Ухвала
іменем україни
30 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на вирок Високопільського районного суду Херсонської області від 30 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571, за обвинуваченням
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кочубеївка Високопільського району Херсонської області, який мешкає у АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
За вироком суду першої інстанції, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить судові рішення скасувати і закрите кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК. Посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягало у неправильному тлумаченні висновків Верховного Суду України щодо кваліфікації злочинів за ст. 296 КК. Стверджує, що в засудженого був відсутній хуліганський мотив, а його дії відносно потерпілого були направлені на припинення протиправної поведінки останнього.
Згідно з вироком суду, 24 липня 2015 року ОСОБА_5 , знаходячись біля кафе «Зодіак», що розташоване по вулиці Червоноармійській у смт Високопілля Херсонської області, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства і сторонніх осіб, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, безпричинно завдав ОСОБА_8 одного удару бляшанкою в обличчя, від чого останній впав на асфальт та вдарившись головою, отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав доводи скарги, просив рішення суду апеляційної інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, тобто з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно з вимогами ст. 419 КПК у своїй ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний навести докладні мотиви прийнятого рішення і, якщо апеляційні скарги залишаються без задоволення, зазначити підстави, через які вони визнані необґрунтованими.
За приписами статей 404, 405 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний перевірити всі доводи в апеляційних скаргах, у тому числі за необхідності і шляхом дослідження доказів.
У силу ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження апеляційний суд зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони встановлені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
За правилами ст. 23 цього Кодексусуд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК.
Як убачається з апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 ставила питання про визнання ОСОБА_5 невинуватим у зв`язку з тим, що він діяв в стані необхідної оборони без перевищення її меж. Вважала, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам провадження у зв`язку з неправильною оцінкою доказів. Зазначала, про відсутність хуліганського мотиву в діях засудженого, направлених виключно на захист його знайомих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та її чоловіка ОСОБА_11 , відносно яких була спрямована протиправна поведінка потерпілого ОСОБА_8 . Звертала увагу на заяви самого потерпілого, який фізично був значно сильніше за ОСОБА_5 і не заперечував той факт, що саме він був ініціатором конфлікту, а також першим вдарив ОСОБА_11 , від чого той впав та втратив свідомість.
Сам засуджений ОСОБА_5 на протязі усього кримінального провадження категорично заперечував факт скоєння злочину з хуліганських мотивів. Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , відносно яких була спрямована протиправна поведінка потерпілого, також підтвердили викладені у скарзі обставини скоєного.
Як убачається з звукозапису судового засідання, в апеляційному суді захисник на підтримку вимог скарги, з наведенням відповідних аргументів, щодо агресивної поведінки потерпілого під час спровокованого ним конфлікту, яка, за її твердженням, і стала головною причиною захисної реакцію засудженого ОСОБА_5 , також наполягала на неправильному застосуванні судом першої інстанції кримінального закону. Проте, апеляційний суд, незважаючи на таку позицію сторони захисту, не розцінив ці обставини, як підставу проведення всебічної перевірки матеріалів для усунення будь-яких сумнівів у відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та клопотання про необхідність ретельного дослідження доказів.
Замість цього, формально пославшись в ухвалі на те, що «…Сам по собі факт неправомірної поведінки потерпілого ОСОБА_8 щодо знайомих обвинуваченого…не свідчить про те, що ОСОБА_5 діяв у стані необхідної оборони», апеляційний суд зробив висновок, що засуджений скоїв злочин «з хуліганських мотивів та спонукань, прагнучи протиставити себе суспільству, виявив свою зухвалість, показав свою грубу силу, зневагу до оточуючих».
Разом з тим, оцінюючи правильність застосування норми права, суди повинні виходити із положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», та правового висновку Верховного Суду України, сформульованого в рішенні від 4 жовтня 2012 року (справа №5-17 кс 12) у яких дано юридичну характеристику складу злочину хуліганство та пояснено відмінність його від злочинів, учинених на ґрунті особистих неприязних стосунків. В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив.
Рішення з цього приводу повинні бути обґрунтовані та вмотивовані.
За цих обставин, колегія суддів вважає, що прийняте апеляційним судом рішення було пов`язане з такими обмеженнями права на захист, що сказати, ніби заявнику забезпечили справедливий судовий розгляд, не можна.
Виходячи з системного аналізу положень Глави 4 та Глави 31 КПК, законодавець зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або с порушеннями, які полягають, в тому числі, і у поверховій їх оцінці, помилках або плутанині у фактичних обставинах, тощо.
Отже, враховуючи те, що апеляційний суд не перевірив належним чином обставини, встановлені під час кримінального провадження та не спростував усіх наведених у скарзі доводів, не дав в ухвалі вичерпної відповіді на них і не зазначив мотивовані підстави, з яких визнав ці доводи необґрунтованими, колегія суддів вважає, що умови, в яких розглянуто скаргу захисника, не були сумісні з поняттям справедливого судового розгляду за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а сама процедура відбулася формальнота з грубим порушенням вимог статей 2 та 404 КПК.
За таких обставин, ухвалу апеляційного суду не можна визнати законною, обґрунтованою і вмотивованою, її постановлено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, у ході якого слід усунути вказані недоліки, повно та всебічно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, за необхідності провести судове слідство і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 22 серпня 2016 року щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3