Справа №583/3312/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/142/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за № 0000712 від 30 серпня 2016 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2016 року, відносно

1. 24 квітня 2007 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 309 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2. 8 вересня 2010 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 296 ч.2, 186 ч.1, 70 КК України до 1 року позбавлення волі;

3. 30 травня 2013 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст. 121 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

4. 5 січня 2016 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області за ст. 190 ч. 2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій він просить призначене вироком суду першої інстанції покарання пом`якшити, оскільки вважає його надто суворим, та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_8 зараховано строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 30 серпня 2016 року по 24 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 30 серпня 2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 залишений тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 175 грн. 92 коп.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеності вини та правильності кваліфікації його дій, наголошує на суворості вироку, оскільки вину в інкримінованому йому злочині він визнав, щиро розкаявся, до вчинення злочину не готувався та вчинив його перебуваючи в стані афекту, а також він позитивно характеризується, має слабке здоров`я, потребує лікування, має на утриманні неповнолітню дитину та тяжке сімейне положення. З огляду на це просить не позбавляти його волі, а злочин призначити із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі.

В доповненнях до апеляційної скарги апелянт не змінюючи її доводів та прохань просить також врахувати суд те, що цивільного позову потерпілою в даному кримінальному провадженні до нього не заявлено.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 30 серпня 2016 року, близько 20 год. 30 хв., ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку № 3 по пров. Дачному в м. Охтирка, Сумської області, побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка заходила до під`їзду вказаного будинку, і переслідуючи корисливий мотив на заволодіння чужого майна, діючи повторно та відкрито, підбіг до потерпілої та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, схопив її рукою за шию та почав стискувати, а потім повалив на підлогу у під`їзді продовжуючи стискати шию і заволодів ,таким чином, її жіночою сумкою з особистими речами , заподіявши ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 533 грн та тілесних ушкоджень у виді після травматичної гіперемії та множинних саден м`яких тканин шиї, які згідно висновку судово медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який просив пом`якшити йому призначене судом покарання, думку захисника ОСОБА_7 про необхідність задовольнити вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, оскільки вважає судове рішення законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, тобто в даному випадку переглядається судове рішення лише в частині призначення покарання, яке обвинувачений вважає занадто суворим.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України за обставин наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України є правильною.

А що стосується призначеного обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_8 просить апеляційний суд призначити йому із застосуванням положень ст. 69 КК України більш м`яке покарання, а саме обмеження волі, оскільки вважає, що вирок за своєю суворістю не відповідає скоєному.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом дотримані.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, особу винного, а саме те, що ОСОБА_8 посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, думку потерпілої, яка наполягала на найбільш суворій мірі покарання та заперечувала проти застосування при призначенні покарання положень ст. 69 КК України, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме повне визнання своєї вини та щире каяття обвинуваченого, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, з чим, за встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, погоджується й колегія суддів.

При цьому, як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції не вбачав законних підстав для застосування ст. 69 КК України.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, на слабке здоров`я та потребу у лікуванні, як на підстави для пом`якшення покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ні апеляційна скарга ні матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що ОСОБА_8 через стан здоров`я позбавлений можливості відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства, а тому вони не можуть заслуговувати на увагу суду.

Не знижує, на думку колегії суддів, суспільної небезпечності вчиненого і той факт, що до вчинення злочину обвинувачений не готувався та вчинив його в стані афекту, а тому до доводів ОСОБА_8 в цій частині колегія суддів теж відноситься критично.

Крім того, стан афекту, про яки вказує обвинувачений, спростовується висновком судово-психіатричної експертизи.

Безпідставними колегія суддів вважає і доводи апелянта про призначення йому менш суворого покарання через те, що він є батьком неповнолітньої дитини, оскільки апеляційна скарга обвинуваченого не містить жодних обґрунтувань про те, яким чином це впливає на визначення виду та міри покарання, а в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що дитина перебуває на утриманні ОСОБА_8 , лише навпаки, встановлено, що останній є не працевлаштованим та не має доходу.

Разом з тим, для колегії суддів є незрозумілим, що обвинувачений має на увазі під тяжким сімейним становищем, та яким чином дана обставина знижує суспільну небезпеку вчиненого та впливає на розмір призначеного йому покарання.

До посилань обвинуваченого про відсутність до нього цивільного позову з боку потерпілої, як на обставину для пом`якшення покарання, колегія суддів відноситься критично, оскільки судом при призначенні покарання було враховано думку потерпілої ОСОБА_9 , яка наполягала на призначенні суворої міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

Визнання вини та щира каяття у вчиненому судом першої інстанції враховано як обставини, що пом`якшують покарання, а посередню характеристику суд врахував при оцінці особи обвинуваченого.

Таким чином, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, у виді чотирьох років позбавлення волі, на думку колегії суддів, є законним, справедливим і сприятиме перевихованню обвинуваченого та попередженню нових злочинів, а тому доводи апеляційної скарги про суворість призначеного покарання є необґрунтованими і підстав для зміни вироку і пом`якшення призначеного покарання, шляхом застосування ст. 69 КК України, як про це просить обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування оскаржуваного вироку, при апеляційному розгляді кримінального провадження не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Разом з тим, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в новій редакції), колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 28.11.2016 року по 31.01.2017 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24 листопада 2016 року відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк тримання під вартою із 25 листопада 2016 року по 31 січня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.