Справа № 1-883/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2010 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - Бобкова Н. В. ,

при секретарі Єрмійчук А. В.,

за участю прокурора - Корнєвої І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженої, не працюючої, інваліда 2-ї групи, прожив.: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимої,-

в скоєнні злочину. передбаченого ст.122 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 скоїла заподіяння потерпілій ОСОБА_2 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я при наступних обставинах.

01.12.2009 року близько 13 год., ОСОБА_1, знаходячись в буд. 31 по вул. Котовського в м. Узин Білоцерківського району, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час сварки, яка виникла на грунті неприязних відносин з ОСОБА_2, умисно нанесла останній 2-3 удари правою ногою в лівий бік тулубу потерпілої ОСОБА_2, в результаті чого остання згідно висновку судово-медичної експертизи №60/д від 28 травня 2010 р. отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді переломів 8-9 ребер зліва по середній під пахвовій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоровя.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 вину у скоєнні інкримінованого їй злочину визнала повністю, ствердила суду обставини його скоєння, зазначені в обвинуваченні. Вказала при цьому, що дійсно прийшла до знайомої ОСОБА_2 Між ними виникла сварка, в процесі якої вона декілька разів вдарила ногою потерпілу в бік тіла.

У скоєному чистосердечно розкоюється, просить суворо не карати і не позбавляти волі. Вказала, що має на утриманні діох малолітніх дітей, які на даний час перебувають в інтернаті, оскільки вона хворіє на туберкульоз і є інвалідом 2-ї групи.

Визнаючи себе повністю винним у скоєнні вищевказаних дій, ОСОБА_1 в силу ч.3 ст.299 КПК України просила суд не досліджувати докази по справі, зібрані досудовим слідством. З врахуванням наведеного суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки вони не оспорюються підсудною, права та наслідки вказаної відмови при цьому їй детально роз'яснено.

Кваліфікацію дій ОСОБА_1 органами досудового слідства за ст. 122 ч.1 КК України суд рахує вірною, оскільки вона скоїла заподіяння потерпілій ОСОБА_2 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров'я.

Призначаючи міру покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, обставини справи.

ОСОБА_1 як особа характеризується за місцем проживання негативно, скоїла злочин в стані алкогольного спяніння.

Разом з тим ОСОБА_1 повністю визнала свою вину та дійсно готова нести передбачену законом відповідальність, має захворювання внаслідок чого є інвалідом, має на утриманні двох малолітніх дітей - наведені обставини суд розцінює як помякшуючі відповідальність.

З врахуванням всіх вищезазначених обставин та думки прокурора стосовно виду покарання для підсудної, суд рахує, що виправлення та перевиховання останньої можливе без відбування покарання, з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази в справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного судом покарання, якщо вона протягом 2/двох/ років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_1 покласти на відділ виконання покарань Білоцерківського РВВС за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши з-під варті з залу суду - негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 15 діб після проголошення.

Суддя: Бобкова Н. В. ,