Справа № 286/2833/17
У Х В А Л А
29 серпня 2017 року м. Овруч
Слідчий суддя Овруцького районного суду в Житомирській області ОСОБА_1 ,
з секретарем ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про арешт майна , -
ВСТАНОВИВ :
Слідчий СВ Овруцького ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням та просить накласти арешт на майно, а саме: автомобіль марки «Fiat Ducado» д. н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_6 та перебуває у власності ОСОБА_4 , рюкзак чорного кольору, в якому знаходиться спортивний костюм червоного кольору (кофта та штани), шапка чорного кольору, пара рукавичок рожевого кольору, викрутки у кількості 2 шт., плоскогубці, 6 гайкових ключів та барсетку чорного кольору, в якій знаходиться пара рукавичок білого кольору, ліхтарик, 5 гайкових ключів, плоскогубці та зажим-плоскогубці, шляхом тимчасового позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування майном, мотивуючи тим, що в ніч з 23 серпня 2017 року на 24 серпня 2017 року, невстановлена особа, шляхом пошкодження навісного замка, проникла до приміщення гаражу, що розташований по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала та незаконно заволоділа мопедом марки «SUZUKI Address 110», що належить ОСОБА_7 , чим заподіяла останній матеріальну шкоду.
24 серпня 2017 року надійшло повідомлення від інспектора ГЗБДР УПД ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_8 з приводу того, що за порушення ПДР був зупинений автомобіль марки «Fiat Ducado» д. н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з двома пасажирами в салоні, а саме ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У вантажному відділенні вищевказаного автомобіля виявлено 2 мопеди, документів на які у вищевказаних осіб не було, серед яких один належний саме потерпілій ОСОБА_7 .. Автомобіль марки ««Fiat Ducado» д. н. НОМЕР_1 , по приїзду СОГ на місце події разом в вищевказаними особами був доставлений до Овруцького ВП для проведення відповідної перевірки. Під час огляду вказаного автомобіля в ньому були виявлені рюкзак чорного кольору, в якому знаходиться спортивний костюм червоного кольору (кофта та штани), шапка чорного кольору, пара рукавичок рожевого кольору, викрутки у кількості 2 шт., плоскогубці, 6 гайкових ключів та барсетку чорного кольору, в якій знаходиться пара рукавичок білого кольору, ліхтарик, 5 гайкових ключів, плоскогубці та зажим-плоскогубці.
З метою належного збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації майна, яке отримано в результаті злочинної діяльності, а також з врахування того, що вилучене майно є саме предметами, за допомогою яких скоювалося кримінальне правопорушення, знаряддями злочину та відповідає критеріям, зазначених в ст. 170 КПК України, виникає необхідність у арешті майна з метою належного збереження речових доказів.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала.
Володілець майна в судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив та просить повернути йому автомобіль, зазначивши, що він не має ніякого відношення до крадіжки мопедів. На прохання знайомого погодився відвезти мопеди, як він сказав - на ремонт. Позбавлення його автомобіля поставить його в скрутне становище, так як автомобіль допомагає йому в роботі. В нього троє малолітніх дітей. На двох дітей він сплачує аліменти, а син ОСОБА_11 , 2013 року народження, проживає з ним (без матері).
Заслухавши думки учасників та дослідивши надані докази, слідчий суддя встановив наступне.
При накладенні арешту повинні враховуватись одночасно його мета, завдання і підстави (ст.170 КПК України) та інші передбачені законом обставини (ст.173 КПК України).
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
В ст. 173 КПК України законодавець закріпив, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Оцінюючи наявність підстав для накладення арешту, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, наслідки арешту майна для його власників, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та враховуючи, що рюкзак чорного кольору, в якому знаходиться спортивний костюм червоного кольору (кофта та штани), шапка чорного кольору, пара рукавичок рожевого кольору, викрутки у кількості 2 шт., плоскогубці, 6 гайкових ключів та барсетку чорного кольору, в якій знаходиться пара рукавичок білого кольору, ліхтарик, 5 гайкових ключів, плоскогубці та зажим-плоскогубці є знаряддями злочину, речовими доказами у даному кримінальному провадженні, належать ОСОБА_10 , який зізнався в скоєнні вказаного кримінального правопорушення, що підтверджується його письмовими поясненнями від 24.08.2017, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність накладання арешту на зазначене майно.
Що стосується автомобіля марки «Fiat Ducado» д. н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а перебуває у володінні ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої власником автомобіля, слід зазначити, що ОСОБА_4 має статус свідка в даному кримінальному провадження, тобто третьої особи. Його показання як свідка, відображені в протоколі допиту від 24.08.2017, повністю відповідають поясненням наданим в судовому засіданні під час судового розгляду вказаного клопотання та узгоджуються із зізнавальними поясненнями ОСОБА_10 , і свідчать про необізнаність та непричетність володільця автомобіля щодо скоєння злочину.
Слід зазначити, що постанова слідчого про визнання та приєднання до провадження речових доказів є невмотивованою. В судовому засіданні не доведено існування розумних підозр вважати, що лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне зберігання вказаного автомобіля на час проведення досудового розслідування. Причому, не вказано, які саме слідчі дії плануються проводитися з вказаним автомобілем.
Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя враховує і право особи на мирне володіння майном у сенсі положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на автомобіль марки «Fiat Ducado» д. н. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_4 , наразі є передчасним та необґрунтованим, таким, що призводе до суттєвого порушення та обмеження прав користувача даного майна , і відповідно до висновку про часткове задоволення клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме: рюкзак чорного кольору, в якому знаходиться спортивний костюм червоного кольору (кофта та штани), шапка чорного кольору, пара рукавичок рожевого кольору, викрутки у кількості 2 штуки, плоскогубці, 6 гайкових ключів та барсетку чорного кольору, в якій знаходиться пара рукавичок білого кольору, ліхтарик, 5 гайкових ключів, плоскогубці та зажим - плоскогубці.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя

ОСОБА_1