Справа № 755/5690/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"10" серпня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0003193 від 08 березня 2017 року, стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баранівка, Житомирської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого директором ТОВ «Фалкрам», неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-26.06.2008 року Святошинським районним судом м. Києва за ст. 115 ч. 1 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 24.09.2013 року, відповідно до положень ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням у виді виправних робіт строком на два роки. 10.06.2015 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира, відповідно до положень ст. 82 КК України, невідбуту частину покарання у виді виправних робіт замінено більш м`яким покаранням у виді штрафу, який сплачений 22.06.2016 року;
-15.09.2016 року Деснянським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 08.03.2017 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з метою повторного таємного викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, вирішив вчинити таємне викрадення майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 приблизно о 09 годині 30 хвилин, вийшов з приміщення квартири та направився в пошуках автомобілів, які залишені власниками на не охоронюваних стоянках, з метою скоєння з них крадіжок.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, 08 березня 2017 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , підійшов до будинку АДРЕСА_3 , де помітив навпроти житлового будинку, на обочині проїзної частини автомобіль марки «Мерседес - Бенз 300Д», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .
Продовжуючи задумане, ОСОБА_4 підійшов до автомобіля марки «Мерседес - Бенз 300Д», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає зі сторонніх осіб, за допомогою фізичної сили, рукою розбив переднє пасажирське скло дверцят та проник до вищевказаного автомобіля.
Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи у салоні автомобіля марки «Мерседес - Бенз 300Д», д.н.з. НОМЕР_1 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, впевнившись в тому, що його злочинні дії не помічені з боку сторонніх осіб, умисно таємно викрав відео реєстратор марки «Дігма», вартістю 1800 грн., навігатор марки «Гармін», вартістю 5000 грн., портативний зарядний пристрій марки «Мобайл Павер», вартістю 1000 грн., що належить ОСОБА_5 .
Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 7800 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо його особи.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначені обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, відсутність завданої шкоди, у зв`язку з поверненням викраденого майна, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Пом`якшуючими покарання обставинами відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття в скоєному.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що останньому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті та з урахуванням вчинення злочину під час іспитового строку за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 15 вересня 2016 року остаточно за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням ст. 72 КК України.
Законом України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» внесені зміни в частину 5 статті 72 Кримінального кодексу України, якими попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Однак, відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а також згідно до положень ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Таким чином, оскільки положення Закону України від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» погіршують становище обвинуваченого ОСОБА_4 , з урахуванням вимог ст. 5 КК України, він зворотної дії в часі не має, а тому суд застосовує положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-УІІІ від 26 листопада 2015 року та зараховує в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 08 березня 2017 року по набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України з урахуванням вироку Деснянського районного суду міста Києва від 15.09.2016 року за сукупністю вироків призначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 2 ( двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 10 серпня 2017 року.
Згідно ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_4 строк його попереднього ув`язнення з 08 березня 2017 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази відеореєстратор чорного кольору, навігатор та портативний зарядний пристрій, які передані під зберігальну розписку ОСОБА_6 , залишити у його володінні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: