АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/8940/16-к Номер провадження 11-кп/786/321/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
18 січня 2017 року м. Полтава

Я, суддя доповідач судової колегії з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на відповідність її вимогам кримінально процесуального закону,-

Встановив:
Згідно кримінального провадження, вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2016 року затверджено угоду від 25 жовтня 2016 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002279.

Визнано ОСОБА_3 винним за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311 КК України і призначено покарання:

-за ч.2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

-за ч.2 ст. 311 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_3 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 1.07.2016 року, призначивши остаточно ОСОБА_3 позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на небгрунтованість вказаного вище вироку та призначення йому занадто суворої міри покарання. При цьому просить застосувати до нього положення ст.ст. 69, 75 КК України та пом`якшити призначене покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до місцевого суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 309, ч.2 ст. 311 КК України з угодою про визнання винуватості від 25.10.2016 року, укладеною між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002279.

Із вищевказаної угоди вбачається, що сторони погодили призначення покарання ОСОБА_3 за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч.2 ст. 311 КК України у вигляді 2 років 3 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частин покарання за вироком Октябрського районого суду м.Полтави від 1.07.2016 року остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні злочинів визнав повністю, підтримав угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором у кримінальному проваджені і просив її задовольнити. При цьому йому було роз`яснено положення ч.4 та ч.5 ст. 474 КПК України і останній вказував про добровільність укладення ним угоди, та що йому зрозумілий її зміст та наслідки.

Згідно ч.4 п.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст. 474 КПК, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений оскаржує вирок постановлений на підставі угоди в зв`язку із призначенням занадто суворої міри покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, судом призначено ОСОБА_3 міру покарання визначену в угоді про визнання винуватості. Тобто, міра покарання визначена судом, повністю співпадає із покаранням узгодженим сторонами угоди.

За цих обставин, ОСОБА_3 оскаржує рішення суду з підстав з яких воно не може бути оскаржене згідно з ч.4 ст. 394 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України.

З врахуванням викладеного, приходжу до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України, суддя доповідач апеляційного суду,-

УХВАЛИВ:
Відмовити у відкриті апеляційного провадження за скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Октябрського районного суду м.Полтави від 29 листопада 2016 року, яким затверджено угоду від 25 жовтня 2016 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002279.

Копію цієї ухвали невідкладно надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 разом з його апеляційного скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя доповідач: ОСОБА_2