Справа №300/241/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2017смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокура ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Воловець кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Житомир, мешканця АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 13.10.2015 року о 13 годині 10 хвилин, керуючи технічно- справним автомобілем марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі сполученням "Київ-Чоп" зі сторони міста Чоп у напрямку міста Київ, проїжджаючи на 719 км правосторонній поворот по напрямку свого руху, поблизу с.Абранка Воловецького району Закарпатської області, не забезпечив безпеку дорожнього руху та грубо порушуючи вимоги п.п.1.3 (учасники дорожнього руху зобов"язані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно-ввічливими); 1.4 (кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила); 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров"ю громадян, звдавати матеріальних збитків), 1.10 (терміни й визначення в ПДР України, в яких зазначено і вимагається від водіїв їх дотримуватись та враховувати під час руху, а саме: небезпека для руху- зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об"єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку) та п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об"їзду перешкоди) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожню обстановку, що склалася, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який в той час знаходився на проїзній частині дороги повернутий спиною до автомобіля на смузі руху останнього.

В результаті невиконання водієм ОСОБА_5 вказаних вимог Правил дорожнього руху під час ДТП ОСОБА_6 отримав згідно висновку судово- медичної експертизи №119 від 14.10.2015 року тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток основи черепа; забою головного мозку; субдуральної гематоми; субарахноїдального крововиливу; забійної рани лівої гомілки; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки; закритого перелому обох кісток правої гомілки; садна та синці голови, кінцівок, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що потягли за собою смерть потерпілого ОСОБА_6 та знаходяться в причинному зв"язку з діями ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненому не визнав. Пояснив суду, що 13.10.2015 року керував автомобілем марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D по автодорозі сполученням "Київ-Чоп" зі сторони міста Чоп у напрямку міста Київ. Проїжджаючи на 719 км правосторонній поворот по напрямку свого руху, поблизу с.Абранка Воловецького району Закарпатської області десь за 100 метрів побачив пішохода, який стояв на узбіччі дороги. В момент, коли до нього залишилось метрів 50, пішоход почав перетинати дорогу навскоси. В цей час обвинувачений пригальмував та подав звуковий сигнал, однак автомобіль обвинуваченого потрапив у вибоїну на дорозі, в результаті чого відбувся занос вліво. Він вжив всіх можливих заходів для відновлення контролю над автомобілем, проте наїзду на пішохода, який в цей час вже був близько півтора метра на дорозі по смузі руху транспортного засобу уникнути не вдалося. Зазначив, що погодні умови були поганими, йшов дощ, швидкість автомобіля була 80 км/год. Добровільно сплатив потерпілому ОСОБА_7 2500 доларів США в рахунок відшкодування заподіяної шкоди внаслідок смерті сина.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, претензій до обвинуваченого ні матеріального, ні морального характеру не має, обрання міри покарання залишає на розсуд суду.

Заслуханий в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснив, що 13.10.2015 року їхав як пасажир автомобіля марки "Мерседес-бенц", під керуванням ОСОБА_5 по автодорозі сполученням "Київ-Чоп" зі сторони міста Чоп у напрямку міста Київ. Дорога була мокрою, йшов дощ, швидкість автомобіля була 80 км/год. Проїжджаючи поблизу с.Абранка Воловецького району Закарпатської області автомобіль потрапив у вибоїну, після чого транспортний засіб почало заносити на зустрічну смугу. ОСОБА_5 намагався вирівняти керований ним автомобіль, проте наїзду на пішохода уникнути не вдалося.

Суд критично оцінює твердження обвинуваченого щодо його невинуватості, оскільки такі спростовуються частковими показами самого обвинуваченого, добровільним відшкодуванням потерпілому шкоди, завданої смертю сина ОСОБА_6 та матеріалами кримінального провадження.

Так, з висновку експерта №22/159 від 27.10.2015 року на час огляду та експертного дослідження робоча гальмівна система, система рульового керування автомобіля "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 знаходилась у справному стані, система світлової сигналізації та ходова частина автомобіля -у несправному стані; на автомобілі "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 система рульового керування, гальмівна система знаходились у справному стані та могли виконувати свої функції. Несправності передніх коліс ходової частини та системи освітлення досліджуваного автомобіля виникли під час ДТП- в момент дії на автомобіль значних короткочасних ударних навантажень.

Згідно висновку судової авто-технічної експертизи №40 від 28.01.2016 року в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог: п.12.3 Правил дорожнього руху України (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об"єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об"їзду перешкоди); пішохід ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимоги пункту 4.14 (г) ПДРУ (пішоходам забороняється затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов"язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху); на даному заокругленні дороги водій автомобіля "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 для уникнення заносу міг рухатися зі швидкістю не більше 90.3...110,6 км/год.; повний зупиночний шлях автомобіля "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 в даніх дорожніх умовах становить відстань 72.8...96.5 м.; водій ОСОБА_5 мав технічну можливість зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування з моменту виникнення йому небезпеки для руху; з технічної точки зору причиною виникнення ДТП, що мала місце 13.10.2015 року о 13-10 годині стали дії водія автомобіля "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , який з моменту виникнення йому небезпеки для руху не вжив заходів до своєчасного застосування екстреного гальмування.

Висновком судово- медичної експертизи №119 від 14.10.2015 року підтверджено, що під час ДТП, яка відбулась в результаті порушення обвинуваченим Правил дорожнього руху України, ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток основи черепа; забою головного мозку; субдуральної гематоми; субарахноїдального крововиливу; забійної рани лівої гомілки; відкритого перелому обох кісток лівої гомілки; закритого перелому обох кісток правої гомілки; садна та синці голови, кінцівок, які знаходяться в причинному зв"язку з настанням його смерті.

Твердження обвинуваченого про те, що причиною ДТП стало пошкоджене дорожнє полотно, а саме вибоїна, спростовується протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди від 13.10.2015 року -автодороги сполученням Київ-Чоп 719 км, відповідно до якого наявність слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами, інших негативних обставин, в тому числі, вибоїн, на які посилається обвинувачений, на ділянці дороги в місці ДТП не зафіксовано (а.с.103-108). Не містить будь- яких позначок недоліків дорожнього полотна також схема, додана до протоколу (а.с.109).

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання недопустимими протоколу проведення слідчого експерименту від 05.11.2015 року за участю ОСОБА_5 та висновку судової автотехнічної експертизи №40 від 28.01.2016 року, оскільки інформація в них отримана внаслідок вчинення слідчим діянь, які мають ознаки істотного порушення права заявника, який під час проведення слідчої дії не мав жодного процесуального статусу, суд бере до уваги таке.

У відповідності до ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Статтею 240 КПК України передбачено, що з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Вказана стаття не містить імперативних вимог про залучення до даної слідчої дії лише вказаних осіб (з визначеним процесуальним статусом) і про неможливість проведення її з участю інших.

Із матеріалів кримінального провадження видно, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені по факту кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_5 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, твердив про відсутність своєї винуватості у її наслідках, про дотримання ним правил дорожнього руху. Такі його твердження слідчий, відповідно до вимог частини другої статті 9 КПК, зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити та у разі їх підтвердження прийняти процесуальне рішення про закриття цього кримінального провадження за реабілітуючими обставинами. Саме з метою перевірки й уточнення наданих відомостей щодо обставин ДТП за згодою ОСОБА_5 був проведений слідчий експеримент. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_5 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин травмування пішохода і в такий (законний) спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права, що було підтверджено обвинуваченим в ході судового розгляду.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_5 , або слідчий у будь-якій формі примушував би його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого й достатніх даних вважати, що надалі ОСОБА_5 буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим. Не містять спростувань цьому й доводи заяви.

Відповідно до вимог частини першої статті 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом.

Таким чином, суд не вбачає підстав вважати недопустимими доказами протокол проведення слідчого експерименту від 05.11.2015 року за участю ОСОБА_5 та висновку судової автотехнічної експертизи №40 від 28.01.2016 року, тому клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Суд належним чином проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, і його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, підвищену суспільну небезпечність вчиненого діяння, дані про особу винуватого: раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив кримінальне правопорушення з необережності, яке у відповідності до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, хворіє на цукровий діабет, потерпілий претензій до нього не має, добровільно відшкодував завдану шкоду.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами справи, що пом`якшують покарання є скоєння злочину вперше, добровільне відшкодування завданої шкоди, перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих обставин справи згідно ст.67 КК України немає.

З досудової доповіді Воловецького районного сектору з питань виконання покарань та пробації від 30.05.2017 року вбачається, що загальний рівень ризику небезпеки обвинуваченого для суспільства середній, виправлення його можливе без ізоляції його від суспільства.

Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його підвищеної суспільної небезпеки, наслідків, що настали у вигляді загибелі молодої людини, невизнання обвинуваченим своєї вини та відсутність каяття, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням мінімальної міри покарання в межах санкції ст.286 ч.2 КК України.

Крім цього, керуючись п.20 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 18), при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Отже, аналізуючи особу винуватого, невизнання ним вини, відсутність щиросердечного каяття, порушення низки Правил дорожнього руху, що призвело до загибелі людини та свідчить про небезпечність обвинуваченого, як водія під час керування транспортним засобом, до останнього слід обрати додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.2 ст.124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави слід стягнути процесуальні витрати в сумі: 4883, 60 гривень за проведення судових експертиз.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: автомобіль марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 , повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - слід повернути ОСОБА_5 ; чоловічу пару взуття, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Воловецького районного суду- необхідно знищити.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Суд, керуючись ст.ст. 371, 374 КПК України, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 4883 гривень 60 копійок.

Речові докази: автомобіль марки "Мерседес-бенц", моделі "VITO" 108 D, д.р.н. НОМЕР_1 , повернутий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_5 ; чоловічу пару взуття, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Воловецького районного суду- знищити.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з часу затримання.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Воловецький районний суд в 30-денний термін з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_1