Справа № 199/2/13- к
ВИРОК

іменем України

05 березня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Дяченко І.В.

при секретарі - Профорук В.О.

за участю прокурора - Битяк І.Г.

захисника - ОСОБА_1

обвинуваченого - ОСОБА_2

законного представника

обвинуваченого - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_2, 21.11.1997року народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, грузина, гр. України, не одруженого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2, який навчається в середньої школі №42 м. Дніпропетровська, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 27.04.2012року приблизно о 19-50годині, маючи несподівано виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прибув до домоволодіння №15 по вул. Каруни в м.Дніпропетровську, де реалізовуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, переліз через огорожу, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де шляхом злому замка вхідних дверей таємно проник в інше приміщення (гараж), розташоване на території цієї ділянки, звідки таємно, з корисливих спонукань викрав майно потерпілого ОСОБА_4, а саме:

-автомобільний телевізор марки «Еленберг», вартістю 500 гривень 00 копійок;

-відеокамеру, вартістю 600гривень 00 копійок;

-чотири металеві підставки , вартістю 150 гривень 00 копійки, а усього на загальну суму 1250 гривень, після чого з місця злочину втік, розпорядившись їм на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 збиток на вищевказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_2 свою провину визнав повністю, фактичні обставини не оспорював. Суду показав, що дійсно він при викладених в обвинувальному акту обставинах проник на територію домоволодіння по вул. Каруни в м. Дніпропетровську. Побачив сарай на території домоволодіння №15 по вул. Карунита переконавшись, що на території нікого немає, він металевою лозиною зірвав замок на вхідний двері сараю, зайшов до нього і викрав автомобільний телевізор, відеокамеру і чотири металеві підставки. Телевізор продав за 100 гривень. Після чого він пішов на пункт прийому металобрухту, де його затримав потерпілий ОСОБА_4 і відвіз до АНД райвідділу. На теперішній час матеріальні збитки потерпілому ОСОБА_4 повністю відшкодовані. Щиро кається у скоєному.

Суд вважає, що вина ОСОБА_2 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім визнання ним своєї провини, підтверджується доказами, отриманими під час кримінального провадження, долученими судом та дослідженими під час судового розгляду доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_4, який у ході досудового слідства пояснив, що 27.04.2012року він під'їхав до свого будинку по вул. Каруни 15 в м.Дніпропетровську, де близько 19-50 годині побачив, що ворота його домоволодіння були відкриті. Він зайшов на територію домоволодіння, де виявив пропажу свого майна, а саме: металевих виробів, автомобільного телевізора, камеру відеоспостереження. Він вийшов назад на вулицю, де побачив жінку, у якої він спитав, чи не бачила вона когось на вулиці з металевими виробами. Жінка відповіла, що бачила як молодий хлопець ніс у руках металеві вироби. Він попрямував за хлопцем, якого наздогнав і відвіз в міліцію. В даний час йому повернули викрадені речі, а саме: телевізор, камера відео спостереження та чотири металеві підставки під парасольки ( а.с.37-39);

-показаннями неповнолітнього свідка ОСОБА_5, який в судовому засіданні пояснив, що ніяких правопорушень разом з ОСОБА_2 він не скоював. Дійсно 27.04.2012року в вечірній час він з ОСОБА_2 проходив по вул. Каруни та підійшли к будинку №15 по вказаній вулиці і ОСОБА_2 запропонував йому проникнути на територію домоволодіння та скоїти крадіжку, на що він відмовився та пішов. Через деякій час йому зателефонував власник будинку, де була скоєна крадіжка і запросив підійти до нього. Прибувши к будинку, ОСОБА_4 він розповів все, як зараз пояснив у суді.

Вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєному також підтверджується:

-протоколом огляду від 27.04.2012року, згідно якого було виявлено і вилучено 4 автомобільних диски по вул.. Каруни №15 в м.Дніпропетровську (а.с.14-15);

-протоколом догляду гр.ОСОБА_6 від 28.04.2012року, згідно якого останній надав автомобільний телевізор марки «Еленберг» з блоком живлення (а.с.19);

-протоколом огляду від 04.05.2012 року, згідно якого у гр. ОСОБА_4 було виявлено і вилучено відеокамеру сірого кольору (а.с.24);

-речовими доказами (а.с.30-31).

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого неповнолітнього свідка, дослідженням письмових документів.

Дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, що виразилися в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), поєднані з проникненням в інше приміщення.

Призначаючи покарання ОСОБА_2, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом*якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_2 повністю визнав провину, скоїв кримінальне правопорушення в неповнолітньому віці, на теперішній час є неповнолітньою особою, щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину і встановленню істини у кримінальному провадженні, повністю відшкодував шкоду шляхом повернення майна, претензій потерпілий до нього не має, що судом відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається як пом*якшуючи покарання обставини.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, але перебуває на обліку управління служби у справах дітей, раніше до нього у 2012 році застосовувались примусові міри виховного характеру, умови життя і виховання неповнолітнього тому, з огляду на викладене, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді позбавлення волі, визначивши відбуття покарання з випробуванням на підставі ст. 75, 104 КК України, з покладанням обов*язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання на теперішній час буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 369,370,371,373,374 КПК України, суд -

ПРИСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред*явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов*язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з*являтись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Речові докази- (а.с. 30-31, постанова СВ АНД РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 04.05.2012року)- повернути за належністю ОСОБА_4

На вирок суду може бути подано апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: