Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала
іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
виправданого ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні 22 листопада 2016 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2016 року.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 жовтня 2013 року
ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 2 ст. 190 КК на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 364 КК на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки.
На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Вирішено питання про стягнення судових витрат та про долю речових доказів.
Апеляційний суд під час розгляду кримінальної справи за апеляційними скаргами прокурора та засудженого ОСОБА_5 скасував вирок районного суду, а справу за ч. 2 ст. 368 КК провадженням закрив за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнано винним і засуджено за те, що він, працюючи на посаді голови Кам`янської районної державної адміністрації Черкаської області, умисно з корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, протягом грудня 2009 року січня 2010 року шляхом обману та зловживання довірою співзасновника ТОВ «Агрокомінвест-центр» ОСОБА_6 ввів її в оману щодо можливості надання в оренду вказаному товариству терміном на п`ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земель невитребуваних паїв загальною площею 116,33 га, які знаходяться на території Баландинської сільської ради поза межами населеного пункту, надавши заздалегідь неможливі до виконання обіцянки, оскільки достовірно знав, що ще 20 жовтня 2009 року рішенням земельної комісії Кам`янської райдержадміністрації, що є остаточним, було надано дозвіл на виготовлення технічної документації для отримання в оренду цих самих земель іншому товариству ТОВ «Колос-08».
12-го та 15 січня 2010 року у своєму службовому кабінеті (вул. Леніна, 37

у м. Кам`янці Черкаської області) ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6

000 дол. США (за курсом Національного банку України становило 23 971,5 грн)

та 46 000 грн відповідно, а всього 69 971,5 грн, якими незаконно заволодів, вчинивши стосовно ОСОБА_6 шахрайські дії та завдавши цим їй значної шкоди.
Крім того, ОСОБА_5 за тих те обставин, достовірно знаючи про прийняття земельною комісією Кам`янської райдержадміністрації рішення від 20 жовтня 2009 року про надання дозволу ТОВ «Колос-08» на виготовлення технічної документації для отримання в оренду вищевказаних земель терміном на п`ять років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, і рішення при цьому є остаточним, протягом грудня 2009 року січня 2010 року надавав співзасновнику ТОВ «Агрокомінвест-центр» ОСОБА_6 заздалегідь неможливі для виконання обіцянки сприяти в наданні в оренду її товариству тих самих земель на зазначених умовах, а в подальшому 12-го та 15 січня 2010 року у своєму службовому кабінеті за вищевказаною адресою незаконно заволодів шляхом шахрайства належними ОСОБА_6 згаданими сумами грошей, у результаті чого інтересам ОСОБА_6 було заподіяно істотної шкоди. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив зловживання своїм службовим становищем.
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування кримінального закону, а кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд. На думку прокурора, апеляційний суд, визнавши висновки суду першої інстанції такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінальної справи, внаслідок чого було неправильно застосовано кримінальний закон, порушивши принцип безпосередності, належним чином не провів судового слідства, вибірково дослідив докази у справі й ухвалив своє рішення про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 368 КК на реабілітуючих підставах без ретельного аналізу зібраних досудовим слідством доказів у їх сукупності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка повністю підтримала касаційну скаргу, думку ОСОБА_5 , який просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 398 КПК 1960 року підставою для скасування вироку, ухвали чи постанови є істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Згідно із ст. 377 КПК 1960 року у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення, при залишенні апеляції без задоволення або її частковому задоволенні зазначити підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою, або ж визнано неспроможними певні доводи апелянта.
Як передбачено ст. 362 КПК 1960 року, апеляційна інстанція у разі проведення судового слідства повинна керуватися правилами глави 26 цього Кодексу, дотримуючись засад змагальності, принципу безпосередності дослідження доказів й не вправі дати їм іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції якщо їх не було безпосередньо досліджено під час апеляційного розгляду справи. Водночас за вимогами ст. 67 КПК 1960 року, оцінка доказів повинна ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.
Під час апеляційного розгляду даної справи апеляційний суд указаних вимог закону дотримався не в повному обсязі.
За матеріалами справи, на вирок прокурором було подану апеляцію, в якій він із наведенням аргументів стверджував про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування кримінального закону. Просив апеляційний суд цей вирок скасувати і постановити свій, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК, та призначити засудженому за вказаним законом покарання.
Засуджений ОСОБА_5 також подав на вирок апеляцію, в якій, заперечуючи обґрунтованість його засудження за ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 364 КК та стверджуючи про відсутність в його діянні будь-якого складу злочину, просив вирок місцевого суду щодо нього скасувати, а справу провадження закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.
Апеляційний суд прийняв рішення про проведення часткового судового слідства під час розгляду справи. Отже, по суті визнав за необхідне дослідити фактичні дані, на підставі яких у передбаченому законом порядку суд установлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, не зваживши на те, що в апеляції прокурор ставив питання про погіршення становища засудженого, а засуджений оспорював доведеність винуватості у вчиненні будь-якого злочину, апеляційний суд допитав лише ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , оголосив протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та дослідив компакт-диски, де було зафіксовано огляд місця події щодо діянь, визнаних у вироку місцевого суду доведеними, залишив поза увагою положення

ст. 64 КПК 1960 року. Погодившись із доводами сторони захисту про недоведеність участі ОСОБА_5 в одержанні хабара у великому розмірі, суд не дотримався вимог статей 67, 362 КПК 1960 року.
Крім того, відповідно до протоколу судового засідання суд обмежився дослідженням лише частини матеріалів справи, допитом трьох свідків, показання яких за своїм змістом не відображують увесь перебіг подій і обставини, що підлягали перевірці в ході апеляційного розгляду та входять до предмету доказування і не перевірив інші докази, якими обґрунтовувалось обвинувачення ОСОБА_5 .
Наведені порушення, на думку колегії суддів, є такими, що істотно вплинули на правильність прийняття рішення по справі в апеляційній інстанції, а тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню, касаційна скарга прокурора частковому задоволенню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого необхідно усунути вказані недоліки та постановити законне та обґрунтоване рішення.
На підставі наведеного, керуючись статтями 394396 КПК 1960 року, пунктів 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 31 березня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати, а кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13