Справа № 461/5009/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.07.2017

Галицький районний суд м. Львова

у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Палашівка, Чортківського району, Тернопільської області, українця, громадянина України, приватного підприємця, одруженого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судженого, а саме: 25.08.2011 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст. 364; ч.2 ст.366, ч.3 ст.358 КК України на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік, 21.03.2016 року Галицьким районним судом м.Львова за ч. 1 ст.366, ч.5 ст. 191 КК України, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 3 роки,-

-у вчиненні злочинів, передбачених за ч.4 ст190 КК України, ч.2 ст. 222 КК України в редакції 15.04.2008 року ,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_6 10 грудня 2004 року, точний час слідством не встановлено, перебуваючи у офісному приміщенні ПП «К.І.К. Л», що на вул.Б.Лепкого, 17 у м.Львові, шляхом обману ОСОБА_8 , під виглядом отримання грошей на пайову участь у будівництві житла, усвідомлюючи неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, шахрайським способом заволодів її грошовими коштами у сумі 159 186 грн.

Продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_8 , 30 травня 2006 року, точний час слідством не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у офісному приміщенні ПП «К.І.К. Л», що на вул.Б.Лепкого, 17 у м.Львові, під виглядом отримання грошей на пайову участь у будівництві житла, усвідомлюючи неможливість виконання взятих на себе зобов`язань, шахрайським способом заволодів її грошовими коштами у сумі 75 750 грн., спричинивши останній матеріальну шкоду на загальну суму 234 936 грн.

Крім цього ОСОБА_6 , 10 липня 2008 року, точний час слідством не встановлено, будучи директором ПП «К.І.К.-Л», перебуваючи в приміщенні філії «Відділення Промінвестбанку в м.Львів», що по вул.Ак.Гнатюка, 2 у м.Львові, з метою утримання кредитних коштів ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», свідомо надав представнику вказаної установи завідомо неправдиву інформацію про передачу ПП «К.І.К.-Л» йому особисто як фізичній особі майнових прав, вільних від будь-яких зобов`язань на квартири АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 загальною вартістю 426 000 грн., будівництво яких не завершено, виступивши при цьому поручителем (іпотекодавцем зазначених майнових прав) за кредитним договором № 42-3 від 10.07.2009 року, укладеного між ПП «К.І.К.-Л» в особі директора ОСОБА_6 (боржник) та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (позичальник), на підставі якого ПП «К.І.К.-Л» надано кредитні кошти у сумі 700 000 грн., чим банку заподіяно значної матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому дій визнав повністю, надав покази про те, що всі обставини, описані в обвинувальному акті відповідають дійсності, не оспорює кваліфікацію своїх дій, просить його суворо не карати, вказуючи, що щиро розкаюється у вчиненому, матеріальна шкода ним частково відшкодована, з потерпілою ОСОБА_8 ведуться переговори щодо надання їй житлової квартири.

Не зважаючи на повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , вина такого у вчиненні інкримінованих йому злочинів доводиться іншими дослідженими під час судового провадження доказами, а саме:

показаннями представника потерпілого юридичної особи ПАТ «Акціонерний промислово-інвестиційний банк» ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні надала покази про те, що ОСОБА_6 як директором ПП «К.І.К.-Л», 10 липня 2008 року було укладено кредитний договір з Банком, згідно якого ПП «К.І.К.-Л» надано кредит у сумі 700 00 грн. під 20 відсотків річних, терміном погашення не пізніше 01 лютого 2009 року. В забезпечення повернення кредитних коштів, відсотків за користування кредитом та інших зобов`язань по кредитному договору, в заставу банку було передано майнові права на 4 квартири в будинку АДРЕСА_6 загальною вартістю 426 000 грн., будівництво яких не завершено. На даний час кредит та відсотки по кредитному договору не погашені, оскільки позичальник ПП «К.І.К.-Л» порушило умови кредитного договору та взятих на себе зобов`язань не виконало. Крім цього, банком з`ясовано що по договорах застави майно за вказаними адресами відсутнє.

показаннями потерпілої ОСОБА_8 , даними в судовому засіданні про те, що 10 грудня 2004 року нею було укладено договір на пайову участь у будівництві будинку по АДРЕСА_7 , будівництво якого здійснювало ПП «К.І.К.-Л», згідно якого вона повинна була отримати трьохкімнатну квартиру у зазначеному будинку. Вказаний будинок повинен був бути зданий в експлуатацію в другому півріччі 2005 року. На виконання умов вказаного договору нею були внесені відповідні кошти, а саме в день укладення договору 159 186 грн., що становило 50 відсотків вартості житла, які нею були передані готівкою особисто ОСОБА_6 в присутності бухгалтера підприємства. В подальшому, у травні 2006 року, нею було укладено додатковий договір, згідно умов якого вона погодилась на зміну строку здачі-приймання предмету попереднього договору, а саме квартири по АДРЕСА_7 , під час укладення якого нею було додатково внесено ще 75 750 грн. готівкою безпосередньо ОСОБА_6 , про що нею була отримана квитанція. Проте, ОСОБА_11 » в особі директора ОСОБА_6 взятих на себе зобов`язань по здачі будинку в експлуатацію і надання їй житлової квартири не виконало. Зазначила, що в подальшому ОСОБА_6 частково повернув внесенні нею кошти у сумі приблизно 8000 доларів США;

показаннями свідка ОСОБА_12 , даними в судовому засіданні про те, що він працює арбітражним керуючим з 2009 року, у його посадові обов`язки входить участь у справах про банкрутство юридичних осіб при виконанні повноважень розпорядника майна, ліквідатора або керуючого санацією. 17.07.2012 року його призначено ліквідатором ПП «К.І.К.-Л». До вказаного моменту, з 08.09.2011 року він виконував функції розпорядника майна вказаного підприємства на підставі ухвали Господарського суду Львівської області про банкрутство ПП «К.І.К.-Л». На його адресу надходили заяви з вимогами до боржника від фізичних осіб, які мали укладені договори пайової участі з ПП «К.І.К.-Л» на об`єкти житлового фонду, у задоволенні яких було відмовлено по причині відсутності у заявників грошових вимог до банкрута та роз`яснено право на звернення до суду за захистом своїх майнових прав. Йому відомо, що частина вказаних осіб мали майнові права на житло у будинку у АДРЕСА_6 .

Оцінюючи показання обвинуваченого, потерпілих та свідка в частині вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190 КК України, ч.2 ст.222 КК України в редакції від 15.04.2008 року, колегія суддів вважає, що такі находяться у об`єктивному взаємозв`язку з іншими матеріалами справи та нічим не спростовані.

Оскільки обвинуваченим ОСОБА_6 в судовому засіданні не оспорювались фактичні обставини вказаного кримінального провадження, дослідження інших доказів його вини було визнано судом недоцільним.

Таким чином, аналізуючи наведені докази, колегія суддів приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведена повністю.
Дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.4 ст.190 КК України, та ч. 2 ст. 222 КК України в редакції від 15.04.2008 року оскільки обвинувачений вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах, а також, будучи службовою особою суб`єкта господарської діяльності, надав завідомо неправдиву інформацію банку з метою одержання кредиту, що завдало великої матеріальної шкоди.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів; обставин, що обтяжують покарання - суд не встановив; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття та часткове відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд умотивуваши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої санкції статті /санкції частини статті/ Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого більш м`якого покарання не зазначеного в санкції статті /санкції частини статті/ Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Суд, враховує що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнає повністю, у вчиненому розкаюється, сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдану шкоду, зобов`язується і надалі відшкодувати таку грошовими коштами, а також наданням потерпілій ОСОБА_8 іншого житла. Наведені обставини, на думку суду, пом`якшують покарання ОСОБА_6 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відтак, при призначенні покарання обвинуваченому за ч.4 ст.190 КК України, слід застосувати ст.69 КК України, призначивши покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті.

Разом з тим, суд виходячи із норм ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, яке повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 ст.75 КК України; при цьому, суд враховує, що останній повністю визнає свою вину, усвідомлює протиправність вчинених дій; у вчиненому розкаюється; працює; має на утриманні дружину, малолітню доньку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , характеризується за місцем проживання позитивно; потерпілі не настоюють на суворості покарання.
Відповідно до ст.77 КК України, у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного чину.

Наведений перелік є вичерпним. Відтак, при застосуванні ст.75 КК України щодо ОСОБА_6 передбачена санкцією ч.4 ст.190 КК України конфіскація майна, призначена бути не може.

Крім того, при призначенні покарання, суд враховує, що ОСОБА_6 вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2016 року засуджений за ч. 1 ст. 366, ч.5 ст. 191 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку 3 роки. На підставі наведеного з врахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України, суд вважає, що остаточне покарання за сукупністю злочинів слід обрати шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за попереднім вироком

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності ,якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 222 КК України в редакції від 15.04.2008 року слід звільнити від кримінальної відповідальності, оскільки сплили строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказаною статтею.

У вказаному кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_13 заявлено цивільний позов, згідно якого остання просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на її користь 2 117 648 грн. матеріальної шкоди, заподіяної злочином. Обвинувачений вказаний цивільний позов визнав частково, а саме на суму 234 936 грн., яка зазначена в обвинувальному акті. Інші учасники процесу при вирішенні вказаного позову поклались на розсуд суду. Вивчивши цивільний позов, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що такий підлягає до часткового задоволення в сумі 234 936 грн., яка учасниками судового процесу не оспорюється та підтверджується матеріалами кримінального провадження. В іншій частині, вказаний цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, оскільки є недостатньо мотивованим, належними та допустимими доказами не підтверджується, що не позбавляє потерпілу права звернутися з аналогічними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Питання речових доказів слід вирішити у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.222 КК України в редакції від 15.04.2008 року, ч.4 ст.190 КК України, та призначити покарання:

-за ч.2 ст.222 КК України в редакції від 15.04.2008 року штраф у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських обов`язків на 2 /два/ роки.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 ч.1 КК України за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 222 КК України в редакції від 15.04.2008 року у зв`язку із закінченням строків давності.

-за ч.4 ст.190 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням та встановити йому іспитовий строк на термін два роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за даним вироком, більш суворим за вироком Галицького районного суду м.Львова від 21.03.2016 року остаточно із застосуванням ст. 69 КК України призначити ОСОБА_6 покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання із випробуванням та встановити йому іспитовий строк на термін три роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_13 234 936 (двісті тридцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять шість) гривень шкоди, заподіяної злочином.

В решті цивільний позов залишити без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_13 право на звернення з аналогічними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме квитанцію до прибуткового касового ордеру № 59 від 10.12.2004 року на суму 159 186 грн., квитанцію до прибуткового касового ордеру № 3 від 30.05.2006 року на суму 75 750 грн., договір 84/Б на пайову участь у будівництві житла від 10.12.2004 року, укладений між ПП «К.І.К.-Л» в особі директора ОСОБА_6 та ОСОБА_13 , додатковий договір № 84/Б-1 до договору до № 84/б від 10.12.2004 року залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді колегії ОСОБА_2
ОСОБА_3