Справа №: 398/4766/15-к
Іменем України
"26" грудня 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю:
прокурора: ОСОБА_3
особи, щодо якої вирішується
питання про застосування
примусових заходів
медичного характеру: ОСОБА_4
захисника- адвоката: ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
психолога ОСОБА_8
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одружений , не працює, раніше судимого вироком Олександрійського міськрайонного суду 13.04.2005 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.115 , ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі, 12.07.2005 року вироком апеляційного суду Кіровоградської області до 8 років 6 місяців позбавлення волі
у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.2 ст.153 КК України,
В С Т А Н О В И В :
21 липня 2015 року біля 18 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння , знаходячись поблизу магазину продуктів «777» по вул. Червоноармійській в м.Олександрії Кіровоградської області, зустрів раніше знайомих неповнолітнього ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_9 .В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із неповнолітнім ОСОБА_6 .Реалізуючи свій раптово виниклий умисел, ОСОБА_4 , під вигаданою підставою, запросив неповнолітнього ОСОБА_6 до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Перебуваючи в даній квартирі ОСОБА_4 , після розпиття спиртних напоїв, продовжив реалізацію виниклого умислу на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із неповнолітнім ОСОБА_6 .
В подальшому ОСОБА_4 для досягнення своєї мети, застосував фізичне насильство до неповнолітнього ОСОБА_6 , що виразилось у нанесенні не менше 2 ударів кулаками обох рук по лівій та правій частині обличчя потерпілого, почав примушувати останнього до вступу з ним у статевий зв`язок неприродним способом, від чого потерпілий відмовлявся та намагався чинити йому опір. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на задоволення статевої пристрасті неприродним способом, повалив ОСОБА_6 на ліжко в кімнаті квартири і став утримувати потерпілого за волосся в потиличній ділянці голови, спричиняючи йому фізичного болю, не даючи можливості чинити опір або відвернутися, намагався оголити останнього, торкаючись його тіла та області статевих органів. Потерпілий ОСОБА_6 , вчинивши опір підозрюваному, зміг підвестися, але був утриманий останнім та силоміць поміщений до кладової кімнати в крайньому кутку житлової квартири.Продовжуючи свої протиправні дії підозрюваний ОСОБА_10 став утримувати потерпілого в даній кімнаті, почав схиляти обличчя потерпілого до своїх попередньо оголених статевих органів та наказав вступити з ним в статевий акт орально-генітальним шляхом.
Внаслідок того, що потерпілий ОСОБА_6 чинив опір та кликав третіх осіб на допомогу, його галас був почутий його товаришем, неповнолітнім ОСОБА_9 , який чекав на потерпілого в дворі даного багатоквартирного житлового будинку.В свою чергу, ОСОБА_9 , почав стукати в зачинені з середини на замикаючий пристрій вхідні двері до квартири та кликати третіх осіб на допомогу, цим самим зупинивши продовження протиправних дій підозрюваним ОСОБА_4 .
У такий спосіб ОСОБА_4 не виконав всіх дій , які вважав необхідними для доведення злочину до кінця , з причин, які не залежали від його волі.Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока та садна по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги , які згідно висновку судово-медичного експерта№327 від 22.07.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткоминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб.
В ході судового розгляду справи, в порядку ст. 362, ч. 4 ст. 371 КПК України, судом постановлено ухвалу про зміну порядку розгляду згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в вчиненні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що 21.07.2015 року він придбав в магазині алкогольний напій і йшов додому.По дорозі зустрів потерпілого, якому пообіцяв дати цигарки у себе вдома і останній пішов разом з ним до нього додому.В будинку потерпілий без його дозволу випив у нього з чашки алкогольний напій і він його за це вдарив, але до потерпілого не приставав.
Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння підтверджується наступними доказами:
-показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_9 піти до нього додому та випити. Вони не погодилися, так як збиралися на риболовлю.Тоді ОСОБА_4 виявив бажання піти з ними, але по дорозі забрати свої вудки. Вони пішли разом до будинку ОСОБА_4 . Останній запросив його в хату, а ОСОБА_9 залишився в дворі.В будинку ОСОБА_4 зачинив двері, повністю роздягнувся, заставляв і його роздягнутися та примушував його вступити в статевий акт, торкався його статевих органів ,бив його. Потім потягнув його в кладовку, схиляв його обличчя до своїх статевих органів, тримаючи за волосся. Він почав кричати. ОСОБА_9 , почувши його крики, почав стукати в двері. Потім і бабуся почала стукати в двері. Коли двері відчинили, він втік з хати.
-показаннями свідка ОСОБА_9 про те, що 21.07.2016 року він разом з ОСОБА_6 йшли на риболовлю і по дорозі зустріли ОСОБА_4 , який запросив їх до себе.Він залишився в дворі, а ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 зайшли в хату.Через деякий час він почув крик ОСОБА_6 з хати , але він не міг потрапити в хату, так як двері були зачинені. Він почав стукати в вікно, але двері не відкривали. На допомогу він покликав бабусю ОСОБА_4 , яка за допомогою сокири відчинила двері.З хати вибіг побитий ОСОБА_6 .Бабуся ОСОБА_4 просила нікому нічого не говорити.
-показаннями свідка ОСОБА_11 , яка являється бабусею ОСОБА_4 і яка пояснила, що проживає в одному будинку з обвинуваченим, будинок розділений на 2 половини з окремими виходами. 21.07.2015 року вона почула крик онука і вийшла в двір.В дворі стояв якийсь хлопчик , а двері в будинок онука були зачинені. Коли вона відчинила двері, то в хаті побачила онука разом з потерпілим ОСОБА_6 . Онук сказав, що хлопці вкрали в нього кошти і він по обличчю хлопця вдарив. Не знає що відбулося в будинку.Пояснила, що коли онук ОСОБА_4 звільнився з місць позбавлення волі, то у нього спостерігалися розлади психіки.
-показаннями свідка ОСОБА_12 , яка являється матір`ю обвинуваченого і яка пояснила , що від ОСОБА_11 дізналася , що вона заходила в хату до онука ОСОБА_4 і бачила там останнього та потерпілого ОСОБА_6 .Потім дізналася, що потерпілий написав заяву в міліцію .Пояснила, що у її сина ОСОБА_4 іноді спостерігалися розлади психіки, син міг сам з собою розмовляти.
- протоколом огляду місця події від 22.07.2015 року згідно якого оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с. 4-14)
- протоколом проведення слідчого експеримента від 23.07.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , який в присутності законного представника ОСОБА_13 та педагога ОСОБА_14 розповів про обставини вчинення щодо нього суспільно небезпечного діяння( т.1 а.с. 39)
-відеозаписом проведення слідчого експеримента від 23.07.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , який в присутності законного представника ОСОБА_13 та педагога ОСОБА_14 розповів про обставини вчинення щодо нього суспільно небезпечного діяння, переглянутого в судовому засіданні( т.1 а.с.40)
-висновком судово-медичної експертизи №352 від 22.07.2015 року , згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока та садна по зовнішньому краю лівої надбрівної дуги.Дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок дії тупого твердого предмета та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткоминучим розладом здоров`я на термін до 6 діб.Вони могли виникнути 21.07.2015 року. Враховуючи локалізацію виявленого тілесного ушкодження можна казати, що вони у своїй сукупності не могли утворюватись внаслідок падіння з положення стоячи на площину.( т.1 а.с.44)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , яка повідомила, що бачила потерпілого в квартирі свого онука ОСОБА_4 і потерпілий їй повідомив , що ОСОБА_4 хотів його зґвалтувати( т.1 а.с.48)
-відеозаписом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_11 , переглянутого в судовому засіданні(т.1 а.с.49)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_9 , який в присутності законного представника ОСОБА_15 та педагога ОСОБА_14 розповів що 21.07.2015 року потерпілий ОСОБА_16 зайшов до ОСОБА_4 в будинок і останній зачинив двері будинку. Він знаходився в дворі будинку. Коли почув крики ОСОБА_16 , то почав стукати в двері.Двері допомагала відчинити бабуся ОСОБА_4 . ОСОБА_17 вибіг з будинку в сльозах і розповів йому, що ОСОБА_4 змушував його роздягнутися та вступити в статевий акт , бив його ( т.1 а.с.55)
-протоколом проведення слідчого експерименту від 23.07.2015 року за участю свідка ОСОБА_9 , переглянутого в судовому засіданні ( т.1 а.с.56)
Таким чином, ОСОБА_4 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.2 ст.153 КК України як незакінчений замах на насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства , вчинене щодо неповнолітнього.
Прокурор, вважаючи доведеним факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст.15 ч.2 ст.153 КК України, просить застосувати примусові заходи медичного характеру щодо ОСОБА_4 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Потерпілий не заперечує щодо застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 .
Законний представник потерпілого вважає, що до ОСОБА_4 можливо застосувати амбулаторну психіатричну допомогу.
Захисник не погоджується з кваліфікацією , але вважає , що до ОСОБА_4 можливо застосувати примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги.
ОСОБА_4 вважає,що йому лікування не потрібне.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 140 від 20.10.2016 року ОСОБА_4 на період часу , що відноситься до скоєння кримінального правопорушення, у якому він підозрюється , на будь-який хронічний психічний розлад (хворобу), уроджену розумову відсталість або придбане недоумство, розлад особистості не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував. Виявляв ознаки непсихотичного рівня психічного розладу у вигляді «Психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності».Перебував у стані простого ( непатологічного) алкогольного сп`яніння.При цьому дії його були обумовлені патологічним потягом до вживання алкоголю., тому враховуючи усі нюанси кримінальної ситуації , що склалася, суттєві коливання його афективних розладів на той час, зниження вольових та критичних функцій , є всі підстави казати, що він був обмежений у своїй можливості усвідомлювати фактичний характер та суспільну небезпеку своїх дій, передбачати їх можливі наслідки, керувати ними, тобто підпадає під дію ст.20 КК України ( « Обмежена осудність»).
На теперішній час ОСОБА_4 страждає на стійкий важкий психічний розлад, »Психотичний , шизофреноподібний розлад унаслідок вживання алкоголю» ( що відповідає діагностичним критеріям рубриці F10,50 за МКХ10 перегляду), який розв`язався у підозрюваного після скоєння ним дій, у яких він підозрюється, за час його перебування під вартою і на теперішній час виключає його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними, усвідомлювати факти, що мають значення для даної кримінальної справи, надавати про них пояснення, приймати участь у судово-слідчому розслідуванні.
Враховуючи теперішній актуальний психічний стан піддослідного, відсутність у нього будь-яких агресивних тенденцій, схильності до насильства, особливої жорстокості, ступінь визначеності його психопатологічних розладів, ознак підкоряє мості, відомості на підставі положень « Інструкції про порядок застосування примусових мір медичного характеру, до осіб з психічними розладами , що скоїли суспільнонебезпечне діяння», затвердженої МОЗ 08.10.2001 року за №397, ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення у психіатричний заклад із звичайним спостереженням до виходу з хворобливого стану, з подальшим відбуванням покарання, у випадку засудження.
Так, згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).
Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.2 ст.153 КК України у стані обмеженої осудності і в даний час перебуває у стані неосудності та за своїм станом потребує лікування, суд з урахуванням характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння та його стану , висновку психіатрів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513, 516 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Застосувати до ОСОБА_4 , що вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст.15 ч.2 ст.153 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжити до моменту його госпіталізації в психіатричний заклад із посиленим наглядом, після чого її скасувати.
Ухвала суду про застосування примусових заходів медичного характеру набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя: