У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
"31" липня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , за участю заявника/захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 в рамках судового провадження № 755/ 11524/17 за клопотанням слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді утримання тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальногму проваджені унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001063,
в с т а н о в и в :
Захисник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся із заявою про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , у рамках розгляду судового провадження № 755/ 11524/17 за клопотанням слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді утримання тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальногму провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001063 на підставі п. 3, 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме через наявність у сторони захисту обгрунтованих сумнівів щодо того чи було забезпечено автоматизований розподіл даного провадження на вказаного слідчого суддю та не перевірка, на їх переконання, останньою клопотання на дотримання вимог КПК України, зокрема ст. 184 вказаного Кодексу.
Заявник та особа в інтересах якої було подано заяву у судовому засіданні, кожен окремо, заяву підтримали, просили задовольнити зі вказаних у ній підстав.
В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання так як підстави для відводу слідого судді наведені заявником, на його думку, не ґрунтуються на нормах ст. 75 КПК України.
Суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 будучи повідомленою про судове засідання, згідно вимог ст. 135 КПК України, в останнє не з`явилась, подала клопотання про розгляд заяви за її відсутності.
Суддя, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши заяву, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного.
Як убачається з заяви, у провадженні слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 перебуває клопотанням слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 001063.
31.07.2017 ОСОБА_3 було подано заяву про відвід слідчого судді у рамках вищезазначеного кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов регламентованих п.п. 3,4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у той же час, суддя в ході розгляду даного звернення встановив таке.
Щодо передумови відводу передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 75 КПК України.
Норми ст. 35 КПК України передбачають, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.
Порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, який у п.п. 2.31-2.3.2 п. 2.3 передбачає, що розподіл судових справ здійснюється в суді в день їх реєстрації, на підставі інформації, внесеної до автоматизованої системи, уповноваженою особою апарату суду, відповідальною за здійснення автоматизованого розподілу судових справ.
Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом: автоматизованого розподілу судових справ під час реєстрації відповідної судової справи; пакетного автоматизованого розподілу судових справ після реєстрації певної кількості судових справ; розподілу судових справ шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді; визначення складу суду з метою заміни судді (суддів); повторного автоматизованого розподілу судових справ.
Зокрема, п. 2.3.45 вказаного Положення клопотання та скарги по одному кримінальному провадженню передаються раніше визначеному слідчому судді, якщо інший порядок не визначений зборами суддів.
Тобто, при наявності у провадженні передумов регламентованих п. 2.3.45 Положення визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою шляхом шляхом передачі судової справи раніше визначеному у судовій справі судді, що і мало місце у цьому випадку, так як відповідно до даних системи документообігу суду у рамках № 001063 клопотання слідчого ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді утримання тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 не було первинним.
З огляду на що його розподіл відбувся на думку суду з дотриманням вимог КПК України та вказаного Положення.
Щодо підстави відводу регламентованої п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, яка обумовлена, тим, що слідчий суддя не постановив ухвалу про повернення клопотання слідчому, то вона є надуманою з урахуванням такого.
Згідно положень ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.
Відповідно до ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Статтею 194 КПК України регламентовано, що за наслідками розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя залежно від конкретних обставин справи може постановити ухвалу про застосування запобіжного заходу; про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті; має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті; якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Однак, Глава 18 КПК України не передбачає права слідчого судді повернути клопотання про обрання запобіжного заходу з власної ініціативи, останнє може бути відкликане лише прокурором у порядку ст. 185 вказаного Кодексу.
Зокрема, вказані захисником підстави для повернення клопотання, а саме не дотримання вимог ст. 184 КПК України є підставою для прийняття рішення передбаченого ч. 2 або ж ч. 3 ст. 194 КПК України.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
При цьому, апріорі, ефективним засобом юридичного захисту в національному органі є той спосіб захисту, який прямо передбачений нормами національного законодавства, а не певним листом.
А тому, посилання заявника в цій частині на інформаційний лист ВССУ від 05.04.2013 не є слушними так, як у світлі норм ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відсутні також і переумови визначені ст.. 458 КПК України для урахування даних відображених у вказаному листі, як обов"язкових у практиці, останні є лише рекомендацією і все.
Як наслідок, обставини, на які посилається заявник, як на підстави відводу судді ст. 75 КПК України не передбачені, а висловлені захисником у данному випадку мотиви, фактично свідчать про незгоду заявника з діями головуючого після отримання вказаного клопотання.
За таких обставин, висловлені доводи заявника, які б обумовлювали відвід судді, у супереч вимог ст.ст. 22, 26 КПК України, є неспроможними та сумнівними за своєю суттю, оскільки не "випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", апріорі, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, через що, вважаю заяву заявника про відвід за своєю суттю такою, що не ґрунтуються на вимогах ст.ст. 75, 76 КПК України, у зв`язку з чим остання не підлягає задоволення.
Керуючись ст. ст. 1-2, 7-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя
п о с т а н о в и в :
У задоволені заяви ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 в рамках судового провадження № 755/ 11524/17 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Суддя: ОСОБА_1