Кримінальне провадження № 629/4912/16-к
Номер провадження 1-кп/629/113/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області матеріали кримінального провадження № 0000205 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в:
В ході судового слідства установлено, що 27 січня 2016 року між ОСОБА_4 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 , укладений контракт про проходження громадянином України військової служби у Збройних Силах України. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 08 квітня 2016 року № 98 від 08 квітня 2016 року солдата ОСОБА_4 , який прибув для подальшого проходження військової служби з військової частини польова пошта НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), зарахований до списків вищевказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду навідника розвідувально-диверсійної роти. Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 144 від 01 червня 2016 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця - помічника гранатометника штурмового відділення штурмового взводу штурмової роти. Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2,9,11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканість державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з положеннями п. 10 ст. 1 Закону України «Про оборону України» - особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію, а відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України від 17.03.2014 року № 1126-VII, на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Черновіцької, Чернігівської областей, міста Києва оголошена часткова мобілізація. Однак, солдат ОСОБА_4 , порушуючи вищевказані вимоги чинного законодавства України, 22 жовтня 2016 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 22 жовтня 2016 року, в порушення ст.ст. 2,9,11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, в умовах особливого періоду, самовільно залишив місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 17 листопада 2016 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Враховуючи викладене, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, 22 жовтня 2016 року, в порушення ст.ст. 2,9,11,16,127,128,130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, самовільно залишив місце служби - військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та до 17 листопада 2016 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в інкримінованому йому правопорушенні та пояснив, що 22.10.2016 року він самовільно, за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, залишив військову частину та до 17.11.2016 року до місця служби не повертався. В скоєному щиро розкаявся.

Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, тому суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особистість.

Суд вважає, дії ОСОБА_4 , які виразилися у самовільному залишенні військової частини пошта НОМЕР_1 , правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби - без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він громадянин України, в силу ст. 89 КК України не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, військовозобов`язаний, не одружений, за місцем служби характеризується негативно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 69 КК України суд не вбачає.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_4 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому суд не вбачає.

У кримінальному провадженні судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 407 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації (кримінально-виконавчу інспекцію) про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (в кримінально-виконавчу інспекцію).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1