Дата документу Справа № 324/1222/16-к
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження № 11-кп/778/173/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 324/1222/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ст.187 ч.2 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 (дистанційно, в режимі відеоконференції з ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)»),
захисника адвоката ОСОБА_9 (дистанційно, в режимі відеоконференції з Пологівським районним судом Запорізької області),

розглянувши у закритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000535, № 0000625, які об`єднані судом в одне провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява, Закарпатської області, цигана, громадянина України, маючого освіту три класи, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого:

1) 08.05.2001 року Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 140 ч. 2, 142 ч. 3, 93-А, 93-И, 206 ч. 1, 42 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 08.10.2009 року був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

2) 06.12.2010 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі;

3) 20.04.2011 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки; звільнений 10.12.2014 року по відбуттю строку покарання;

4) 24.06.2015 року Пологівським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років обмеження волі та згідно ст. 75 КК України від відбування основного покарання був звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

5) 06.06.2016 року Пологівським райсудом Запорізької області за ст.ст. 185 ч. 3, 71, 72 КК України до позбавлення волі терміном на три роки два місяці;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України;

в с т а н о в и л а:
Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України та призначено йому покарання:

- за ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 2 роки;

- за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 3 років;

- за ст. 162 ч. 1 КК України у вигляді обмеження волі терміном на 2 роки;

- за ст. 187 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі терміном на 7 років з конфіскацією ? частини майна, яке належить ОСОБА_8 на праві особистої власності;

- за ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі терміном на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш сурового покарання більш суровим, у вигляді позбавлення волі терміном на 7 років з конфіскацією ? частини майна, яке належить ОСОБА_8 на праві особистої власності.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Пологівського районного суду Запорізької області від 06.06.2016 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі терміном на 7 років два місяці з конфіскацією ? частини майна, яке належить ОСОБА_8 на праві особистої власності.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 07.05.2016 року.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.05.2016 року по 22.08.2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільні позови по справі потерпілими ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 не заявлено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати, пов`язані з проведенням судових товарознавчих експертиз у розмірі 1143 грн. 48 коп.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно до змісту судового рішення, приблизно 15 квітня 2016 року о 04 годині ОСОБА_8 , маючи корисливий умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з проникненням у житло, діючи повторно, прийшов до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . Після цього, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через не зачинені двері проник всередину будинку, звідки викрав: мобільний телефон марки «Samsung» модель «GT 1080 I», вартість якого відповідно до висновку експерта № 948 від 15.07.2016 року, на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 283 гривні 33 копійки; портативну колонку марки «Atlanfa» модель «АТ-9163», вартість якої згідно з висновком експерта № 948 від 15.07.2016 року, на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 199 гривень 50 копійок з флеш картою марки «Toshiba» micro SD об`ємом 4 Gb вартість якої відповідно до висновку експерта №948 від 15.07.2016 року, на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 127 гривень 50 копійок з зарядним пристроєм марки «DeltaElektronics, Inc» модель ADP-5 FH C», вартість якого відповідно до висновку експерта № 948 від 15.07.2016 року, на момент скоєння кримінального правопорушення, могла складати 40 гривень, які належать ОСОБА_10 .

Своїми злочинними, протиправними діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_12 матеріальні збитки на загальну суму 650 гривень 33 копійки.

Приблизно в середині квітня 2016 року, в вечірній час, потерпіла ОСОБА_11 перебувала в гостях у своєї знайомої ОСОБА_13 , яка мешкає за адресою:

АДРЕСА_4 , де також знаходився їх знайомий ОСОБА_8 . Маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи у веранді будинку, з кишені куртки, яку потерпіла ОСОБА_11 раніше там залишила, а сама в подальшому знаходилася безпосередньо в приміщенні будинку, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, викрав її мобільний телефон марки «Nokia» модель «200», вартістю 416 грн. 67 коп., згідно висновку експерта № 1021 від 01.08.2016 року. В подальшому ОСОБА_8 користувався телефоном, а потім продав за 300 грн. мешканцю м. Пологи.

Таким чином, ОСОБА_8 своїми незаконними, протиправними діями завдав потерпілій

ОСОБА_11 матеріальну шкоду, відповідно до висновку експерта №1021 від 01.08.2016 року на суму 416 гривень 67 копійок.

Продовжуючи злочинну діяльність, обвинувачений ОСОБА_8 22.04.2016 року приблизно біля 11 год., будучи в стані алкогольного сп`яніння та маючи умисел на незаконне проникнення до житла особи проти її волі, прийшов до домоволодіння, яке знаходиться у фактичному володінні громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_5 . Далі, ОСОБА_8 , діючи всупереч закону України про кримінальну відповідальність, основному закону України, а саме ст. 30 Конституції України щодо гарантії кожному громадянину недоторканості житла, статті 12 «Загальної декларації прав людини», статті 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», переконавшись, що його дії залишаються не поміченими, шляхом виставлення віконної рами з вікна веранди через отвір, який утворився, без відома та дозволу власника, проник всередину будинку, де через не тривалий час був помічений потерпілою ОСОБА_7 . Таким чином, ОСОБА_8 порушив конституційне право громадянки ОСОБА_7 на недоторканість житла.

Не зупиняючись на скоєному, ОСОБА_8 22.04.2016 приблизно біля 11 години, знаходячись в нетверезому стані та перебуваючи в веранді будинку потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила розбій, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив та мету, маючи раптово виниклий злочинний прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, діючи умисно, з корисливих мотивів, та переслідуючи мету наживи, скоїв напад на ОСОБА_7 , що виразився в нанесенні декількох ударів кулаками в область голови ОСОБА_7 , внаслідок чого остання на деякий час втратила свідомість та отримала: перелом нижньої щелепи, який потягнув за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня та кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості; струс головного мозку, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке спричинило собою короткочасний розлад здоров`я; травматичний вивих 1, 2 зубів нижньої щелепи, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке потягло за собою короткочасний розлад здоров`я за ознакою незначної стійкої втрати працездатності до 10 %; припухлості м`яких тканин, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили собою короткочасний розлад здоров`я; рану на голові, яка кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке спричинило собою короткочасний розлад здоров`я. Після чого ОСОБА_8 зняв із правого вуха ОСОБА_7 золоту сережку та заволодів нею. Коли ОСОБА_7 прийшла до тями та через не тривалий час, вийшовши з будинку, намагалася втекти, ОСОБА_8 , не зупиняючись на скоєному, наздогнав її та відкрито заволодів золотою сережкою з лівого вуха ОСОБА_7 , чим спричинив рвану рану лівого вуха останній. Своїми протиправними діями ОСОБА_8 завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки, які складаються з вартості золотих сережок 583 проби загальною вагою 4.0 грама, яка згідно з висновком експерта № 1097 від 22.07.2016 року становить 2217 гривень 32 копійки, та спричинив вищевказані тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 194 від 21.07.2016 року.

Крім цього, в ході вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, а саме скоєння розбійного нападу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 22.04.2016 року приблизно об 11 годині, знаходячись у веранді будинку за адресою: АДРЕСА_5 помітив, що ОСОБА_7 від нанесених ним ударів знаходиться в непритомному стані. Після цього ОСОБА_8 , маючи раптово виниклий прямий умисел на зґвалтування, тобто статеві зносини з використанням безпорадного стану потерпілої особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зняв із ОСОБА_7 та із себе нижній одяг з метою здійснення статевого акту проти її волі. В цей час ОСОБА_7 прийшла до тями та ОСОБА_8 запропонував їй вступити з ним в статеві зносини. Потерпіла, боячись за власне здоров`я та життя, на пропозицію ОСОБА_8 погодилася та попрохала його допомогти їй піднятися з підлоги. Після чого, ОСОБА_7 помітила, що ОСОБА_8 через власну фізіологічну неспроможність не може здійснити статевий акт та скористалась можливістю і покинула територію вищевказаного домоволодіння. Таким чином, ОСОБА_8 намагався вчинити протиправні дії, спрямовані на задоволення статевої пристрасті проти волі ОСОБА_7 , тим самим порушуючи її статеву свободу, але з причин, які не залежали від його волі, не довів злочин до кінця.

В апеляційній скарзі обвинувачений, не погоджується із вироком суду, вважає, що слідчим незаконно застосована до нього ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України, про що він зазначав під час судового розгляду. Також зазначає, що під час винесення вироку був відсутній його захисник.

За таких обставин, просить розібратися в його кримінальному провадженні та покарати винних осіб.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які просили скасувати рішення суду в частині засудження за ст. 15 ч. 3, ст. 152 ч. 1 КК України, а провадження по справі закрити за недоведеністю винуватості останнього; прокурора та потерпілу, які просили апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок без змін; перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 вимог і положень зазначених законів дотримався.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187 КК України, кваліфікація дій останнього, встановлені і вказані обставини у обвинувальному вироку за цими злочинами, сторонами провадження не оспорюються, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією, не перевіряються.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції ОСОБА_8 винним себе у скоєнні інкримінованих злочинів визнав частково. Не визнав себе винним у замаху на злочин, передбачений ст. 152 ч. 1 КК України і пояснив, що під час скоєння розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 , піднімаючи її з підлоги на її прохання, у потерпілої сповзли штани, а наміру ґвалтувати останню у нього не було.

Не дивлячись на часткове невизнання обвинуваченим своєї вини у скоєнні замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_7 , його вина у скоєнні замаху на цей злочин, а також інших інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, які були досліджені та оцінені судом першої інстанції, зокрема:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , яка поясняла, що 22.04.2016 року біля 11 години прийшла на територію свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_5 . Зайшовши до будинку почула, що хтось закашляв в спальній кімнаті. Відкривши двері, побачила обвинуваченого, який сказав, що йому нема де жити і попросився пожити в будинку. Після цього вона відповіла, що дане питання їй потрібно погодити з дітьми та пішла з кімнати. Слідом за нею пішов обвинувачений, який наніс їй удар в голову, від чого вона впала та на деякий час втратила свідомість. Коли стала приходити до тями, відчула, як ОСОБА_8 , сидячи на ній, зняв одну сережку з правого вуха, а потім став наносити удари кулаком в обличчя, а вона почала просити, щоб він перестав бити її. Обвинувачений припинив наносити їй удари, але став вимагати, щоб вона вступила з ним в статевий зв`язок. Обвинувачений встав, приспустив до колін одяг, тим самим оголив статевий орган. В цей час вона виявила, що у неї також приспущені до колін штани та нижня білизна. Так як вона була в безпорадному стані, обвинувачений підняв її з підлоги. Скориставшись тим, що в силу фізіологічного стану ОСОБА_8 не міг в цей час зґвалтувати її, вибігла на подвір`я. Обвинувачений догнав її, вирвав з лівого вуха другу сережку та втік, а вона, з отриманими тілесними ушкодженнями була госпіталізована до медичного закладу;
- свідка ОСОБА_14 , який поясняв, що 22.04.2016 року біля 11 години йому зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила, що її побив невідомий чоловік. Разом з дружиною він прибув до будинку АДРЕСА_5 , де перебувала потерпіла, у якої малися тілесні ушкодження вуха, носа, губ. Лице та верхній одяг були в крові. Потерпіла повідомила, що біля 11 години вона зайшла в свій будинок і на неї напав невідомий чоловік, спричинив їй тілесні ушкодження, заволодів золотими сережками. Від отриманих тілесних ушкоджень втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то у неї до колін були приспущені штани та спідня білизна. Потім чоловік спустив штани, підняв її та став вимагати вступити з ним в статевий зв`язок. Самого статевого акту не було. Помітив, що в веранді витягнута рама і стояла біля стіни;
- аналогічними показами свідка ОСОБА_15 ;
- показами свідка ОСОБА_16 про те, що весною 2016 року, точну дату вказати не може, приблизно біля 14 години він придбав у обвинуваченого за 520 грн. золоті сережки, які, як потім з`ясувалося, були ним вкрадені;
- протоколом огляду місця події від 22.04.2016 року з фото-таблицями до нього;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.05.2016 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_7 впізнала обвинуваченого, який напав на неї, спричинив тілесні ушкодження та мав замах на її зґвалтування;
- висновком судово-медичного експерта № 194 від 21.07.2016 року про тяжкість спричинених тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 ;
- висновком експерта № 1097 від 22.07.2016 року про вартість золотих сережок, які належали потерпілій ОСОБА_7 і якими заволодів обвинувачений;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.05.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_16 впізнав обвинуваченого як чоловіка, що продав йому золоті сережки;
- поясненнями потерпілої ОСОБА_11 , про те, що приблизно в середині квітня 2016 року, повернувшись додому після перебування в гостях у ОСОБА_13 , яка проживає в будинку АДРЕСА_4 , де також знаходився обвинувачений, виявила пропажу мобільного телефону. Приблизно через два місяці працівники поліції повернули їй мобільний телефон, який, як згодом стало відомо, викрав ОСОБА_8 ;
- протоколом огляду мобільного телефону, музикальної колонки, зарядного пристрою, які були викрадені обвинуваченим у потерпілого ОСОБА_10 ;
- висновком експерта № 984 від 15.07.2016 року про вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_10 ;
- протоколом огляду речей від 14.05.2016 року;
- висновком експерта № 1021 від 01.08.2016 року про встановлення вартості викраденого телефону у потерпілої ОСОБА_11 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 18.08.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнав обвинуваченого як особу, яка продала йому мобільний телефон.
Суд належним чином дослідив ці та інші докази у провадженні у їх сукупності з точки зору належності та допустимості, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку.

Зазначені докази, наведені у вироку, всупереч доводам сторони захисту щодо відсутності доказів вини обвинуваченого у замаху на скоєння зґвалтування ОСОБА_7 , узгоджуються між собою, доповнюють один одного, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достатності та достовірності, виключають сумніви у причетності обвинуваченого ОСОБА_8 до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а тому правильно обґрунтував ними його обвинувачення.

Доводи обвинуваченого про відсутність його захисника під час оголошення вироку не свідчать про порушення його права на захист, оскільки весь час протягом судового розгляду, зокрема у судових дебатах, захисник був присутній та здійснював належний захист.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» від 24 жовтня 2003 року № 8 згідно з п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК України істотне порушення чинного законодавства, яке регламентує право на захист, у передбачених законом випадках тягне скасування судових рішень. Зокрема, вони підлягають обов`язковому скасуванню тоді, коли таке порушення позбавило чи обмежило підозрюваного, обвинуваченого, підсудного або їх захисників у здійсненні цього права і перешкодило чи могло перешкодити суду всебічно, повно та об`єктивно розглянути справу і постановити законне й обґрунтоване судове рішення.

При перевірці доводів апеляційної скарги обвинуваченого і матеріалів провадження колегія суддів виявила, що суд першої інстанції створив всі умови для реалізації обвинуваченим свого права на захист, при цьому таких порушень кримінально-процесуального права, що призвели б до позбавлення чи обмеження обвинуваченого у здійсненні його права на захист не встановлено.

Суттєвих порушень ст. ст. 349, 370 КПК України щодо обґрунтованості і вмотивованості винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень у вироку суду, колегія суддів не вбачає.

Дії ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 152 КК України судом кваліфіковані правильно.

При визначенні виду й міри покарання, суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, обставини справи й особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, на шлях виправлення не стає, не працює, завдану шкоду потерпілій ОСОБА_7 не відшкодував; обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав каяття обвинуваченого, а обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого скоєння кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння і у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України призначив остаточне покарання за сукупністю вчинених злочинів, шляхом часткового складання покарань, у виді позбавлення волі терміном на сім років два місяці з конфіскацією ? частини майна, яке належить ОСОБА_8 на праві особистої власності.

Таке покарання і на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

З урахуванням викладеного, і оскільки, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, підстав для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, скасування вироку повністю чи частково та ухвалення нового вироку, або скасування вироку повністю чи частково та закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України зараховує ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 23.08.2016 року по 03.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, оскільки такий термін судом першої інстанції був зарахований на день винесення вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Пологівського районного суду Запорізької області від 14 вересня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 23.08.2016 року по 03.04.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а особою, яка тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4