АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 травня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4 .
Учасники судового провадження:
засуджений ОСОБА_5
прокурор ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою в задоволенні клопотання ОСОБА_5 про можливість його умовно-дострокового звільнення - відмовлено.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Сокирянського районного суду від 29 березня 2017 року та задовольнити його клопотання щодо умовно-дострокового звільнення від покарання.

В своїй скарзі, засуджений вважає ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а саме, його вік, що за час перебування в установі відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався, а також зрозумів протиправність своєї поведінки та стає на шлях виправлення.

Посилається на те, що за період перебування у колонії, на роботу був

Провадження №11кп/794/172 /17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ст. 81 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

влаштований відразу, працював не порушуючи режиму та мав 100 % виробіток, зараз приймає участь в програмі диференційного виховного відновлення та помітив ряд позитивних змін в його особистості.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_5 , який просив задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, міркування прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, розглянувши матеріали судового провадження, особової справи засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

Так, приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції діяв у відповідності до положень ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, відповідним чином умотивувавши свої висновки.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В ході апеляційного розгляду даного провадження було встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 14.07.2011 року за ст. 263 ч. 1 КК України на 2 роки позбавлення волі; відбуває покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеса від 10.07.2012 року, яким засуджений за ст. ст. 121 ч.2, 70 ч. 4 КК України та, яким призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років. Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі відраховано з моменту його затримання, тобто з 28.06.2011 року.

Кінець строку відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного ОСОБА_5 припадає на - 16.05.2019 року.

Отже, на час розгляду справи ОСОБА_5 відбув більше двох третин строку призначеного покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження та особової справи ОСОБА_5 , характеристики начальника ДУ СВК (№67), довідок про стягнення та заохочення, вбачається, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 28.06.2011 року, в періоди з листопада 2012 року і до березня 2013 року, з травня до вересня 2014 року, з жовтня 2014 року і до квітня 2015 року, з травня до серпня 2015 року та з лютого по грудень 2016 року був працевлаштований на різних виробничих дільницях підприємства установи. До виконання змінних завдань відносився не стабільно і в повному обсязі не завжди виконував. Весь інший період часу знаходження в установі до оплачуваних робіт не залучався у зв`язку з небажанням працювати.

У період перебування в установі за порушення вимог режиму відбування покарання в чотирьох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які, погашені лише в січні 2017 року. Заохочень не має.

Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконання покарань виконує неохоче. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, разом з тим, належних висновків для себе не робить.

Твердження в апеляції засудженого, що він приймає участь в програмі диференційного виховного впливу не знайшли свого підтвердження, оскільки, як видно з матеріалів провадження, останній не виявляє бажання приймати участь в програмах диференційованого виховного впливу.

Відповідно до атестаційних листів та протоколів засідань атестаційної комісії протягом відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення. Ступінь оцінки його виправлення визначений станом на 16.01.2017 року, як такий, що не став на шлях виправлення.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

На думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що вимоги засудженого у клопотанні про умовно дострокове звільнення є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає судове рішення законним, а апеляційну скаргу засудженого такою, що задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29 березня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у той же строк і порядок з дня отримання копії ухвали.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3