Справа № 165/887/16-к
Провадження № 1-кп/165/9/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бірки, Шумського району, Тернопільської обл., громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , -
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК, ч. 3 ст. 186 України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нововолинська, Волинської обл., громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_6 , 16 вересня 2014 року приблизно о 02:00год, діючи з єдиним умислом направленим на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом механічного пошкодження дерев`яних дверей, проник у приміщення, що знаходиться поряд з буд. АДРЕСА_3 , звідки незаконно заволодів мопедом марки «Viper ZS 50» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 3000 грн., що належить ОСОБА_8 та мопедом «Viper Sport» 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 4500 грн., що належить потерпілому ОСОБА_9 та перемістив їх до підсобного приміщення, яке розташоване поряд з буд. №36 по бульвару Шевченка у м. Нововолинську, заподіявши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 3000грн. та потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 4500грн.
Крім того, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із обвинуваченим ОСОБА_7 близько 01 год. 00 хв. діючи з єдиним умислом, керуючись корисливим мотивом направленим на таємне викрадення чужого майна, пошкодивши ліве бокове скло автомобіля марки «Фольксваген ЛТ» червоного кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , що знаходився на проїжджій частині навпроти будинку №26 по вул. Луцькій м. Нововолинська, проникли в середину автомобіля та незаконно заволоділи речами, які належать потерпілому ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Samsung Е 1080 І» IMEІ НОМЕР_6 з сім-карткою мобільного оператора «KLUCZ» Республіки Польша ( НОМЕР_7 ), автомагнітолою чорного кольору зі зйомною панеллю фірми «SONY», спортивною жилеткою чорного кольору з коричневими вставками на плечах, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 гривень, а також жіночою гірськолижною курткою синього кольору із рожевими вставками вартістю 1000 грн., що належить ОСОБА_13 , завдавши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Transporter», червоного кольору 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 ., який належить потерпілій ОСОБА_10 , вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб; у вчиненні таємного викрадення майна (крадіжка) потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинених за попередньою змовою групою осіб; у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_24 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , вчиненому повторно; у вчиненні відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_14 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у сховище визнав повністю та суду показав, що він в жовтні 2015р. на 15-му мікрорайоні в м. Нововолинську, викрав автомобіль марки «ВАЗ» синього кольору та поїхав у напрямку «Нововолинського госпрозрахункового ринку».
Також ОСОБА_6 суду показав, що він в вересні 2015 року на 6-му мікрорайоні разом з іншою особою викрав автомобіль марки «Volkswagen Transporter» червоного кольору.
Крім того, ОСОБА_6 суду показав, що він разом із обвинуваченим ОСОБА_7 пошкодили бокове скло автомобіля марки «Фольксваген ЛТ» червоного кольору, який знаходився на проїжджій частині по вул. Луцькій м. Нововолинська, проникли в середину автомобіля та викрали мобільний телефон, автомагнітолу, спортивну жилетку.
Крім того, ОСОБА_6 суду показав що він разом із ОСОБА_7 вночі в жовтні 2015р., перебуваючи на території «Нововолинського госпрозрахункового ринку», шляхом пошкодження врізаного замка та зриву двох навісних замків, проникли до торгового контейнера та викрали планшет та мобільні телефони, однак були викриті охоронцем ринку, від якого із викраденими речами втекли. У вчиненому розкаюється.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується та суду показав, що він разом із обвинуваченим ОСОБА_6 пошкодив бокове скло автомобіля марки «Фольксваген ЛТ» червоного кольору, який знаходився на проїжджій частині по вул. Луцькій м. Нововолинська, проникли в середину автомобіля та викрали мобільний телефон, автомагнітолу, спортивну жилетку.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 суду показав що він разом із ОСОБА_6 вночі в жовтні 2015р., перебуваючи на території «Нововолинського госпрозрахункового ринку», шляхом пошкодження врізаного замка та зриву двох навісних замків, проникли до торгового контейнера та викрали планшет та мобільні телефони, однак були викриті охоронцем ринку, від якого із викраденими речами втекли. У вчиненому розкаюється.
Потерпілий ОСОБА_15 суду показав, що він залишив свій автомобіль марки «Фольксваген ЛТ» червоного кольору по вул. Луцькій в м. Нововолинську на ніч. Зранку йому подзвонив його знайомий і сказав, що в його машині відсутнє скло. Коли він прийшов то виявив розбите скло в дверях автомобіля зі сторони водія. З автомобіля було викрадено магнітолу, мобільний телефон, які належали йому, а також куртку, яка належала потерпілій ОСОБА_13 .
Потерпіла ОСОБА_13 суду показала, що подзвонив її знайомий ОСОБА_15 і повідомив, що з його мікроавтобуса невідомі викрали його речі, а також куртку, яка належала їй. Пізніше її чоловік дану куртку виявив на обвинуваченому ОСОБА_7 .
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 , кожен, а також інші учасники судового провадження по епізодах незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_10 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємного викрадення чужого майна (крадіжка) потерпілого ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_13 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб; незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 , вчиненого повторно; відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_14 , вчиненого повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також інші учасники судового провадження по даних епізодах правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілих, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються по даних епізодах, а обмежився лише допитом обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , а також дослідженням характеризуючих, особи обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , матеріалів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні незаконного заволодіння транспортними засобами, а саме: мопедом марки «Viper ZS 50» 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_8 та мопедом «Viper Sport» 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , вчиненому з проникненням у приміщення не визнав повністю та суду показав, що він дані мопеди не викрадав, а купив їх у м. Володимир-Волинський в незнайомого йому цигана, привіз їх додому і розібрав, а потім приїхали потерпілі і сказали, що це їх мопеди.
Однак, незважаючи на такі показання обвинуваченого ОСОБА_6 його винність у вчиненні незаконного заволодіння транспортними засобами - мопедами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчиненого з проникненням у приміщення доведена рядом перевірених і досліджених в судовому засіданні доказів, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_8 який суду показав, що осінню 2014 року в нього було викрадено мопед Viper ZS 50» синього кольору, який зберігався в гаражі за адресою АДРЕСА_4 . В гаражі є наявними ворота та боковий вхід. Було виламано дві дошки і відкрито двері гаражу із середини. Також було викрадено мопед «Viper Sport», який належить його синові ОСОБА_9 . На даний час мопеди повернуто, а батьки ОСОБА_6 відшкодували йому шкоду, а саме замість його розібраного мопеда повернули інший цілий, бувший у використанні.
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив показання потерпілого ОСОБА_8 та суду показав, що він приїхав з села, закрив в гаражі мопеди, які вночі було викрадено. На другий день його знайомий ОСОБА_16 , який йому часто допомагає ремонтувати ці мопеди повідомив, що він бачив їхні мопеди в місті. Вони ці мопеди знайшли в дворі 2-х поверхового багатоквартирного будинку в районі пам`ятника «Воїнам інтернаціоналістам». Коли вони з ОСОБА_16 прийшли, то його мопед був спертий на сарай біля будинку і біля нього перебував ОСОБА_6 і щось робив. На їх запитання де він ці мопеди взяв, останній сказав, що він їх купив. За сараєм вони знайшли інший мопед, який належить його батькові ОСОБА_8 також показав, що батьки ОСОБА_6 відкупили їм інший мопед.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який суду підтвердив показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та який суду показав, що він в районі пам`ятника «Воїнам інтернаціоналістам» в дворі будинку виявив викрадені у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 мопеди, а ОСОБА_6 їм повідомив, що ці мопеди він купив. В мопедах були замінені деталі. Мопеди потерпілих він знає, бо часто допомагає їм їх ремонтувати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 , що він 16 вересня 2014 року приблизно о 02:00год. не викрадав з приміщення, що знаходиться поряд з буд. АДРЕСА_3 мопедів, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_16 , які вказали, що саме в дворі за місцем проживання ОСОБА_6 ними було виявлено викрадені мопеди і біля них перебував обвинувачений ОСОБА_6 , а також заявою обвинуваченого ОСОБА_6 про з`явлення із зізнанням, в якій він зізнається про викрадення в ніч з 16.09.2014 року з підсобного приміщення, що розташоване в місті Нововолинську по вул. Куліша двох скутерів марки «Viper», які належали потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т. 1 а.м.п. 20); протоколом огляду приміщення і місцевості від 30.09.2014р. з якого вбачається, що в дворі будинку по АДРЕСА_5 , де проживає обвинувачений ОСОБА_6 біля підсобних приміщень було виявлено та вилучено мопед «Viper Sport» та запчастини до мопеду «Viper ZS 50», які належать потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 (т. 1 а.м.п. 22-23), які постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження (т. 1 а.м.п. 31).
Крім того, вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України по даному епізоду підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.09.2014р., з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 повідомив про викрадення із його гаража в період часу з 23:00год. 15 вересня 2014 року по 08:00год 16 вересня 2014 року шляхом пролому дерев`яної стіни двох скутерів марки «Вайпер» ( т. 3 а.м.п. 9); протоколом огляду місцевості від 16 вересня 2014 року з якого вбачається, що в гаражному приміщенні яке розташоване біля буд. АДРЕСА_3 в стіні виламано дошку та утворився отвір, а в гаражі виявлено два різних сліди низу взуття з написом «Адідас» (т.1 а.м.п.10-11); довідками ПП ОСОБА_17 , з яких вбачається, що вартість станом на 16.09.2014р. бувшого у використанні мопеду «Viper ZS 50» становить 3000 грн., а мопеду «Viper Sport» - 4500грн. (т. 1 а.м.п. 34-35).
Таким чином, дослідивши і оцінивши докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 по епізодах незаконного заволодіння транспортними засобами мопедами, які належать потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчиненому з проникненням у приміщення; незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілої ОСОБА_10 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб; таємного викрадення чужого майна (крадіжка) потерпілого ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_13 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб; повторного незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 ; повторного відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_14 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у сховище та винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення майна (крадіжка) потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинених за попередньою змовою групою осіб та у вчиненні відкритого викрадення майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_14 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у сховище доведена в судовому засіданні повністю.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилисьу незаконному заволодінні транспортними засобами мопедами, які належать потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вчиненому з проникненням у приміщення; умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом автомобілем марки «Volkswagen Transporter», який належить потерпілій ОСОБА_10 , вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб; умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ», який належить потерпілому ОСОБА_11 , вчиненому повторно суд кваліфікує за ч. 2 ст. 289 КК України.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , кожного, які виразилися у вчиненні таємного викрадення майна (крадіжка) потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вчинених за попередньою змовою групою осіб суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , кожного, які виразилися у відкритому викраденні майна (грабіж) потерпілого ОСОБА_14 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаним з проникненням у сховище суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 289 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 15 листопада 2015 року, близько 00 год. 30 хв., перебуваючи на дорозі поруч з територією будинку, що за адресою: АДРЕСА_7 , з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, наздогнавши неповнолітню ОСОБА_19 вчинив на неї напад, із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яка зазнала нападу, нанісши удари дерев`яною палицею та руками по голові ОСОБА_19 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді синців в правій лобно-скроневій ділянці, на правому передпліччі, на правій гомілці, що згідно висновку експерта №204 від 20.11.2015р. відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном «GIGABYTE GSMART SIERRA SI» ІМЕІ 1: НОМЕР_26 , ІМЕІ 2: НОМЕР_27 із карткою пам`яті "SanDisk 16 Gb" та сім-карткою мобільного оператора «Київстар», загальною вартістю 3147 гривні 50 копійок, що належав потерпілій ОСОБА_19 , спричинивши останній фізичну та майнову шкоду в розмірі 3147,50грн.
Умисні дії ОСОБА_6 , які виразились в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) досудовим слідством кваліфіковано за ч. ст. 187 КК України.
Однак, дане обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно та у вчиненні нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_19 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Так, обвинувачений ОСОБА_6 суду вказав, що він злочину передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України не вчиняв, та суду показав, що в листопаді 2015 року він гуляв на 15 мікрорайоні в м. Нововолинську. Близько 23:00год. до нього подзвонив його знайомий ОСОБА_20 , якого він знав близько двох місяців, і запропонував покататися на автомобілі разом з ним. Він погодився. ОСОБА_20 приїхав на мікроавтобусі білого кольору і він з ним поїхав покататися. Вони їздили по якихось полях та селах близько 3 годин. Потім ОСОБА_20 зупинився в якомусь селі і вийшов з машини. Його не було хвилин 3-4. Він в той час залишився в машині чекати ОСОБА_20 . Коли ОСОБА_20 повернувся то дуже швидко почав їхати в напрямку м. Нововолинська. Коли вони під`їжджали до м. Нововолинська ОСОБА_20 показав йому мобільний телефон марки «GSMART» чорного кольору і запитав чи йому не потрібен телефон. Він сказав, ОСОБА_20 , що телефон йому потрібен, і останній витягнув з телефону сім картку і викинув, а телефон віддав йому. На його запитання де ОСОБА_20 взяв цей телефон останній відповів, що телефон відібрав у когось в с. Хренів. Після цього ОСОБА_20 привіз його додому, а сам кудись поїхав. Це був телефон марки «GSMART» чорного кольору. Нападу на потерпілу ОСОБА_19 не вчиняв і телефон в неї він не забирав.
Також обвинувачений ОСОБА_6 суду показав, що він не викрадав з двору будинку АДРЕСА_8 , що на 5-му мікрорайоні м. Нововолинська автомобіль мікроавтобус «PEUGEOT 290L» 1993 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_25 , що належить потерпілому ОСОБА_18 .
В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України сторона обвинувачення покликається на такі докази, які були досліджені в судовому засіданні, зокрема:
Показання потерпілої ОСОБА_19 , яка суду показала, що вона в період часу з 14 на 15 листопада 2015 року поверталася додому з дня народження своєї сестри близько 00:30год. Її додому проводив ОСОБА_21 , однак останніх 500 метрів, вона йшла вже сама. Біля магазину вона побачила за метрів 200 старий автомобіль (мікроавтобус) білого кольору. Потім машина зупинилася біля її додому. В машині було двоє осіб. Вона відійшла від машини кілька метрів і побачила силует особи, яка в руці щось тримала. Коли вона відкривала двері воріт на подвір`я відчула удар по голові твердим предметом. Вона впала, її ще кілька разів вдарили і забрали телефон. Напад на неї вчинила одна особа, яка була одягнута в темний одяг. Напад на неї вчинив водій даного автомобіля. Крім того в автомобілі була ще одна особа. Нападника вона не бачила, бачила лише його силует.
Показання свідка ОСОБА_22 , який суду показав, що біля 01:00год. за місцем свого проживання в АДРЕСА_7 він був в будинку почув крик, він вибіг на вулицю і побачив дочку ОСОБА_19 , яка була вся в крові. Дочка була при свідомості. Він на вулиці біля воріт побачив автомобіль, з включеними фарами, який від`їжджав. Також він на дорозі перед машиною побачив силует особи нападника, яка була на відстані від нього за метрів 7. Крім того суду показав, що в машині окрім цієї особи була ще одна особа.
Показання свідка ОСОБА_23 який суду показав, що він і ОСОБА_19 поверталися з дня народження. Вони йшли разом, а потім посварилися і ОСОБА_19 пішла додому сама. Він її наздоганяв і за метрів 200 від її дому почув крик. Він прибіг, фіртка до будинку була відкрита і на подвір`ї нікого не було також показав, що коли він йшов то бачив білого мікроавтобуса з відстані 200-300м. приблизно за 500м. до будинку ОСОБА_19 , потім другий раз біля магазину з відстані близько 5-ти метрів за 200-300м від будинку ОСОБА_19 .
Показання свідка ОСОБА_24 (анкетні дані легендовані), який суду показав, що його знайомий ОСОБА_6 показував йому мобільний телефон чорного кольору з сенсорним екраном, та розповів йому, що він в листопаді 2015 року вночі викрав мікроавтобус на 5-му мікрорайоні та поїхав ним в с. Хренів де побачив дівчину, яка йшла по вулиці, в якої забрав цей телефон, вдаривши останню по голові дерев`яною палицею. Даний телефон ОСОБА_6 подарував своїй дівчині.
Показання свідка ОСОБА_25 , яка суду показала, що ОСОБА_6 її хлопець. Він їй подарував телефон «ТЕХЕТ» чорного кольору, яким вона користувалася 2-3 місяці, і який в неї вилучили працівники поліції. Крім того суду показала, що ОСОБА_6 в листопаді 2015р. почав користуватися телефоном «GSMART» з номером оператора «Київстар» НОМЕР_28 .
Крім того, в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України сторона обвинувачення покликається на письмові докази, досліджені в судовому засіданні, зокрема:
протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.11.2015р. з яких вбачається, що до Нововолинського ВП ГУНП звернулася ОСОБА_26 та повідомила, що 15.11.2015р. близько 00:50год. невідомі особи біля власного подвір`я по АДРЕСА_9 спричинили її дочці ОСОБА_19 тілесні ушкодження під час чого вирвали з рук мобільний телефон марки «GSMART» чорного кольору (т. 2 а.м.п. 143);
протокол огляду місця події від 15.11.2015р., з якого вбачається, що було оглянуто частину вулиці Б. Хмельницького у с. Хренів біля господарства № 20 та було вилучено куртку зі слідами крові, коробку з-під телефону «GSMART SIERRA S1» ІМЕІ № 1: НОМЕР_29 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_30 , пачку з-під цигарок «LD», дерев`яну палицю (т. 2 а.м.п. 144-147);
довідку ПП ОСОБА_27 , згідно якої вбачається, що станом на 15.11.2015р. вартість бувшого у використанні мобільного телефону GIGABYTE GSMART SIERRA SI» становила 3100грн., нової картки пам`яті "SanDisk 16 Gb" - 110грн., стартового пакету «Київстар» з сім карткою становила 15грн. (т. 2 а.м.п. 155);
протокол огляду предмету від 16.11.2015р., з якого вбачається, що було оглянуто коробку з-під телефону «GSMART SIERRA S1» ІМЕІ № 1: НОМЕР_29 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_30 , яку постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.м.п. 160-162);
висновок судово-медичної експертизи № 204 від 20.11.2015р., згідно якого у потерпілої ОСОБА_19 було виявлено тілесні ушкодження: забита рана на волосяній частині голови в правій потиличній ділянці; синці: в правій лобно-скроневій ділянці, на правому передпліччі, на правій гомілці; враховуючи характер, локалізацію тілесних ушкоджень - вони утворилися від травмувальної дії тупих предметів; за ступенем тяжкості синці відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, забита рана в правій потиличній ділянці відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.м.п. 164-165);
протокол огляду автомобіля марки «PEUGEOT J5» державний номерний знак НОМЕР_25 з коліс якого шляхом залиття гіпсом було знято відбитки з усіх чотирьох коліс (т. 2 а.м.п. 169-171); постанову про визнання та приєднання до справи речових доказів, якою даний автомобіль марки «PEUGEOT J5» державний номерний знак НОМЕР_25 та чотири гіпсові зліпкивизнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.м.п. 172);
висновок судової трасологічної експертизи № 696 від 13.01.2015р., з якого вбачається, що сліди протектора шин транспортного засобу зафіксовані у гіпсових зліпках (шини переднього лівого та правого колеса автомобіля марки «Пежо» моделі «J5 д.р.н. НОМЕР_25 ), ймовірно залишені протектором шини транспортного засобу, зафіксовані на зображенні №№ 1-4, які були виявлені 15.11.2015 під час огляду місця події у с. Хренів Іваничівського району Волинської області у фототаблиці наданій на дослідження. Сліди протектора шин транспортного засобу зафіксовані у гіпсових зліпках (шини заднього лівого та правого колеса автомобіля марки «Пежо» моделі «J5» д.р.н. НОМЕР_25 ), ймовірно залишені протектором шин транспортного засобу, зафіксовані на зображенні №№ 5-6, які були виявлені 15.11.2015 під час огляду місця події у с. Хренів, Іваничівського району, Волинської області у фототаблиці наданій на дослідження (т. 2 а.м.п. 177-182);
протокол огляду предмету яким було оглянуто дерев`яну палицю, пачку з-під цигарок «LD», квитанцію з магазину комп`ютерний всесвіт, гарантійну картку, які постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.м.п. 183-186);
протокол огляду місця події від 18.12.2015р. з якого вбачається, що у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено мобільний телефон «GSMART SIERRA SI» ІМЕІ1: НОМЕР_26 , ІМЕІ2: НОМЕР_27 із карткою пам`яті "SanDisk 16 Gb" та сім-карткою мобільного оператора «Київстар» (т. 2 а.м.п. 200-200а), який було оглянуто протоколом огляду предмету від 19.12.2015р. (т. 2 а.м.п. 204-205) та постановою про визнання та приєднання до справи речових доказів визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.м.п. 206);
протокол пред`явлення особи для впізнання від 18 грудня 2015 року з якого вбачається, що свідок ОСОБА_22 по зовнішньому вигляду, а саме по зросту та тілобудові, дивлячись на силует ззаду серед пред`явлених йому для впізнання осіб впізнав особу розміщену ліворуч другим ОСОБА_6 , як особу, яку він бачив 15.11.2015р. близько 00год. 30хв. біля свого господарства в с. Хренів (т. 2 а.м.п. 201-202) та відеозаписом даної слідчої дії, який було переглянуто в судовому засіданні;
висновок судової товарознавчої експертизи № 44 від 02.02.2016р., з якого вбачається, що залишкова вартість станом на 15.11.2015р. мобільного телефону марки «GIGABYTE GSMART SIERRA S1» ІМЕІ1: НОМЕР_26 , ІМЕІ2: НОМЕР_27 складала 3022,50грн. (т. 2 а.м.п. 206-213); протокол тимчасового доступу до речей та документів від 21.12.2015р. та протоколи огляду предмету від 25.02.2016р., яким було оглянуто CD-R диски, які постановами про визнання та приєднання до справи речових доказів, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (т. 2 а.м.п. 227-233, 247-251); довідку аналіз (т. 2 а.м.п.252);
протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 23.03.2016р. з якого вбачається що потерпіла ОСОБА_19 впізнала під номером «3» мікроавтобус «PEUGEOT J5» за квадратною формою кузова, як автомобіль саме такої марки, моделі та кольору, з якого 15.11.2015р. близько 00:30год вийшла невідома особа, яка вчинила на неї напад (т. 3 а.м.п. 2-5).
протокол пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 30.03.2016р. з якого вбачається що свідок ОСОБА_23 впізнав під номером «2» мікроавтобус «PEUGEOT J5» , за квадратною формою кузова, як автомобіль, саме такої марки, моделі та кольору, який він бачив 15.11.2015р. близько 00:30год. в с. Хренів (т. 3 а.м.п. 27-30).
В обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно сторона обвинувачення покликається на такі докази:
Показання потерпілого ОСОБА_18 , який суду показав, що в листопаді 2015 року було викрадено його автомобіль мікроавтобус марки «PEUGEOT», білого кольору, який було виявлено в м. Нововолинську по вул. Кобзаря. Хто викрав його автомобіль йому не відомо.
Рапорт Нововолинського ВП ГУНП у Волинській області від 15.11.2015р. та протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.11.2015р. з яких вбачається, що до Нововолинського ВП ГУНП звернувся потерпілий ОСОБА_18 та повідомив, що в період часу з 18:00год 14.11.2015р. по 13:00год 15.11.2015р. невідома особа шляхом вільного доступу викрала його автомобіль марки «PEUGEOT 290 L» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_25 , який знаходився на 15-му мікрорайоні в дворі будинку АДРЕСА_8 (т. 2 а.м.п. 101-102);
Протокол огляду місцевості від 15.11.2015р., з якого вбачається, що було оглянуто двір будинків біля будинку № 15 на 5-му мікрорайоні в м. Нововолинську де було викрадено автомобіль, який належить потерпілому ОСОБА_18 (т. 2 а.м.п. 103-105);
Протокол огляду місцевості від 15.11.2015р., з якого вбачається, що було оглянуто територію біля будинку № 48 по вул. Кобзаря, в м. Нововолинську де на проїжджій частині було виявлено викрадений автомобіль марки «PEUGEOT 290 L» 1993 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_25 , який належить потерпілому ОСОБА_18 (т. 2 а.м.п. 106-108);
Показання потерпілих ОСОБА_19 та потерпілого ОСОБА_18 , а також показання свідка ОСОБА_22 суд не може покласти в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_19 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно оскільки показання потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_18 , а також свідка ОСОБА_22 не містять конкретних даних про особу, яка вчинила дані злочини.
Суд також не вбачає підстав взяти до уваги, як належний доказ на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_19 15.11.2015 року о 00:30год. протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2015р. за участі свідка ОСОБА_22 , оскільки суд вважає даний протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2015р. за участі свідка ОСОБА_22 , під час проведення якої свідок ОСОБА_22 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила напад на його дочку потерпілу ОСОБА_19 недопустимим доказом, у зв`язку з недотриманням при проведенні цієї процесуальної дії вимог ст. 228 КПК України.
Відповідно до статті 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показав, що особу нападника бачив лише ззаду з відстані близько 7 метрів, бачив лише силует особи нападника і може впізнати дану особу лише по силуету, дивлячись на неї ззаду. При перегляді відеозапису даної слідчої дії ОСОБА_22 пояснив, що він може впізнати особу, яка пред`являлася йому для впізнання по зовнішньому вигляду, а саме зросту та тілобудові.
З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.12.2015р. вбачається, що свідок ОСОБА_22 впізнав обвинуваченого ОСОБА_6 дивлячись на його силует ззаду лише після того як обвинувачений ОСОБА_6 разом з іншими особами, які пред`являлися для впізнання повернулися до свідка ОСОБА_22 спиною, вказавши, що впізнає ОСОБА_6 по зросту та тілобудові дивлячись на силует ззаду (т. 2 а.м.п. 201-202).
Суд вважає, що при проведенні даної слідчої дії досудовим слідством не було в повній мірі з`ясовано у свідка ОСОБА_22 чи може він впізнати обвинуваченого, не з`ясовано питання про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких свідок ОСОБА_22 бачив особу обвинуваченого, а саме чи може він впізнати дану особу по обличчю, чи дивлячись на неї з боку, чи зі спини, у зв`язку із чим свідку ОСОБА_22 фактично попередньо показали особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання до початку проведення даної слідчої дії, що прямо заборонено положеннями ч. 1 статті 228 КПК України.
Крім того досудовим слідством не перевірено чи міг свідок ОСОБА_22 фізично у відповідній місцевості, в нічну пору доби близько 01:00год візуально бачити особу нападника та чи можливо фізично впізнати особу , дивлячись на неї зі спини.
Також суд не може взяти до уваги протоколи пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 23.03.2016р. та від 30.03.2016р. з яких вбачається що потерпіла ОСОБА_19 та свідок ОСОБА_23 впізнали «PEUGEOT J5», як автомобіль саме такої марки, моделі та кольору, який вони бачили в с. Хренів 15.11.2015р. та з якого близько 00:30год вийшла невідома особа, яка вчинила на потерпілу ОСОБА_19 напад (т. 3 а.м.п. 2-5, 27-30), оскільки кожен із них в судовому засіданні суду показали, що вони бачили лише мікроавтобус білого кольору, не вказуючи будь-яких індивідуально визначених ознак даного автомобіля, державного номеру, пошкоджень, конструктивних особливостей, тощо.
Органом досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується, вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_19 під час якого обвинувачений заволодів мобільним телефоном «GIGABYTE GSMART SIERRA SI» ІМЕІ1: НОМЕР_26 , ІМЕІ2: НОМЕР_27 із карткою пам`яті "SanDisk 16 Gb" та сім-карткою мобільного оператора «Київстар».
Разом з тим з протоколу огляду місця події від 15.11.2015р. судом встановлено, що у потерпілої ОСОБА_19 було виявлено та вилучено коробку з-під викраденого в неї телефону «GSMART SIERRA S1» ІМЕІ №1: НОМЕР_29 , ІМЕІ № 2: НОМЕР_30 .
Таким чином, в судовому засіданні встановлено невідповідність ІМЕ1 № НОМЕР_31 та ІМЕІ № 2 телефону, заволодіння яким інкримінується ОСОБА_6 та ІМЕ1 № НОМЕР_31 та ІМЕІ № НОМЕР_32 , які вказані на коробці до викраденого телефону, яку було вилучено у потерпілої ОСОБА_19 .
Допитана в судовому засідання свідок обвинувачення ОСОБА_28 суду показала, що вона працює в магазині «Комп`ютерний всесвіт». В них в магазині інколи буває, що працівники при продажі мобільних телефонів можуть дати коробки не від того телефону. Однак, чи потерпілій ОСОБА_19 було продано телефон не з тою коробкою вона не знає, як і не знає коли це було зроблено, ким було зроблено і чи мала місце така подія взагалі.
На обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_19 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно сторона обвинувачення також посилалася на показання свідка ОСОБА_24 (анкетні дані легендовані), який суду показав, що його знайомий ОСОБА_6 показував йому мобільний телефон чорного кольору з сенсорним екраном, та розповів йому, що він в листопаді 2015 року вночі викрав мікроавтобус на 5-му мікрорайоні та поїхав ним в с. Хренів де побачив дівчину, яка йшла по вулиці, в якої забрав цей телефон, вдаривши останню по голові дерев`яною палицею, а викрадений телефон ОСОБА_6 подарував своїй дівчині.
Так, суд вважає, що показання свідка ОСОБА_24 (анкетні дані та особа легендовані) не можна визнати допустимим доказом, виходячи з положень ч. 7 ст. 97 КПК України, оскільки свідок давав в судовому засіданні показання з чужих слів про інформацію, почуту від самого обвинуваченого ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 6 статті 97 КПК України показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.
Оскільки будь-яких інших доказів, які б підтверджували показання свідка ОСОБА_24 (анкетні дані та особа легендовані) , які надані ним з чужих слів досудовим слідством суду не надано , тому суд не може покласти ці показання в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_19 та у незаконному повторному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 .
Разом з тим в обвинувальному акті дії ОСОБА_6 які виразилися у нападі на потерпілу ОСОБА_19 кваліфіковано за ч. 1 статті 187 КК України.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 187 КК України розбоєм визнається напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства.
Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» N 10 від 06.11.2009р. передбачено, що розбій як злочин проти власності - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Згідно диспозиції ч. 1 ст. 187 КК України та вказаної вище постанови Пленуму Верховного Суду України під насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при розбої слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 інкримінується заподіяння потерпілій ОСОБА_19 під час нападу тілесних ушкоджень у вигляді синців в правій лобно-скроневій ділянці, на правому передпліччі, на правій гомілці. Однак, згідно висновку судово-медичної експертизи № 204 від 20.11.2015р. виявлені у потерпілої ОСОБА_19 тілесні ушкодження у вигляді синців в правій лобно-скроневій ділянці, на правому передпліччі, на правій гомілці, заподіяння яких в обвинувальному акті інкримінується ОСОБА_6 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т. 2 а.м.п. 164-165).
Разом з тим, згідно висновку судово-медичної експертизи № 204 від 20.11.2015р. у потерпілої ОСОБА_19 також було виявлено тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на волосяній частині голови в правій потиличній ділянці, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (т. 2 а.м.п. 164-165), однак заподіяння цих тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_19 досудовим слідством ОСОБА_6 інкриміновано не було.
Наведені обставини та порушення норм КПК України, прав обвинуваченого ОСОБА_6 під час збирання доказів на підтвердження його вини у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_19 та у незаконному повторному заволодінні транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 на думку суду, не можуть не викликати сумнів щодо законності та допустимості таких доказів.
Конституція України встановлює, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Відповідно до ч. 2 статті 3 Конституції України, головним обов`язком держави проголошено утвердження та забезпечення прав і свобод людини, а отже, правоохоронні органи та суд при встановленні істини під час розслідування і розгляду справ, зобов`язані дотримувати гарантій прав і свобод людини і громадянина, закріплених у Конституції та в інших законах України.
Згідно статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при визначенні обвинувачення, кожному гарантовано право на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом і застосування презумпції невинуватості.
У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України за №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», зазначено, що «докази повинні визнаватись такими, що одержані незаконним шляхом, наприклад тоді, коли їх збирання й закріплення здійснено або з порушенням гарантованих Конституцією прав людини і громадянина, встановленого кримінально-процесуальним законодавством порядку, або не уповноваженою на це особою чи органом, або за допомогою дій, не передбачених процесуальними нормами».
Статтею 129 Конституції України проголошено, що однією з основних засад судочинства є законність.
Враховуючи, що дані матеріали справи складено із явними, суттєвими порушеннями наведених вище Законів та положень Конституції України тому, вони не можуть бути взяті за основу доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нападу з метою заволодіння майном потерпілої ОСОБА_19 , поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) та у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно, оскільки, відповідно до ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, дослідивши докази у даному кримінальному провадженні, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що будь-яких інших доказів на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даних злочинів досудовим слідством не здобуто, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід виправдати у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 187 КК України та у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 вчиненого повторно, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 даних злочинів.
Потерпілий ОСОБА_12 звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в його користь 1450грн. на відшкодування майнової шкоди та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди.
Оскільки в судові засідання 16.05.2017р., 20.04.2017р, 24.03.2017р., 17.02.2017р., 31.01.2017р. тощо, потерпілий ОСОБА_12 не з`явився, суд його позов залишає без розгляду.
Згідно ухвали слідчого судді від 30.03.2016р. обвинувачений ОСОБА_6 з 30 березня 2016 року перебуває під вартою (т.3 а.м.п. 24-26).
Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, покарання суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченими злочинів, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, суд відносить активне сприяння у розкритті злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку, щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожному, судом не встановлено.
Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів, один з яких є злочином середньої тяжкості, інші тяжкими, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який є не судимим та вперше притягується до кримінально відповідальності (т. 1 а.м.п. 246), має постійне місце проживання (т.1 а.м.п. 248-249), позитивно характеризується за місцем проживання та в період тримання в ІТТ № 3 ГУНП у Волинській області (т. 1 а.м.п. 247, т. 1 а.п. 198), працездатний (т. 1 а.м.п. 248), однак хворіє (т. 1 а.п. 43-44), приймаючи до уваги пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, те, що ОСОБА_6 повністю відшкодовано шкоду потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 (т. 1 а.п. 118-122, а.п. 152, т. 2 а.п. 10-14), які просять суд не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_6 волі, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, без конфіскації майна із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_7 злочинів, один з яких є злочином середньої тяжкості, інший тяжким, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який є не судимим та вперше притягується до кримінально відповідальності (т. 1 а.м.п. 221), має постійне місце проживання (т. 1 а.м.п. 222), позитивно характеризується за місцем проживання (т. 1 а.м.п. 223), хворіє (т. 1 а.м.п. 224), приймаючи до уваги пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ч. 9 статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, призначивши йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років без конфіскації майна.
ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 187 КК України та у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 289 КК України по епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_18 , вчиненого повторно та виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим даних кримінальних правопорушень.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання ; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 3 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До вступу вироку в законну сили змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язок прибувати до суду на першу вимогу та заборонити останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Нововолинський ВП ГУНП України у Волинській області негайно доставити ОСОБА_6 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 і звільнити його з-під варти.
Речові докази - мопед «Viper Sport», що переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 та запчастини до мопеду «Viper ZS 50», які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 - залишити у власності останніх(т. 1 а.м.п. 31).
Речові докази - автомобіль марки «Volkswagen Transporter» червоного кольору 1992 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , який передано на зберігання потерпілій ОСОБА_10 (т. 1 а.м.п. 91, 100); автомобіль марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_4 , який переданий на зберігання ОСОБА_11 (т. 2 а.м.п. 27); автомобіль марки «PEUGEOT 290 L» державний номерний знак НОМЕР_25 , який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_18 (т. 2 а.м.п. 121) - залишити у власності останніх.
Речові докази металеву монтіровку, сім карту Київстар НОМЕР_17 , чотири гіпсові зліпки, дерев`яну палицю, коробку з-під цигарок «LD», товарний чек, гарантійну картку, які знаходяться на зберіганні в камері схову Нововолинського ВП знищити (т. 1 а.м.п. 152, 184, т. 2 а.м.п. 172, 188).
Речові докази мобільний телефон марки «ТЕХЕТ», який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_14 (т. 1 а.м.п. 170); мобільний телефон марки «SAMSUNG», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_12 (т. 2 а.м.п. 48); коробку з-під телефону «GSMART SIERRA S1», яку передано на зберігання потерпілій ОСОБА_19 (т. 2 а.м.п. 162); мобільний телефон марки «GSMART SIERRA S1», який передано на зберігання ОСОБА_22 (т. 2 а.м.п. 206) залишити у власності останніх.
Речові докази - DVD-R диск з інформацією (т. 1 а.м.п. 203), два CD-R диски з інформацією (т. 2 а.м.п. 231, 251), які зберігаються при матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_6 та з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в розмірі по 496,11грн. з кожного.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в його користь 1450грн. на відшкодування майнової шкоди та 5000грн. на відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в такі ж строки і в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1