УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товарства з обмеженою відповідальністю «Варіос» на бездіяльність слідчого, щодо зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно, -
В С Т А Н О В И В:
02.12.2016р. до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах Товарства з обмеженою відповідальністю «Варіос» на бездіяльність слідчого, щодо зобов`язання повернути тимчасово вилучене майно.

Скарга мотивована тим, що 24.06.2015 року за адресою: м. Київ, пров. Червоноармійський, 14, корп.. 3, оф. 2, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2015р. старшим слідчим першого відділу КР СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 , було проведено обшук в рамках кримінального провадження №0000145 від 28.07.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, під час якого було вилучено комп`ютерну техніку та носії інформації, які належать ТОВ «ВАРІОС» . З відповіді за №4663/10/26-59-22-02 від 15.02.2016р. скаржнику стало відомо, що вилучені під час обшуку речі, не являються речовими доказами, а є тимчасово вилученим майном, вичерпний перелік припинення якого, визнано ст. 169 КПК України. Скаржник неодноразово звертався до СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві з клопотаннями про повернення тимчасово вилученого майна, проте уповноваженими особами не виконано імперативну вимогу норми ст. ст. 169 та 171 КПК України, в зв`язку з чим майно вилучене під час проведення обшук 24.06.2015 року, підлягає поверненню товариству, у якого його було вилучено.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, але надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Уповноважена особа СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до суду не прибула, повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки до суду не повідомила.

Вивчивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року надано дозвіл старшому слідчому першого відділу КР СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження №0000145 від 28.07.2014 року, внесене до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України на проведення обшуку в офісному приміщенні, що розташоване за адресою: м. Київ, пров. Червоноармійський, 14, корп.. 3, оф. 2, яке використовується ТОВ «Альтех».

Згідно протоколу обшуку від 24.06.2016р. під час проведення обшуку старшим слідчим першого відділу КР СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 було виявлено та вилучено комп`ютерну техніку та носії інформації, які належать ТОВ «ВАРІОС».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як зокрема, неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно з ч.1 ст.234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно положень п.6 ч.2 ст.235 КПК України, в ухвалі про дозвіл на обшук має бути зазначено: речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Аналіз правового змісту ч. 1 ст.98, ч.1 ст.167 КПК України дає підстави для висновку про те, що тимчасовим вилученням майна, відповідно до частини 1 ст.167 КПК України є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про його арешт або повернення. Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України. В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст.169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Згідно ст.ст. 22, 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Слідчим же суддею встановлено, що незважаючи на вимоги вказаних норм КПК України скаржником не доведено, що речі вилученні під час обшуку, не відносяться до переліку майна дозвіл на вилучення якого надавався ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року.

Таким чином, вилученні речі, клопотання про повернення яких подано до суду, які не оглядались під час обшуку слідчим, які його проводили, на предмет наявності належності їх до таких, що мають значення у цьому провадженні та перебування цих речей у розпорядженні слідчого СУ ФР ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві до вирішення ним питання про можливість визначення їх речовими доказами є виправданим і не суперечить положенням ч. 7 ст. 236 та ч. 2 ст. 168 КПК України. Більш того, за викладених у ухвалі слідчого судді від 21.10.2016р. обставин, слідчий вправі був вилучити вказані у клопотанні предмети до вивчення їх фізичних властивостей.

З урахуванням всього наведеного вище, з урахуванням розумної оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення скарги щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. 98, 100, 167-169, 170-173, 234-236, 303, 307, 309, 532КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 від 02.12.2016р., який діє в інтересах Товарства з обмеженою відповідальністю «Варіос» на бездіяльність слідчого, щодо зобов`язання повернути вилученого майна, згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2015р., - відмовити.

Згідно ст. 309 КПК України, ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: