Справа № 162/984/16-к Провадження №11-кп/773/250/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.389 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_7 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, не працює, неодружений, судимий вироком Апеляційного суду Волинської області від 16.10.2015р. за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.369, ст..ст. 69, 70 КК Украпїни до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів зі спеціальною конфіскацією,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 2 місяці.

На підставі статті 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за цим вироком у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці та 58 годин невідбутої частини покарання за вироком Апеляційного суду Волинської області від 16.10.2015р., з врахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді обмеження волі строком 1 рік 2 місяці 14 днів.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_9 16 жовтня 2015 року будучи засудженим Апеляційним судом Волинської області за ч.2 ст.342, ч.2 ст.345, ч.1 ст.369 КК України до штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів громадян з заміною цього покарання на 240 годин громадських робіт відповідно до ухвали Любешівського районного суду Волинської області від 05 травня 2016 року, без поважних причин неодноразово не виходив для відбуття покарання у виді громадських робіт: у травні 2016 року з запланованих 16 годин громадських робіт не відбув жодної години, у червні 2016 року з запланованих 80 годин громадських робіт не відбув 64 години, у вересні 2016 року із запланованих 66 годин громадських робіт не відбув 58 годин.
Крім цього, ОСОБА_9 ставилося в провину ухилення від відбування громадських робіт у липні 2016 року: із запланованих 84 годин громадських робіт обвинувачений не відбув 06 годин.
У поданій апеляційній скарзі заступник прокурора області, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Посилається на те, що судом не надано правову оцінку всім доказам в сукупності. Вважає, що обвинувачений не є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, оскільки останній не був засуджений до покарання у виді громадських робіт. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України установлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Дану вимогу судом першої інстанції не було дотримано.

Відповідно до ч.5 ст.52 КК України ухилення від покарання, призначеного вироком суду, має наслідком відповідальність, передбачену ст.ст. 389 та 390 цього ж Кодексу.

Частина 2 ст.389 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованого злочину) передбачає настання кримінальної відповідальності за ухилення від відбування громадських чи виправних робіт лише особою, засудженою до цього покарання.

Згідно ч.2 ст.43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок щодо якого набрав законної сили.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за ухилення від відбування громадських робіт, які були застосовані до нього 05 травня 2016 року ухвалою Любешівського районного суду на підставі ст.53 КК України - в порядку заміни покарання у виді штрафу, призначеного вироком Апеляційного суду Волинської області від 16.10.2015р.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що оскільки покарання ОСОБА_9 у вигляді громадських робіт призначено не за вироком суду, то він не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, а отже в його діях відсутній і склад вказаного злочину.

У зв`язку з цим вирок щодо ОСОБА_9 підлягає скасуванню, а кримінальне провадження - закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України за відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_9 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції, як це передбачено ст.417 КПК України, та закриває кримінальне провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407, 417 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 20 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 скасувати.

Провадження в справі закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_9 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді