Єдиний унікальний номер 205/1067/17
Провадження №1-в/205/283/17
Ед.унік.№205/1067/17
У Х В А Л А

29 травня 2017 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

лікаря: ОСОБА_5

розглянувши відкритому у судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в м.Дніпро, клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання за хворобою,-
В С Т А Н О В И В :
До Ленінського районного суду м.Дніпропетровська надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 , про звільнення від покарання за хворобою. Обґрунтовуючи своє клопотання, адвокат зазначає, що ОСОБА_6 , вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 05 листопада 2014 року засудженого за ст.186 ч.3, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Призначене покарання за зазначеним вироком суду, ОСОБА_6 на даний час відбуває у ДВК №89. Під час відбування покарання у зазначеній виправній колонії, засудженому ОСОБА_6 не надавалась належна медична допомога, в результаті чого стан його здоров`я постійно погіршується та на даний час йому встановлена 1 група інвалідності по ураженню опорно-рухового апарату, у зв`язку з чим він потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. Крім того, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_6 , крім туберкульозу та хвороби опорно-рухового апарату, страждає низкою інших захворювань, по яких адекватна медична допомога не надається, що перетворює відбування покарання на катування, що є порушенням Конституції України та Конвенції. Просив суд, фактично ігноруючи національне законодавство, яке регламентує порядок звільнення засуджених за хворобою, застосувати міжнародне законодавство та звільнити ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання, оскільки стан його здоров`я суттєво погіршився та загрожує життю, при цьому, на підтвердження своєї позиції, адвокат ОСОБА_4 посилався, у тому числі, на висловлювання Генерального Прокурора України щодо рівня смертності в установах виконання покарань.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, оскільки в наданих суду матеріалах відсутній висновок спеціальної медичної комісії, а самі захворювання, на які посилається адвокат ОСОБА_4 у клопотанні, не зазначені у «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.
Суд, вислухавши думку прокурора, адвоката ОСОБА_4 та засудженого ОСОБА_6 , а також дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
З аналізу ст.84 КК України та у відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» випливає, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбування покарання. При вирішенні судом питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухиляється він від призначеного лікування, а також інші обставини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 , вироком Першотравневого районного суду м.Чернівців від 05 листопада 2014 року, був засуджений за ст.186 ч.3, 71 КК України до п`яти років позбавлення волі.
Згідно наданої до матеріалів клопотання медичної довідки спеціалізованої туберкульозної лікарні при Дніпропетровській ВК №89, засудженому ОСОБА_6 встановлено діагноз: «РіфТБ (07.2016) легенів (дисемінований, фаза інфільтрації); дестр. (-), МБТ (-), К(-), резіст.(0), МГ(+), ріф.(+), гіст.(0), кат.4; ког.(2016). Постравматичний остеохондроз, деформуючий артроз грудного відділу хребта. Нижній та верхній пара парез з вираженим порушенням статики та ходи». Стан здоров`я задовільний, стабільний. За станом свого здоров`я не підпадає під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджений від подальшого відбування покарання», затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства здоров`я України від 15.08.2014 р. №1348/572 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 20.08.2014 р. за №990/25767. Тому і підстав для розгляду пацієнта на засіданні спеціальної лікарської комісії немає».
Відповідно до «Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572», захворювання засудженого ОСОБА_6 не підпадає під перелік захворювань, які є підставою для звільнення від подальшого відбування призначеного покарання.
Згідно показань, наданих в судовому засіданні лікарем ОСОБА_5 , стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 на даний час стабільний, загрози його життю не існує.
При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги показання свідка ОСОБА_7 в тій частині, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_6 постійно погіршується та крім того, він не є соціально небезпечною особою, оскільки зазначений свідок, маючи не повну середню освіту, працює санітаром у лікарні та надає ОСОБА_6 допомогу у пересуванні на візку, однак не має спеціальної освіти та не може давати висновки щодо питань медицини та кримінології.
Таким чином, враховуючи той факт, що захворювання, на які страждає ОСОБА_6 не підпадають під «Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом МЮУ, МОЗ від 15.08.2014 №1348/572», а посилання адвоката ОСОБА_4 та самого засудженого ОСОБА_6 на те, що він потребує постійного догляду та нагляду у зв`язку із хворобою, яка не підпадає під перелік захворювань, за відсутності висновку спеціальної медичної комісії, є недостатньо вмотивованою підставою для звільнення від подальшого відбування покарання.
При цьому, суд наголошує, що захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадку, якщо ця хвороба перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує її життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків, однак будь-яких об`єктивних даних на підтвердження зазначених обставин адвокатом не надано та зазначені обставини не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні під час розгляду клопотання.
Крім того, вирішуючи питання про звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою, судом враховуються тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину, особа засудженого та інші обставини справи.

Так, вивченням особової справи засудженого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше був неодноразово засуджений за вчинення, у тому числі, тяжких злочинів; неодноразово звільнявся умовно-достроково та вчиняв нові злочини протягом не відбутої частини покарання. На даний час відбуває покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких та вчинений протягом не відбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком. Крім того, суд враховує також поведінку засудженого ОСОБА_6 під час відбування покарання, а саме те, що він неодноразово порушував режим відбування покарання, про що свідчать висновки відповідних службових розслідувань, які містяться в матеріалах його особової справи. Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про стійке небажання засудженого ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення та перевиховання.
На підставі викладеного, відповідно ст. 84 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1