Справа № 1-3/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/6/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 23.02.2017

ВИРОК
Іменем України

23 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора - ОСОБА_7

засуджених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників - ОСОБА_10 , ОСОБА_11

потерпілого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, засудженого ОСОБА_9 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 13.01.2003 Слов`янським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до 4-х років позбавлення волі, звільнений 14.06.2005 по відбуттю покарання,
визнано винним та засуджено за:

ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки;
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією майна.
- за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна;
На підставі статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупності злочинів у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Славута Хмельницької області, який має середню освіту, одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює сушистом в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,
визнано винним та засуджено за:

ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено йому покарання:
- за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
- за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна,
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджені за те, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів, з метою полегшення вчинення іншого злочину, вчинили умисне вбивство ОСОБА_13 , вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 , вчинили незакінчений замах на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) в особливо великих розмірах.
Крім того ОСОБА_8 незаконно заволодів паспортом ОСОБА_14 та іншими її важливими документами, підробив за попередньою змовою з невстановленими особами документ (довіреність на ім`я ОСОБА_8 щодо права розпоряджатися квартирою ОСОБА_13 ), який посвідчується приватним нотаріусом, з метою його використання.
Злочини вчинені при наступних обставинах.
На початку липня 2008 року ОСОБА_8 познайомився з ОСОБА_13 та увійшов до неї в довіру. З метою підтримання стосунків ОСОБА_14 неодноразово запрошувала ОСОБА_8 до себе додому. Будучи обізнаним про те, що ОСОБА_13 не має близьких родичів, є самотньою, матеріально забезпечена, оскільки нещодавно продала квартиру АДРЕСА_4 , має на особистому рахунку в банківській установі ВАТ «Універсал Банк» грошові кошти і володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 на початку грудня 2008 року з корисливих мотивів вирішив шляхом обману заволодіти вказаною квартирою ОСОБА_13 та її грошовими коштами, а саме: - вирішив заволодіти технічною документацією на квартиру ОСОБА_13 , підробити довіреність від імені останньої на своє ім`я, на право розпоряджатися цією квартирою та в подальшому розпорядитися цією квартирою за власним розсудом, крім того, будучи обізнаним, що ОСОБА_13 зберігає грошові кошти в банківській установі ВАТ «Універсал Банк» та користується банківською платіжною пластиковою карткою, дізнавшись від ОСОБА_13 код доступу до рахунку, вирішив заволодіти цією карткою, щоб отримати доступ до грошових коштів потерпілої. Розуміючи, що в разі заволодіння квартирою та грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_13 може в будь-якій формі перешкодити йому вчинити задумане, ОСОБА_8 вирішив перед вчиненням інших злочинів, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_13 , умисно позбавити останню життя.
Обміркувавши план реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 прийняв до уваги, що потерпіла ОСОБА_13 має значну фізичну силу, великий зріст та масу тіла, у зв`язку з чим могла б чинити йому реальний фізичний опір, що ставило б під сумнів досягнення ним злочинної мети, тому запропонував своєму знайомому ОСОБА_15 за грошову винагороду, для продажу квартири ОСОБА_13 , спільно з ним вчинити умисне вбивство останньої.
ОСОБА_16 , будучи матеріально зацікавленим, погодився на пропозицію ОСОБА_8 та вступив з ним у злочинну змову, після чого вони розробили план спільних злочинних дій та розподілили ролі при вчиненні вбивства ОСОБА_13 . Планом передбачалось, що ОСОБА_16 , мав визначити місце, сприятливе для вчинення вбивства та на власному автомобілі марки «Шкода-Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , повинен відвезти ОСОБА_13 та ОСОБА_8 до цього місця. З метою створення сприятливої обстановки для вчинення злочину та відвернення підозри з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_16 повинен був повідомити ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , що запрошує їх відпочивати до свого дачного будинку в районі с. Ровжі Вишгородського району Київської області, якого насправді не мав. Також ОСОБА_16 при прибутті на визначене ним місце мав спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб в разі загрози викриття забезпечити залишення місця злочину, а також в разі вчинення ОСОБА_13 опору, допомогти ОСОБА_8 подолати його для доведення злочину - умисного позбавлення життя потерпілої, до кінця. Після цього, ОСОБА_16 мав допомогти ОСОБА_8 приховати сліди злочину та знищити труп потерпілої шляхом підпалу. Планом передбачалось, що ОСОБА_8 повинен застосувавши ножа, позбавити потерпілу ОСОБА_13 життя, після чого спільно з ОСОБА_18 приховати сліди злочину та знищити труп шляхом спалення.
Реалізуючи злочинний намір 04.12.2008 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , будучи обізнаними, що ОСОБА_13 перебуває в салоні ігрових автоматів біля супермаркету «Велика Кишеня» по площі Дружби народів, 6, в м. Києві, на вказаному автомобілі прибули за вказаною адресою, де ОСОБА_8 з відома ОСОБА_19 у зазначеному супермаркеті придбав кухонний ніж з пластиковою рукояткою, який поклав у поліетиленовий пакет. Приготувавшись до вчинення умисного вбивства, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приблизно о 23 год. 00 хв. запросили до салону автомобіля ОСОБА_13 , запропонували останній відпочити на дачі ОСОБА_19 , яка, начебто, знаходиться в с. Ровжі Вишгородського району Київської області. Довіряючи ОСОБА_8 , ОСОБА_13 погодилась на пропозицію та сіла на заднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_20 . Після цього ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 на автомобілі останнього «Шкода-Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхали в напрямку с. Ровжі. ОСОБА_16 , діючи згідно раніше розробленого плану та розподілення ролей, визначив місце вчинення злочину - лісову і безлюдну місцевість в районі 16-го кілометру автодороги Київ Вишгород - Ровжі. Коли ОСОБА_16 довіз ОСОБА_13 та ОСОБА_8 до визначеного ним місця, зупинив свій автомобіль і розвернув його в напрямку м. Вишгорода, під`їхав до бетонного парапету і щоб не викликати ніяких підозр потерпілої, запропонував пасажирам перекурити на свіжому повітрі, поза салоном автомобіля. ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та запалили. ОСОБА_16 став спостерігати за навколишньою обстановкою та за діями ОСОБА_13 , а ОСОБА_8 з метою вчинення умисного вбивства, ОСОБА_13 , дістав придбаний ним ніж та наніс ним ОСОБА_13 ряд ударів в область живота. Остання, відчуваючи біль, усвідомлюючи реальну небезпеку своєму життю, намагаючись врятувати власне життя, вчинила спробу втекти від ОСОБА_8 , почала голосити від болю та жаху, побігла вздовж бетонного парапету у напрямку м. Вишгорода. Однак ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_13 і продовжуючи завдавати потерпілій особливих фізичних страждань, наніс останній ножем велику кількість ударів в область грудей, живота та голови. Під час спричинення ОСОБА_13 ножових поранень, остання, відчуваючи біль, намагалась захистити власне життя, закриваючись руками. Однак, ОСОБА_8 подолав цей опір і продовжував наносити потерпілій ОСОБА_13 численні ножові поранення доки остання не впала на землю та припинила подавати ознаки життя.
ОСОБА_16 спостерігав за навколишньою обстановкою та діями ОСОБА_8 .
Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 померла на місці події.
Впевнившись, що ОСОБА_13 не подає ознак життя, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_18 , затягнули труп потерпілої до лісосмуги, де приховали його, залишивши у місці, яке не проглядається з проїжджої частини. ОСОБА_8 перевірив кишені ОСОБА_13 і забрав ключі від вхідних дверей до її квартири. Після цього, ОСОБА_8 забрав реглан ОСОБА_13 і сів у автомобіль ОСОБА_19 , після чого вони поїхали у напрямку м. Києва. Проїхавши від місця вбивства ОСОБА_13 деяку відстань, ОСОБА_8 , викинув реглан ОСОБА_13 у вікно автомобіля. Під`їхавши до вул. Прирічної, 5, в м. Києві, ОСОБА_8 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_21 та попросив останню винести йому змінний одяг. ОСОБА_21 принесла ОСОБА_8 змінний одяг, у який він переодягнувся, а одяг, у якому був одягнутий та який був забруднений кров`ю ОСОБА_13 , викинув у сміттєвий бак. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_21 , що забруднив свій одяг у мазут.
Цього ж дня, 05.12.2008 близько 08 год. 00 хв., діючи згідно плану, ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , на автомобілі останнього, поїхали до АЗС на вул. Озерній, 3, у м. Києві., де ОСОБА_8 з метою знищення трупу ОСОБА_13 придбав у пластикову пляшку з-під води приблизно 5-6 літрів бензину, поклав до салону автомобіля, після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_16 поїхали на 16-й км автодороги Київ Вишгород - Ровжі, де було вчинено вбивство. На місці скоєння злочину ОСОБА_8 вийшов із автомобіля, взяв пластикову пляшку з бензином, пішов до трупа ОСОБА_13 , облив труп бензином та підпалив його. ОСОБА_22 спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб в разі небезпеки повідомити про це ОСОБА_8 і разом з ним зникнути з місця злочину. Після підпалу трупа ОСОБА_13 ОСОБА_8 сів у салон автомобіля ОСОБА_19 і вони повернулись до м. Києва.
Після вчинення вбивства ОСОБА_13 . ОСОБА_8 у період з 05.12.2008 до 18.12.2008 проживав у її квартирі АДРЕСА_5 , де заволодів банківською платіжною пластиковою карткою ОСОБА_13 та знаючи код, 15.12.2008 в період з 11 год. 44 хв. до 15 год. 06 хв., користуючись банківською платіжною пластиковою карткою ОСОБА_23 , зняв з рахунку останньої, через банкомат АБ «Укрсоцбанк» в м. Києві за адресою: вул. Жилянська, 9/11, гроші на загальну суму 1870 грн.
Проживаючи після вбивства ОСОБА_13 з 05.12.2008 до 18.12.2008 у квартирі останньої, ОСОБА_8 взяв там договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , виданий 15.07.2008, серії ВКМ № 956064, ідентифікаційний код потерпілої № НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 04.08.1998 Оболонським РУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після цього вступив з невстановленими слідством особами на ім`я « ОСОБА_24 » та « ОСОБА_25 », а також невстановленою особою жіночої статі, у злочинну змову щодо виготовлення підробленої довіреності на ім`я ОСОБА_8 від імені ОСОБА_13 на право розпоряджатись квартирою останньої, для подальшого використання цієї довіреності з метою отримання шляхом обману грошових коштів в особливо великих розмірах від продажу вказаної квартири.
Діючи відповідно домовленості з вказаними особами, у період з 05.12.2008 по 18.12.2008 ОСОБА_8 передав паспорт ОСОБА_13 та вказані правоустановчі документи на її квартиру невстановленим досудовим слідством особам.
Останні доставили зазначені документи в м. Дружківка Донецької області, де, 28.12.08 ввели в оману приватного нотаріуса ОСОБА_26 , представили їй невстановлену досудовим слідством особу жіночої статі як ОСОБА_13 , та посвідчили у неї довіреність від імені ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_8 на право розпорядження квартирою потерпілої. При цьому невстановленими досудовим слідством особами були внесені неправдиві відомості в документ - довіреність на бланку серії ВМВ № 511 136 від 28.12.08, зареєстровану в реєстрі за № 8362, а саме: невстановлена особа жіночої статі, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, представилась як ОСОБА_13 та поставила в довіреності підроблений підпис.
Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 4072 від 15.06.09, рукописні записи « ОСОБА_13 » у рядку «ПІДПИС» в одному з примірників довіреності на бланку серії ВМВ № 511136 від 28.12.08, зареєстровану в реєстрі за № 8362, від імені ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_8 , виконані не ОСОБА_13 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .
Після цього, вказані невстановлені досудовим слідством особи доставили зазначену підроблену довіреність у м. Київ, де на залізничному вокзалі за грошову винагороду передали її ОСОБА_8 .
Отримавши довіреність на право розпорядження квартирою АДРЕСА_5 , вартість якої станом на 04.12.08 становила 483523,00 грн., яка належала ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 мали намір продати її, використовуючи вказану підроблену довіреність. З цією метою розпочали пошуки покупців на квартиру.
Однак, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 стало відомо, що їх розшукують працівники правоохороних органів. У зв`язку з цим вони стали переховуватися, а пошук покупців квартири та продаж цієї квартири з використанням підробленої довіреності відклали на невизначений час з метою уникнути затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлювали, що в разі таких дій можуть бути викриті.
Згодом ОСОБА_8 та ОСОБА_16 були затримані.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції подав апеляцію в якій, не оспорюючи кваліфікації дій засуджених та доведеність їх вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочинів, та особам засуджених внаслідок його м`якості та постановити свій вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 358, ч. 4. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- за ч. 4. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;
- за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;
- за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупності злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 4. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;
- за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна;
- за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупності злочинів у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вказує, що суд при призначенні покарання не додержався вимог ст. 65 КК України, згідно якої засудженому має бути призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом належним чином не враховано, що злочини, вчинені засудженим, відносяться до категорії особливо тяжких, після вчинення жорстокого вбивства потерпілої намагався спільно з ОСОБА_9 знищити докази вчиненого та спалити тіло загиблої.

Разом з тим судом не враховано, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.07.2013 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 358, ч. 4. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України і призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки;
- за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки і 6 місяців;
- за ч. 4. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна;
- за ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років з конфіскацією майна;
- за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупності злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області області від 15.01.2014 року вирок в частині призначення покарання ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна визнано законним.
Посилається і на те, що при призначенні покарання засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом належним чином не враховано обставини вчиненого злочину, а саме планування вчинення злочинів та послідовність дій, які були направлені на вчинення умисних, в тому числі, корисливих злочинів. За таких обставин, посилання суду на те, що при призначенні покарання засудженим враховано характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, є формальним і не відповідає призначеному покаранню.
В апеляції засуджений ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, а саме: перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 396 КК України. Вказує, що його засуджено тільки на підставі показів ОСОБА_8 , які він давав під час досудового слідства. Немає жодних фактичних даних про те, що він домовлявся з ОСОБА_8 стосовно отримання грошей після продажу квартири ОСОБА_14 .

Судом не було взято до уваги те, що він мав постійну роботу та достатній рівень заробітної плати, яка перевірялася банком при отриманні ним кредиту на транспортний засіб «Шкода-Фабія» державний номер НОМЕР_4 .

Вказує на те, що корисливі мотиви були у ОСОБА_8 , який після вбивства ОСОБА_14 проживав в її квартирі АДРЕСА_5 , користувався її мобільним телефоном, яким заволодів, та користувався платіжною карткою АБ «Укрсоцбанк», знявши з її рахунку кошти на загальну суму 1870 грн.

Посилається і на те, що у вироку суду не зазначено, що свідок ОСОБА_27 характеризувала його не тільки як сумлінного працівника, який веде законослухняний спосіб життя, але й те, що всупереч своїй волі ОСОБА_9 повністю підкорюється ОСОБА_8 . Ці покази повністю підтверджуються і його твердженнями про те, що він боявся ОСОБА_8 .

Вказує на те, що непідтверджені покази ОСОБА_8 приймаються до уваги, а його, які підтверджуються показами свідків ні.

Посилається і на те, що ОСОБА_8 визнав те, що він вбив ОСОБА_14 , і ОСОБА_9 не міг знати про його наміри заздалегідь.
Вказує на те, що обираючи засудженим покарання, суд не врахував його позитивні характеристики, не судимість в минулому, наявність малолітньої дитини та його стан здоров`я, який суттєво погіршився за час перебування під вартою. Не було вказано на те, що він сприяв розкриттю злочину та допомагав правоохоронним органам.
В запереченнях на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_9 просить апеляцію прокурора залишити без задоволення. Вказує, що посилання прокурора на необхідність призначення йому більш суворого покарання у зв`язку з тим, що він не визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів є безпідставним, оскільки, згідно вимог кримінального кодексу, невизнання особою своєї вини не може бути підставою для скасування вироку і призначення більш суворого покарання. Вважає, що підстав для скасування вироку з урахуванням доводів, наведених прокурором не вбачається.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який подану прокурором апеляцію підтримав та просив задовольнити, та заперечував щодо задоволення апеляції засудженого ОСОБА_9 , думку засудженого ОСОБА_9 та його захисника, які подану ОСОБА_9 апеляцію підтримали, а апеляцію прокурора просили залишити без задоволення, думку засудженого ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляції прокурора, а при вирішенні апеляції ОСОБА_9 поклався на думку суду, думку захисника ОСОБА_8 , який заперечував щодо задоволення апеляцій прокурора та ОСОБА_9 , думку потерпілого, який при вирішенні апеляцій прокурора і ОСОБА_9 поклався на думку суду, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обгрунтованим. Суд обгрунтовує вирок лише на тих доказах, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 365 ч.1 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляцій.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, які наведені у вироку та яким суд дав належну оцінку. Дії ОСОБА_8 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 357, ч. 2 ст. 358, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та правильності кваліфікації його дій учасниками судового розгляду не оскаржується.

Щодо доводів апеляції прокурора про необхідність призначення ОСОБА_8 більш суворого покарання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 378 КПК України (1960), необхідність призначення більш суворого покарання є підставою для ухвалення нового вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України покарання призначається в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає покарання за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України із урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Цих вимог закону судом при призначенні ОСОБА_8 покарання за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у повній мірі не дотримано.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції при призначенні покарання засудженому ОСОБА_8 врахував, як зазначено у вироку, «ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину», дані про особу засудженого, обставини, які обтяжують покарання підсудного ОСОБА_8 . Так, судом першої інстанції враховано те, що ОСОБА_8 вчинив ряд злочинів, серед яких є і особливо тяжкі злочини. Обставиною, яка обтяжує покарання засудженого ОСОБА_8 суд першої інстанції визнав рецидив злочинів. Судом враховано те, що підсудний ОСОБА_8 характеризується негативно, раніше судимий, перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Поряд із цим, колегія суддів вважає, що обставини, із якими законодавець пов`язує призначення покарання, судом першої інстанції враховано не у повній мірі.

Так, судом першої інстанції не в повній мірі враховано тяжкість вчинених ОСОБА_8 злочинів, суспільна небезпечність вчинених злочинів та спосіб їх вчинення. Зважаючи на дані про особу засудженого ОСОБА_8 у поєднанні із тяжкістю вчинених злочинів, в особливості із вчиненням умисного вбивства потерпілої ОСОБА_13 , обставинами вчинення цього та інших злочинів, поведінки засудженого до, в момент та після вчинення вбивства потерпілої ОСОБА_13 , а також із урахуванням організаційних дій, направлених на умисне вбивство потерпілої ОСОБА_13 , використанням майна, яким заволодів і користувався підсудний ОСОБА_8 після вчинення умисного вбивства, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 становить особливу небезпеку для суспільства.

За змістом ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведені вище обставини, із якими законодавець пов`язує призначення покарання, та особливу суспільну небезпечність засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів приходить до висновку, що покарання за злочин, передбачений п.п. 4,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна не є достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Із урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним інших злочинів, за злочин, передбачений п.п. 4,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України буде покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

У зв`язку із викладеним колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок щодо ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, яким посилити призначене йому покарання за п.п. 4,6,9,12 ч.2 ст. 115 КК України відповідно до вимог апеляції прокурора та остаточне покарання призначити із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст. 378, 379 КПК України (в редакції 1960), колегія суддів,

ЗАСУДИЛА:
Апеляцію прокурора щодо засудженого ОСОБА_8 в частині призначеного покарання задовольнити частково.

Скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, за винятком покарання призначеного за ч. 2 ст. 358 КК України.

Ухвалити у цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

-за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 3 роки;

-за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 12 років із конфіскацією майна;

-за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна;

-за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

Покарання за ч. 2 ст. 358 КК України, визначене ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 23.02.2017 року у виді обмеження волі - строком на два роки і шість місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією майна.

Початок відбування ОСОБА_8 покарання обчислювати з дня затримання, а саме з 21.06.2009року.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом одного місяця з моменту проголошення, засудженим ОСОБА_8 - в тож же строк із моменту отримання копії вироку.

Судді

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3