Справа № 739/288/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/630/2017
Категорія - ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000019 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох малолітніх дітей, освіта середня, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз 05.03.2015 року Новгород-Сіверським районним судом за ч.2 ст.389, ч.1 ст.122, ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців,

- засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді особистого зобов`язання.

Вироком місцевого суду встановлено, що 03 січня 2017 року, близько 10.00 год., ОСОБА_8 , з метою таємного викрадення чужого майна, ключем від замка відкрив вхідні двері та проник до будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , де з лівої нагрудної кишені сорочки, яка знаходилась у шафі однієї з кімнат, повторно, скоїв крадіжку грошей у сумі 600 грн., що належали ОСОБА_7 .

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію дій обвинуваченого, доведеність його вини, просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. В обґрунтування скарги зазначив, що місцевим судом не було в достатній мірі враховано конкретні обставини скоєння кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, має незняті та непогашені судимості. Крім того, послався на безпідставне визнання судом обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 наявність на утриманні двох малолітніх дітей та активне сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого ОСОБА_8 , котрий просив залишити без змін вирок місцевого суду, вважаючи його законним і обґрунтованим; потерпілого, який також був проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, виходячи з наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

За змістом пунктів 1-5 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Наведений у ч.1 ст.66 КК перелік обставин, які пом`якшують покарання, не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими й інші обставини, не зазначені в ч.1 цієї статті.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 проживає разом з потерпілим, який є співмешканцем матері обвинуваченого. Гроші йому були потрібні на підготовку поминального обіду після похорон батька його цивільної дружини, а ОСОБА_7 у той час не було вдома. Тому він без дозволу і взяв 600 грн. у потерпілого, так як знав, де той їх зберігає. Вказані обставини підтвердив у суді апеляційної інстанції і сам потерпілий ОСОБА_7 , який також просив не позбавляти ОСОБА_8 волі.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, суд першої інстанції, згідно вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який хоча раніше неодноразово судимий, проте за місцем проживання характеризується посередньо, його молодий вік; обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, а також матері - інваліда 1 групи, скоєння злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин; обставину, яка обтяжує покарання рецидив злочину; та дійшов правильного висновку про необхідність призначення йому покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що буде достатнім та необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, оскільки його перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Крім того, як убачається із фонограми перебігу судового засідання місцевого суду, яка знаходиться на доданому до матеріалів кримінального провадження технічному носії інформації, під час виступу у судових дебатах прокурор просив призначити обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України, звільнити останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України. Тобто, сторона обвинувачення у місцевому суді орієнтувала суд на призначення обвинуваченому ОСОБА_8 покарання саме із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Відтак, всі обставини, на які посилається апелянт, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи прокурора про м`якість призначеного покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінально-процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28 березня 2017 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4