Справа № 346/4691/16-к
Провадження № 1-кп/346/49/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2017 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/346/49/17, що зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27.08.2016 року за №0001278 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шверин Федеративної Республіки Німеччини, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не працює, не одруженого, згідно зі ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 .

Злочин вчинено за наступних обставин.

21.08.2016 року близько 08:30 год. обвинувачений, перебуваючи в приміщенні під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний потерпілому бувший у користуванні велосипед марки «АИСТ» чорного кольору, вартістю 900 гривень. Після вказаної крадіжки обвинувачений із вказаним викраденим майном місце вчинення злочину покинув, чим спричинив потерпілому майнову шкоду в зазначеному розмірі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним злочину, вказані в обвинувальному акті. Обвинувачений визнає, що вчинив неправильно, у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати, оскільки він фактично відшкодував завдану шкоду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю даного злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, вказані в ст.67 КК України, відсутні.

Суд також враховує особу винного, вважається таким, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, адже судимість його є погашеною (а.п. 57, 58), однак, негативно характеризується за місцем проживання (а.п.62 ), а також думку потерпілого, викладену в письмовій заяві від 05.10.2016 року, про несуворість покарання обвинуваченого та відсутність до нього будь-яких претензій (а.п. 22).

Тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.185 КК України, яке не пов`язане з ізоляцією від суспільства, а саме у виді громадських робіт, оскільки необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів буде саме такий вид покарання.

Необхідності застосування запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили немає.

Питання про речові докази слід вирішити відповідно до правил ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.370, 373, 374, 376, 100 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Речовий доказ бувший у користуванні велосипед марки «АИСТ» чорного кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути останньому після набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1