Справа №463/3324/17
Провадження №1-кс/463/688/17
У Х В А Л А
05 липня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулися до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скаргу мотивують тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 29.06.2017р. звернулись до Львівської місцевої прокуратури № 1 з заявою про скоєння суддею Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, з приводу постановлення ним завідомо неправосудної ухвали. Дана заява була прийнята, але всупереч вимог закону відомості в ЄРДР не внесені.
В судовому засіданні скаржники свою скаргу підтримали, покликаючись на доводи викладені в ній та додаткових поясненнях.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Скерував до суду клопотання про відкладення розгляду скарги у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Крім того, надав відповідь, яка скеровувалась на адресу скаржника. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим за погодженням з учасниками процесу таке клопотання належить відхилити.

Заслухавши пояснення скаржників, дослідивши матеріали скарги вважаю, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Листом від 30.06.2017 року Львівська місцева прокуратура № 1 відмовила ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у внесенні відомостей стосовно зазначеного вище судді до ЄРДР у зв`язку з відсутністю об`єктивних даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відсутність визначення процесуальним законом приводів і підстав до початку кримінального провадження на практиці врегульовано «Інструкцією про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення», затвердженої наказом МВС України від 06 листопада 2015 р. № 1377, де зазначено джерела інформації про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій, що надходить до ОВС уповноваженого розпочати досудове розслідування, які фактично є ні чим іншим, як приводами до початку кримінального провадження, а підставами наявність у джерелі інформації даних про ознаки кримінального правопорушення.
Положення ч. 1 ст. 214 КПК України та пункт 2.2 Інструкції, затвердженої наказом МВС України № 700 від 14 серпня 2012 р., зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки заяву або повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.
На такий обов`язок слідчого, прокурора вказують вимоги ч. ч. 3, 4 та 5 ст. 214 КПК України, згідно з якими до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про кримінальне правопорушення, вимагається короткий виклад обставин, які свідчать про вчинення саме кримінального правопорушення, його попередню правову кваліфікацію із зазначенням статті (частин статті) закону України про кримінальну відповідальність, тобто Кримінального кодексу, зміст повідомлення слідчим прокурора про підставу початку досудового розслідування.
Положення ст. 214 КПК України, перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Про правильність таких висновків свідчить той факт, що Інструкцією № 1377 (п. 5 Розділ ІІІ), також передбачено порядок розгляду ОВС заяв і повідомлень, в яких відсутні відомості, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Такі заяви після реєстрації в журналі ЄО доповідаються оперативним черговим начальникові органу внутрішніх справ або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відтак, не будь-яка заява є підставою для внесення відомостей до ЄРДР, а лише та заява, яка містить фактичні дані які підтверджують факт вчинення кримінального правопорушення. Всі інші заяви, після їх надходження до ОВС, підлягають розгляду останнім згідно із Законом, яким не є Закон про кримінальну відповідальність.
Крім того, при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину згідно слід брати до уваги роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму ВСУ від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади». Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).

Зі змісту скарги вбачається, що по суті, скаржники фактично не згідні з процесуальним рішенням судді Залізничного районного суду м. Львова, яке на день розгляду скарги є чинним. Такі обставини не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, оскільки не несуть в собі відомостей про мотив чи зацікавленість судді, яким ухвалено рішення.

З врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що дії керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 з приводу відмови внесення заяви стосовно вчинення зазначеним вище суддею кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 375 КК України до Єдиного державного реєстру є правомірними. Відтак, скаргу слід визнати необґрунтованою і в її задоволенні відмовити.

На підставі наведеного, керуючись вимогами статей 214, 303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на бездіяльність керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1