Справа № 466/5188/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року м.Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002822 від 06.07.2017 року щодо обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, із середньою освітою, не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 06.07.2017 року, приблизно о 16 год. 45 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, тобто усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто з по сторонніх осіб не спостерігає,шляхом вільного доступу, перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину «Рукавичка» (ТзОВ ТВК «Львівхолод») на вул..Б.Хмельницького, 271 у м.Львові, таємно викрав полядвицю свинну, вагою 2,026 кг вартістю 107,75 грн. за 1 кілограм, загальною вартістю 218 грн. 30 коп. (без ПДВ), який прикрив одягом, пройшов повз касове відділення магазину, не розрахувавшись за вказаний товар, та вийшов за межі лінії кас, однак свого злочинного умислу не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був виявлений працівниками служби охорони магазину, у зв`язку з чим викраденим майном не розпорядився.

Таким чином дії ОСОБА_3 кваліфікуються як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю, а також підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Щиро кається у вчиненому та пояснив, що у той день грошей не мав, а т.я. має захворювання, то йому необхідно вживати їжу, з тих причин і піхов на крадіжку, просить суворо його не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що вимог майнового чи немайнового характеру до ОСОБА_3 немає, при визначенні міри покарання покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого, а також доказами що характеризують особу обвинуваченого.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно стверджується визнавальними показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 , зібраними та дослідженими в ході судового розгляду доказами та його дії слід вірно кваліфікувати за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України за ознакою закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15- ч.1 ст.185 КК України повністю та об`єктивно доведена.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. „Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 міру покарання, суд враховує, що вчинений ним злочин відповідно до ст.12 КК України є невеликої тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваче- ного, щире каяття, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, вважає, що покарання слід обрати в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу .

Обставини, що пом`якшують покарання щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає і такі не зазначені в обвинувальному акті.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 по справі не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) в доход держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м.Львова.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, представнику потерпілому.

Суддя ОСОБА_1