Дата документу Справа № 314/7143/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/479/17 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/7143/16-кСуддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0001307 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чернігівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 28 серпня 2007 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 2 роки;
2) 04 лютого 2008 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст.ст. 70, 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
3) 02 листопада 2009 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 03 жовтня 2011 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;
4) 09 листопада 2012 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 03 жовтня 2014 року умовно-достроково з не відбутим строком 10 місяців 24 дні;
5) 18 листопада 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 125 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 1 рік,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;
-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України остаточно призначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання, не відбутого за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.
Захід забезпечення кримінального провадження до набрання вироком законної сили у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 залишений без змін.
Початок відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 ухвалено задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 2125,00 грн. (дві тисячі сто двадцять п`ять гривень 00 копійок).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 ухвалено задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 2700,00 грн. (дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 ухвалено задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 1350,00 грн. (одну тисячу триста п`ятдесят гривень 00 копійок).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 ухвалено задовольнити.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої злочином, 480,00 грн. (чотириста вісімдесят гривень 00 копійок).
Згідно з вироком, на початку червня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, пройшов на частково огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де через незамкнені вхідні двері проник до господарської будівлі, звідки таємно викрав куто-шліфувальну машину «DWTWS 08-125T» в корпусі темно-зеленого кольору, вартістю 1500 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.
В середині червня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, пройшов на частково огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_9 , де з-під дерев`яного навісу на літній кухні таємно викрав алюмінієвий бідон, ємкістю 40 л, вартістю 1000 гривень.
Після цього, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, знаходячись на території вказаного домоволодіння, шляхом вільного доступу, таємно викрав металевий лом, довжиною 2 м, вартістю 200 гривень, який лежав на землі.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1200 гривень.
В середині липня 2016 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_8 , де, шляхом виймання рами з вікна, проник на горище вказаного приміщення, звідки таємно викрав майно, а саме:
- 4 труби з нержавіючої сталі, довжиною 3,5 м кожна, діаметром 35 мм, вартістю 100 гривень за 1 м, на загальну суму 1400 гривень;
- електричний двигун, потужністю 200 Вт, вартістю 500 гривень;
- металевий лист (фрагменти для конструкції огорожі), загальною вагою 50 кг, вартістю 4,5 гривень за 1 кг, на загальну суму 225 гривень.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2125 гривень.
На початку серпня 2016 року приблизно о 21 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, пройшов на частково огороджену територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно, а саме:
- алюмінієву каструлю, ємкістю 40 л, вартістю 1000 гривень;
- 5 труб з латуні, довжиною 1 м кожна, діаметром 30 мм, вартістю 70 гривень за 1 трубу, на загальну суму 350 гривень.
Тим самим, своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1350 гривень.
Крім того, 12 вересня 2016 року приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, через заднє подвір`я, яке не має огорожі, пройшов на територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу господарської будівлі, таємно викрав двожильний мідний кабель (ПВС 2*4), довжиною 40 м, вартістю 12 гривень за 1 м, на загальну суму 480 гривень, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржуючи доведеність його вини у вчинених кримінальних правопорушеннях та кваліфікацію його дій, вважає вирок суду занадто суворим, ще раз вказує, що він щиро розкаюється у скоєному, на його утриманні перебуває малолітній син, внаслідок чого, просить призначити йому покарання у вигляді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, яка не підтримала апеляційну скаргу; колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочинів при обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, обираючи вид і міру покарання ОСОБА_7 , належним чином врахував обставини, передбачені законом і, зазначивши у вироку, що ОСОБА_7 раніше судимий за корисливі злочини, але у скоєному щиро покаявся та визнав свою провину повністю.

Приймаючи до уваги зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення. Оскільки злочин скоєний ОСОБА_7 після засудження його 18 листопада 2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області і до закінчення періоду випробування, суд першої інстанції застосував положення ст.ст.71, 72 КК України і до призначеного покарання частково приєднав не відбуту частину покарання за попереднім вироком лише один місяць.
Крім того санкцією статті 185 частини 3 КК України не передбачено покарання у вигляді обмеження волі.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обрав обвинуваченому мінімально можливе покарання і не вбачає достатніх підстав для подальшого його пом`якшення.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4