печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002228, -

В С Т А Н О В И В :
14.07.2017 старший слідчий в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , звернувся до суду з вказаним клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:003:1606, площею 0,0473 Га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею, 85,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 ., яка на праві власності належить ОСОБА_5 , також на квартиру загальною площею, 47,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ; нежиле приміщення загальною площею, 34,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 . а також заборонити розпорядження вказаною земельною ділянкою зупинивши будь-які операції з нею, яке на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Генеральною інспекцією внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002228 від 13.07.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України.
13.07.2017 в указаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 90789959 від 29.06.2017 у приватній власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , знаходиться: земельна ділянка, кадастровий номер: :02:003:1606, площею 0,0473 Га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також квартира загальною площею, 85,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 90790143 від 29.06.2017 у приватній власності дружини ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , знаходиться: квартира загальною площею, 47,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , а також нежиле приміщення загальною площею, 34,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 .
Майно відповідно до статті 190 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) є окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 № 2947-III (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Статтею 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності є будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ч. 1 ст. 68 СК України).
Розмір часток майна дружини та чоловіка, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено статтею 70 СК України, а саме у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Порядок стягнення зазначеного майна передбачено ст. 73 СК України відповідно до якої стягнення може бути накладено на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 57 СК України передбачено конкретний та вичерпний перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.
Аналогічна правова позиція зазначена в Цивільному кодексі України від 16.01.2003 № 435-IV.
Так, ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.
Статтею 371 ЦК України передбачено порядок звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності, відповідно до якого кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.
Ураховуючи зазначені норми законодавства України ОСОБА_5 володіє рівною частиною (1/2 часткою) квартири загальною площею, 47,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 , а також нежилим приміщенням загальною площею, 34,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 .
Санкцією ч. 3 ст. 369 КК України, яка інкримінована ОСОБА_5 передбачена конфіскація майна.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на санкцію ч. 3 ст. 369 КК України, якою передбачено конфіскацію майна, та на встановлені в ході досудового розслідування обставини, дані про які вбачаються з наданих суду матеріалів, про те, що ОСОБА_5 на праві власності належить вказане у клопотанні майно, на яке з метою конфіскації майна, просить накласти арешт.
Вивчивши надані в обґрунтування клопотання матеріали, оскільки вказане майно тимчасово не вилучалось, з метою забезпечення даного арешту, вважаю можливим на підставі ч.2 ст.172 КПК України розгляд клопотання без повідомлення та участі підозрюваного.
Заслухавши пояснення слідчого в обґрунтування доводів та вимог клопотання, вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Вислухавши думку слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши наявні в наданих матеріалах дані, враховуючи відповідно до вимог ст.173 КПК України наявність даних про те, що ОСОБА_5 на праві власності належить вищевказане майно, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190; ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 369 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, слідчий суддя вважає наявними передбачені п.3 ч.2, ч.5 ч. 11 ст.170 КПК України підстави для арешту вказаного майна.
При цьому, слідчий суддя, враховуючи мету та підстави арешту даного майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та можливі наслідки такого обмеження, вважає за належне заборонити особам, яким належить відповідне право відчужувати вказаним майном.
Відтак, клопотання підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, ст.309, 372, ст.392, ст.532 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002228 задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку, кадастровий номер: :02:003:1606, площею 0,0473 Га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру загальною площею, 85,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_2 , які на праві власності належить ОСОБА_5 ; квартиру загальною площею, 47,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_3 ; нежиле приміщення загальною площею, 34,8 кв. м, за адресою: АДРЕСА_4 , які на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - шляхом заборони його власнику розпоряджатись та вчиняти будь-які операції з вказаним майном.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим у кримінальному провадженні № 0002228.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1