказах, які детально наведені у вироку суду.

Так, згідно висновку додаткової комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи дії ОСОБА_9 , який керував автомобілем «BMW-520і» не відповідали вимогам п.п. 12.3, 14.6 (а), п. 1.1 розділу 34 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням ДТП. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «BMW-520і» ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткнення із автомобілем «Daewoo-Lanos D5MM550», не маючи перешкод технічного характеру. / Т.3, а.п. 10-41/

Зазначені висновки експертизи підтверджуються даними протоколу огляду місця події, з відповідною схемою та фото таблицями до нього, в ході якого встановлено та зафіксовано, що на автомобільній дорозі Комсомольськ-Кременчук при повороті на садове товариство «Мрія» сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «BMW-520i», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_9 та автомобіля «Daewoo-Lanos D5MM550», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . Вид пригоди зіткнення, та зафіксовано сліди гальмування, які розташовані по середині дороги Комсомольськ - Кременчук навпроти повороту в садове товариство «Мрія», місце зіткнення автомобілів, яке розташоване в межах зустрічної смуги руху по напрямку руху автомобілів під керуванням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , автомобілів учасників дорожньо-транспортної пригоди та їх уламки. /а.п. 177-191, Т.2/

Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що рухаючись на своєму автомобілі «Daewoo-Lanos D5MM550», д.н.з. НОМЕР_2 разом із дружиною та наближаючись до повороту на садове товариство «Мрія», де знаходиться його дача, почав зменшувати швидкість, завчасно приблизно за 150 метрів включив покажчик повороту. Перед здійсненням маневру повороту на дорогу до дачного товариства «Мрія» він перший раз подивився в дзеркало заднього виду і приблизно за 150 метрів побачив автомобіль, яким керував обвинувачений, другий раз він подивився в дзеркало заднього виду безпосередньо перед поворотом і не побачив автомобіля, яким керував обвинувачений, можливо в цей час автомобіль обвинуваченого знаходився в «мертвій зоні». Не доїжджаючи до повороту його автомобіль наздогнав автомобіль BMW-520i, яким керував ОСОБА_9 , внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Назустріч автомобілів не було, позаду нього рухався автомобіль, якого ОСОБА_9 обігнав перш ніж вдарити автомобіль в якому вони рухались з дружиною. Приблизно за 200 метрів до повороту на якому сталося ДТП знаходився знак «Обгін заборонено» і містилась відповідна дорожня розмітка.

При відтворенні обстановки та обставин події злочину потерпілий ОСОБА_7 на місці відтворив події тієї дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого були встановлені момент та місце виконання маневру повороту ліворуч до дачного товариства «Мрія», визначено місце зіткнення та розташування автомобіля BMW-520i відносно меж проїзної частини при наближенні до місця зіткнення та відстань на якій потерпілий бачив автомобіль марки BMW-520i /а.п. 5-9 Т.3/

Свідок ОСОБА_15 підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.05.2012 на автодорозі Комсомольськ-Кременчук, коли при здійсненні маневру повороту ліворуч до дачного товариства «Мрія» її чоловіком на власному автомобілі, пасажиром якого вона була, відчула сильний удар у задню частину свого автомобіля іншим автомобілем.

Відповідно до даних висновків судово-медичних експертиз у потерпілого ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Таким чином, із матеріалів провадження вбачається, що судом досліджено всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для даного провадження, тому доводи апеляційних скарг щодо неповноти та однобічності судового розгляду є безпідставними.

За таких обставин колегія суддів визнає, що суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам у їх сукупності та обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_9 , керуючи своїм автомобілем, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 286 КК України.

Посилання в апеляції адвоката про неправильне встановлення фактичних обставин пригоди, про неправильність даних, необґрунтовані.

Суд перевірив і дав оцінку всім даним, встановленим при огляді місця події і інших слідчих дій. Сумніватися у об`єктивності цих свідчень підстав немає. По кримінальному провадженню були визначені місце зіткнення автомобілів, момент виникнення небезпеки для водія, і те, як діяв інший учасник ДТП. Для цього були оглянуті місце пригоди, транспортні засоби, проведено відтворення обстановки та обставин події із потерпілим та свідком ОСОБА_15 , комплексна судова автотехнічна та транспортно-трасологічна експертиза, допитані особи, які приймали участь у цих діях, які підтвердили об`єктивність даних, відображених у відповідних протоколах. При цьому, ніяких суттєвих суперечностей між свідченнями, викладеними у протоколі огляду місця пригоди і протоколах інших слідчих дій, немає.

Висновки експертів базувалися на правомірних, об`єктивних вихідних даних, отриманих законним шляхом, які відображали дійсні події.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не містять протиріч.

Порушень процесуального закону, які тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Також є необґрунтованими твердження апелянтів про те, що на місці дорожньо-транспортної пригоди відсутнє перехрестя доріг та відсутні відповідні дорожні знаки та розмітка.

Так, відповідно до Акту обстеження дорожніх умов на ділянці вулиці від 12.05.2012 ( т.3 а.п. 1) на дорозі маються дорожні знаки та дорожня розмітка. Недоліків дороги не виявлено.

Згідно довідки ДП «Полтавський облавтодор» (т.3 а.п.66), на автодорозі Кременчук-Комсомольськ» на км. 9+300 нанесена горизонтальна розмітка 1.1, дорожні знаки встановлені згідно ДСТУ (1.22 «Перехрещення з другорядною дорогою») з обох боків в районі садових товариств.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, є злочином невеликої тяжкості та з дня його вчинення пройшло більше трьох років, то у суду першої інстанції були підстави вважати, що на момент розгляду провадження щодо ОСОБА_9 в суді першої інстанції минув строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Твердження в апеляційній скарзі захисника про те, що суд, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 , не роз`яснив право на звільнення його від кримінальної відповідальності за строками давності та не закрив своєю ухвалою дане кримінальне провадження при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, тим самим істотно порушив судом вимог КПК України не заслуговує на увагу, оскільки матеріали провадження не містять відповідного клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_9 , прохання про закриття провадження відсутнє, тому провадження по справі відбувалося у звичайному порядку, при якому суд під час ухвалення вироку прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та на підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнив його від призначеного покарання.

Вказане не суперечить вимогам чинного законодавства.

Зазначені інші, на думку апелянтів, порушення вимог закону допущеного судом, не підтверджуються матеріалами провадження та не потягли за собою ухвалення незаконного рішення чи призначення покарання обвинуваченому.

За таких обставин апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок суду не підлягають задоволенню, а підстав для скасування вироку суду не встановлено.

Покарання ОСОБА_9 призначено з дотриманням вимог ст. 65 КК України, з врахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та його характеристику, обставину що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання, що за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, необхідним для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її оголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України.

Головуючий суддя : ОСОБА_2
Судді : ОСОБА_4
ОСОБА_3