Справа № 592/7937/15-к
Провадження № 1-кп/591/35/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6

цивільного відповідача ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника Служби у справах дітей ОСОБА_9

інспектора Сумського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження № 0007137 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, із освітою 9 класів, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2016 року за ч.1 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України, ч.1 ст. 70 КК України до 45 діб арешту

обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Суми, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючої, номер картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимої

обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

ВСТАНОВИВ:

16 грудня 2014 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_11 разом із раніше знайомою ОСОБА_12 , попередньо змовившись про відкрите викрадення мобільного телефону у раніше незнайомого їм ОСОБА_13 , з яким ОСОБА_14 раніше зв`язувалася в соціальній мережі та домовилася про зустріч під приводом познайомитися та прогулятися, прибули до ТРЦ «Лавина» по пр. М. Лушпи, 4/1 ум. Суми.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 близько 20 год. 00 хв. 16.12.2014 року прибули до місця поблизу ТРЦ «Лавина» по пр. М. Лушпи, 4/1 у м. Суми.

ОСОБА_4 , спостерігаючи за тим, як ОСОБА_8 , зустрівши ОСОБА_13 , під приводом здійснення телефонного дзвінка заволоділа його мобільним телефоном, підтримуючи її дії та застосовуючи фізичну силу, підбіг до них та наніс ОСОБА_13 два удари кулаками в обличчя, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень, обмежував можливість останнього будь-яким чином повернути свій телефон. В цей час ОСОБА_8 почала втікати з місця події, ігноруючи те, що потерпілий спостерігає за її діями та розуміє їх. Таким чином у ОСОБА_13 було відкрито викрадено належний йому мобільний телефон «JiaYu G3T», вартістю 1432 грн., у якому була сім карта ПрАТ «МТС», яка цінності не представляє, на рахунку якої було 5 грн., чим спричинено останньому матеріального збитку на суму 1437 грн.

У подальшому ОСОБА_11 втік з місця вчинення кримінального правопорушення та спільно з ОСОБА_8 розпорядився викраденим на власний розсуд.

У період часу з 00:20 год. до 06:15 год. 10.06.2015 ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу буд. №32 по вул. Передовій у м. Суми, побачив автомобіль ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_2 , що фактично належить ОСОБА_15 . У цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним автомобілем.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно для оточуючих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_15 , ОСОБА_11 з метою заволодіння автомобілем відчинив двері автомобіля та проник до його салону, після чого від`єднавши електропроводку від замка запалювання та з`єднавши дроти електропроводки, запустив двигун, тим самим отримав можливість керувати автомобілем ВАЗ 21043, д.н. НОМЕР_2 , та поїхав у невстановленому під час досудового розслідування напрямку, тобто незаконно заволодів зазначеним автомобілем, завдавши матеріальної шкоди потерпілій на суму відповідно до висновку авто товарознавчої експертизи № 148 від 17.06.2015 - 46094 грн. 03 коп. та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що в грудні 2014 року разом з ОСОБА_8 вирішили познайомитися в соціальних мережах з хлопцем, щоб при зустрічі заволодіти його мобільним телефоном. ОСОБА_8 , реалізуючи вказаний план, познайомилася з ОСОБА_13 та домовилася з ним про зустріч.

16.12.2014 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 прибули до ТРЦ «Лавина» на таксі. ОСОБА_8 пішла на зустріч з ОСОБА_13 , через 2-3 хвилини попросила телефон, щоб зателефонувати, в цей час до них підійшов ОСОБА_4 , наніс потерпілому удари по обличчю, а ОСОБА_8 в цей час втекла з телефоном. ОСОБА_4 запропонував потерпілому передати 200 грн. за повернення йому телефону, останній передав 70 грн. Турута пообіцяв повернути телефон наступного дня та почав йти до стоянки таксі, де його чекала ОСОБА_8 . Потерпілий Новохатько побіг за ним, намагався зупинити його з метою повернення телефону, але вони разом з ОСОБА_8 сіли до таксі та поїхали з місця події. Наступного дня ОСОБА_4 продав телефон.

Пояснив також, що ним 10.06.2015 року вночі був викрадений автомобіль ВАЗ 21 білого кольору біля будинку на вул. Передовій м. Суми. Він відкрив двері, які не були зачинені, запустив двигун, покатався, не зправився з керуванням та вдарився в огорожу по вул. Ч.Партизан. З вартістю автомобіля, вказаного в експертизі згоден.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_8 суду пояснила, що з метою реалізації спільного з ОСОБА_4 плану через соціальні мережі в грудні 2014 року познайомилася з ОСОБА_13 , домовилася зустрітися з ним біля ТРЦ «Лавина». Після зустрічі, яка відбулася 16.12.2014 року близько 19.00 попрохала у потерпілого мобільний телефон зателефонувати. В цей час до них підійшов ОСОБА_4 , який наніс ОСОБА_16 удар по обличчу, а вона в цей час втекла з мобільним телефоном на парковку до таксі, де чекала ОСОБА_4 . Через деякий час прибіг ОСОБА_4 , за яким гнався потерпілий ОСОБА_16 , вони разом з ОСОБА_17 сіли до таксі та поїхали з місця події. Наступного дня телефон продав ОСОБА_4 .

Вина обвинувачених у вищевказаних кримінальних правопорушеннях знайшла підтвердження в судовому засіданні та підтверджується наступними доказами, дослідженими в суді:

- показами потерпілої ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що 10 червня 2015 року вранці помітила, що її автомобіль ВАЗ 2104 відсутній біля будинку № 32 по вулиці Передовій в м. Суми, де був залишений напередодні. Знайшли його в пошкодженому стані, забрали евакуатором та відвезли на СТО. На ремонт було потрачено 46 000 грн.

- показами потерпілого ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що познайомився з ОСОБА_8 через соціальні мережі. Зустрілися ввечері 16 грудня 2014 року поблизу ТРЦ «Лавина» по пр. М. Лушпи, 4/1 у м. Суми, остання попросила у нього телефон зателефонувати. В той час коли вона телефонувала, підійшов ОСОБА_4 та наніс потерпілому удар по обличчю. ОСОБА_8 в цей час втекла разом з телефоном, а ОСОБА_4 почав вимагати 200 грн. за повернення телефону.

Пояснив, що не побіг за ОСОБА_18 , т.я. боявся ОСОБА_17 , який міг продовжити побиття. Потім ОСОБА_4 направився до таксі, в якому знаходилися ОСОБА_8 і ще одна дівчина, сів в автомобіль, який почав рухатися. Потерпілий стрибнув на лобове скло автомобіля і розбив його. Обвинувачений ОСОБА_4 вийшов з машини та погнався за ОСОБА_13 , який почав тікати, Турута повернувся, сів в машину та поїхав.

- показами представника потерпілого ОСОБА_13 - ОСОБА_19 , яка пояснила, що телефон її син придбав за власні кошти. 16 грудня 2014 року він зателефонував з незнайомого номеру та повідомив, що його побили та забрали телефон. В процесі розгляду справи нею було подано заяву про відмову від раніше заявленого цивільного позову в зв`язку з повним відшкодуванням завданих збитків.
- показами свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що влітку 2015 року перебувала на вулиці біля місця свого проживання, почувши удар, побачила двох хлопців, які пробігали мимо, в одного з них була кров на обличчі, і він кричав « ОСОБА_21 , я тебя ненавижу». Потім вона повернулася додому ( вул. Ч.Партизан м. Суми) та їй стало відомо, що був угнаний автомобіль Жигулі, який врізався в автомобіль сусідів, один з хлопців, які були в машині, ударився головою.
- показами свідка ОСОБА_22 , який пояснив, що 16 грудня 2014 року підвозив на таксі обвинувачених та ще одну дівчину. Вони вийшли біля ТЦ «Лавина» та попросили почекати їх 30 хвилин в кінці стоянки. Спочатку повернулися дві дівчини, потім прибіг ОСОБА_4 сказав їхати, за ним біг потерпілий, щось кричав, наблизившись до машини, кинувся на капот та розбив лобове скло автомобіля. Після цього ОСОБА_4 вийшов з машини та погнався за потерпілим ОСОБА_13 , повернувся через 2 хвилини, сказав їхати з місця конфлікту, обіцяв відновити скло, пояснив, що забрав телефон у потерпілого.
Вина обвинувачених підтверджується також письмовими матеріалами справи, які були досліджені судом:

- висновком судової імунологічної експертизи № 875 згідно якого, об`єкти №№1-6, вилучені з лобового скла автомобіля та надані на дослідження, є волоссям людини, що походить з голови, виявляє схожість між собою за основними морфологічними ознаками, та ознаки як схожості, так і часткової відмінності із зразками волосся з голови гр.-на ОСОБА_4 , та ознаки як відмінності, так і часткової схожості із зразками волосся з голови гр.-на ОСОБА_23 .Зважаючи на одержані результати морфологічного дослідження волосся (об. №№1-6), вилученого з лобового скла автомобіля, та зразків волосся з голови гр.-н ОСОБА_4 та ОСОБА_23 , можна сказати, що оскільки не отримано даних про повну морфологічну схожість об. №№1-6 із зразками волосся вказаних осіб, зробити категоричний висновок про можливе походження об. №№ 1-6 від громадян ОСОБА_4 чи ОСОБА_23 не можна. Більш вірогідне походження вказаних об`єктів від гр.-на ОСОБА_4 , тобто волосся вилучене на місці події може бути волоссям ОСОБА_4 (Т. 2 а.с.114-116);

- висновком судової товарознавчої експертизи № 8 від 31.01.2015 року, якою визначено, що залишкова вартість викраденого майна, яке належить ОСОБА_13 , на момент скоєння злочину могла становити 1432 грн. (Т. 2 а.с. 118-120);

- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 05.01.2015 року з фототаблицею, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що була співучасником грабежу (Т. 2 а.с. 121-125);

- супровідним листом керівника служби безпеки та охорони ТРЦ «Лавина» від 12.01.2015 року, згідно якого надано CD-R диск з фотознімки із камери № 17 внутрішнього відеоспостереження ТРЦ «Лавина», що фіксують, як потерпілий ОСОБА_13 заходить до приміщення ТРЦ «Лавина», 16.12.2014 року, близько 20:00 год. з хлопцем, який причетний до вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_13 ОСОБА_4 (Т. 2, а.с. 127 );

- протоколом огляду предмету від 13.01.2015 року та постановою про визнання предмету речовим доказом та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 13.01.2015 року, які свідчать, що потерпілий ОСОБА_13 заходить до ТРЦ «Лавина» 16.12.2014 року близько 20:00 год. разом з ОСОБА_4 (Т. 2 а.с.128-130);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 149 від 17.06.2015 року, згідно якої вартість автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 46 094 грн. 03 коп. (Т. 2 а.с. 147-149);

- висновками судово-медичних експертиз № 868, № 869, згідно яких, кров ОСОБА_4 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, кров ОСОБА_23 належить до групи А з ізогемаглютиніном анти-В, з чого слідує, що виявлена на місці скоєння злочину кров може належати обвинуваченому ОСОБА_4 (Т. 2, а.с. 152-155);

- висновком експерта №195 від 11 серпня 2015 року, яким встановлено, що походження фрагменту шкіри, що виявлений на лобовому склі (зі сторони пасажира) автомобіля ВАЗ 2104 д.н. НОМЕР_2 можливе від особи будь-якої статі в крові якої міститься антиген А, ізосерологічної системи крові АВО, у тому числі як від ОСОБА_23 , так і від ОСОБА_4 (Т.3 а.с.108-211);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21 травня 2015 року з фототаблицею, який підтверджує, що ОСОБА_8 причетна до злочину відносно ОСОБА_13 (Т.3 а.с.212-216 );

Таким чином судом встановлено, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати :

-за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки він умисно, відкрито, повторно, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, яке не було небезпечним для життя та здоров`я потерпілого заволодів майном ОСОБА_13 на загальну суму 1437 грн.

-за ч.2 ст. 289 КК України, оскільки він повторно незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21043 д.н. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_15 вартістю 46094 грн. 03 коп.

Дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вона умисно, відкрито, за попередньою змовою групою осіб заволоділа майном ОСОБА_13 на загальну суму 1437 грн.

Органами досудового слідства ОСОБА_4 також обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за наступних обставин:

У період часу з 23:00 год. 03.06.2015 до 06:00 год. 04.06.2015 ОСОБА_11 , перебуваючи поблизу б. №8 вул. Остапа Вишні у м. Суми, побачив автомобіль ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_3 , що належав ОСОБА_24 . У цей час у нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним автомобілем.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно для оточуючих, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_24 , ОСОБА_11 діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння автомобілем, відчинив двері автомобіля та проник до його салону, після чого від`єднавши електропроводку від замка запалювання та з`єднавши дроти електропроводки запустив двигун, тим самим отримав можливість керувати автомобілем ВАЗ 103 д.н., НОМЕР_4 , та поїхав у невстановленому під час досудового розслідування напрямку, тобто незаконно заволодів зазначеним автомобілем, завдавши майнової шкоди потерпілій на суму відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи № 200 від 30.07.2015 23093 грн. 62 коп. та у подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

У період часу з 23:00 год. 03.06.2015 до 06:00 год. 04.06.2015 ОСОБА_11 , незаконно володів автомобілем ВАЗ 2103, д.н. НОМЕР_4 , що фактично належить ОСОБА_24 , у невстановленому у ході досудового розслідування місці та у неустановлений час вирішив таємно викрасти із вказаного автомобіля акумуляторну батарею «Westa».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення матеріальних збитків потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно та повторно, із корисливим мотивом, з метою особистого збагачення ОСОБА_11 04.06.2015, перебуваючи у невстановленому у ході досудового розслідування місці та у невстановлений час, шляхом вільного доступу таємно викрав із автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_4 , акумуляторну батарею «Westa» 60 ампер, чим спричинив ОСОБА_24 матеріального збитку на загальну суму, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 206 від 21.07.2015 340 грн. 30 коп.

У подальшому ОСОБА_11 втік з місця вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 по вказаним епізодам обвинувачення зазначив, що автомобілю по вул. О.Вишні не викрадав. Не викрадав і акумуляторну батарею. Одного з днів 2015 року влітку на вул. Хвойній він чекав ОСОБА_8 . До нього підійшов раніше незнайомий хлопець, який бажав продати акумулятор. Турута зайшов до раніше йому знайомого ОСОБА_25 , який при розмові повідомляв про бажання його знайомого придбати акумулятор, той надав адресу і він запропонував ОСОБА_26 акумулятор, останній погодився його придбати. Турута отримав 100 грн. за допомогу в продажу.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_24 підтвердила факт викрадення її автомобіля, але не вказала на будь-які обставини, які б свідчили про причетність до вказаного злочину ОСОБА_4 . Вважає, що злочин був скоєний не однією особою, оскільки з автомобілю було знято акумулятор, газове обладнання, інструменти. Вказані предмети є великими за розміром та обсягом і їх фізично не могла нести одна особа.

Допитаний судом свідок ОСОБА_26 пояснив, що раніше йому незнайомий ОСОБА_4 приніс до нього додому акумулятор чорного кольору з червоною смугою, який він придбав за 200 грн. Турута сказав, що його прислав сусід ОСОБА_27 , якому свідок казав, що має бажання придбати акумулятор. В подальшому стало відомо, що акумулятор крадений. Моживо ОСОБА_4 хтось чекав біля двору на відстані 2-3 метрів. Чи був Турута ордин чи з іншими особами сказати не може.

В якості доказів на підтвердження вини обвинуваченого по вказаним епізодам органи досудового слідства посилаються також на письмові докази висновок товарознавчої експертизи, яким встановлено вартість викраденого у ОСОБА_24 автомобілю, протокол огляду місця події від 04.06.2015 року з фототаблицею та постановою про визнання предмету речовим доказом від 27.05.2015 року, згідно яких оглянуто автомобіль ВАЗ 2103, що належить ОСОБА_24 т. 2 а.с. 135-140.

Аналізуючи всі вказані докази в їх сукупності, суд вважає, що вони не доводять того, що саме ОСОБА_4 незаконно заволодів автомобілем потерпілої ОСОБА_24 . Той факт, що він приймав участь в реалізації акумулятора з цього автомобілю не свідчить про його причетність до заволодіння автомобілем та акумулятором. Доводи обвинуваченого щодо обставин реалізації акумулятору частково підтверджуються показами свідка, який його придбав. Наявними доказами вони не спростовані.

Відповідно до ч.1 ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ст.91 КПК України на слідчого та прокурора покладено обов`язок доведення вини у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи,пред`явлене ОСОБА_4 по епізодам щодо подій 3.06.2015 та 4.06.2015 року обвинувачення грунтується на доказах, які як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

За таких обставин, всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що кримінальне правопорушення про незаконне заволодіння автомобілем потерпілої ОСОБА_24 та викрадення аккумулятора з цього автомобілю мало місце, але з врахуванням доказів, котрі були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що вказане правопорушення було вчинене саме ОСОБА_4 .

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно виправдати у зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч.2 КК України ( по вказаному епізоду) та ч. 2 ст. 185 КК України.

Дане судове рішення не є перешкодою для повного і достовірного встановлення обставин викрадення автомобіля, особи чи осіб, котрі це скоїли, юридичної оцінки дій такої особи чи осіб, та притягнення до кримінальної відповідальності, виходячи із фактично і достовірно встановлених всіх обставин події.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особи винних та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є вчинення злочину неповнолітнім, визнання своєї вини, відшкодування збитків, завданих потерпілим.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано те, що він засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.09.2016 року за ч.1 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 358 КК України, ч. 4 ст. 358 КК України, ч.1 ст. 70 КК України до арешту на строк 45 діб. Вказане покарання не відбуте, тому остаточно необхідно призначати покарання з врахуванням вимог ст. 70 ч.4 КК України. За таких даних про особу обвинуваченого суд приходить до переконання, що для виправлення обвинуваченного ОСОБА_4 та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Санкцією ст. 289 ч.2 КК України передбачено призначення покарання з конфіскацією майна чи без такої. Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, суд вважає за можливе призначити йому покарання без конфіскації майна.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 суд відносить визнання вини, відшкодування збитку, завданого потерпілому, те, що вона є раніше не судимою особою.

За таких даних про особу обвинуваченої ОСОБА_8 суд приходить до переконання, що для її виправлення та попередження нових злочинів необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Потерпілою ОСОБА_24 заявлений цивільний позов про відшкодування збитків: 12 000 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної. (Т. 1 а.с. 9).

Суд вважає за необхідне в задоволенні вказаного позову відмовити в зв`язку з виправданням обвинуваченого за вказаним епізодом.

Потерпілою ОСОБА_15 був заявлений цивільний позов на відшкодування збитків: 10 000 грн. моральної шкоди та 44 448 грн. матеріальної (Т.1 а.с. 50). В процесі слухання справи ОСОБА_15 подала письмову заяву про залишення її позову без розгляду (а.с Т.3 а.с.207). Суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, а позов залишенню без розгляду.

Представником потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_19 був заявлений цивільний позов на відшкодування 1437 грн. матеріальної та1000 грн. моральної шкоди. (Т. 1 а.с. 62). В процесі слухання справи ОСОБА_19 подано письмову заяву про залишення цивільного позову без розгляду, оскільки шкода їй відшкодована в добровільному порядку (Т.а.с.134). Суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, а позов залишенню без розгляду.

Речові докази по справі: CD-R «», об`ємом 700 Мб, наданий адміністрацією ТРЦ «Лавина» на якому фотознімки із камери №17 від 20 год. 03 хв. 30с. 16.12.2015, який долучено до матеріалів справи, залишити в матеріалах кримінальної справи (Т.2 а.с. 129-130);

Автомобіль ВАЗ 2103, легковий седан В сірого кольору, 1974 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 із пошкодженнями у виді: пошкодження заднього мосту, тріщини лобового скла, пробиття кришки багажного відділу, розколу накладок замка запалення, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_24 , повернути ОСОБА_24 (Т.2 а.с.139);

Автомобіль ВАЗ 21043, легковий універсал НОМЕР_6 , білого кольору, 1997 р.в., д.н.з. НОМЕР_7 із пошкодженням у виді розбиття лобового скла, деформації моторного відсіку разом з деталями моторного відсіку разом з деталями мотору, а саме вм`ятини в сторону салону переважно пасажирської сторони, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_15 , повернути ОСОБА_15 (Т.2 а.с.150);

На підставі ст. 124 КПК України на обвинувачених належить покласти процесуальні витрати, повязані з залученням експерта, стягнувши на користь держави 2369 грн. 64 коп.,

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні кримінальних правопорушень та призначити покарання:

-за ст. 186 ч.2 КК України з застосування вимог ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

-за ст. 289 ч. 2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів, за які ОСОБА_4 засуджений за цим вироком та вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12 вересня 2016 року, остаточно призначити до відбування покарання на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289 КК України ( за епізодом щодо потерпілої ОСОБА_24 ), ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та виправдати.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

ОСОБА_8 визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від реального відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_24 про стягнення з ОСОБА_4 12000 матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди відмовити в зв`язку з необгрунтованістю.

Цивільний позов ОСОБА_19 , поданий в інтересах неповнолітнього ОСОБА_13 , про стягнення 1437 грн. матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_15 про стягнення 44448 грн. матеріальної та 10000 грн. моральної шкоди залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2369 грн. 64 коп на відшкодування процесуальних витрат, повязаних з залученням експерта.

Речові докази по справі: CD-R «», об`ємом 700 Мб, наданий адміністрацією ТРЦ «Лавина» на якому фотознімки із камери №17 від 20 год. 03 хв. 30с. 16.12.2015, який долучено до матеріалів справи, залишити в матеріалах кримінальної справи (Т.2 а.с. 129-130);

Автомобіль ВАЗ 2103, легковий седан В сірого кольору, 1974 р.в., д.н.з. НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 із пошкодженнями у виді: пошкодження заднього мосту, тріщини лобового скла, пробиття кришки багажного відділу, розколу накладок замка запалення, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_24 , повернути ОСОБА_24 (Т.2 а.с.139).

Автомобіль ВАЗ 21043, легковий універсал НОМЕР_6 , білого кольору, 1997 р.в., д.н.з. НОМЕР_7 із пошкодженням у виді розбиття лобового скла, деформації моторного відсіку разом з деталями моторного відсіку разом з деталями мотору, а саме вм`ятини в сторону салону переважно пасажирської сторони, який переданий на зберігання власнику ОСОБА_15 , повернути ОСОБА_15 (Т.2 а.с.150).

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1