Справа № 442/6886/13-к
Провадження № 1-кп/442/6/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представника потерпілих - ОСОБА_5

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002405 від 11.10.2013 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, з вищою освітою, на даний час не працюючого, в минулому працюючого генеральним директором Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів», одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , працюючи на посаді генерального директора Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» з 31.03.2012 року, будучи службовою особою єдиним розпорядником коштів, наділеним правом першого підпису на усіх касових, банківських та інших правових документах, володіючи повноваженнями по здійсненню керівництва за проведенням підприємством фінансово-господарської діяльності у відповідності до п.9.6.7 п.п.4 статуту ПАТ «ДЗАК», незважаючи на те, що підприємством за наслідками своєї фінансово-господарської діяльності за листопад 2012 року - березень 2013 року отримано кошти в сумі 34408 тис.грн., умисно та безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 115,116 Кодексу Законів про працю України та ч.3 ст.15, ст.24 Закону України Про оплату праці, яка передбачає, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, не виплатив заробітну плату 800 працівникам більше ніж як за один місяць - за період з 01.11.2012 року по 28.02.2013 року на загальну суму 3663 тис. грн., чим заподіяв шкоду охоронюваним законом конституційним правам та інтересам працівників Товариства.

В той час ОСОБА_7 використав кошти на інші потреби в сумі 28034 тис. грн., а саме на сплату податків та інших обов`язкових платежів - 10830 тис. грн., закупівлю сировини та інших матеріальних цінностей - 15532 тис. грн., оплату за енергоносії - 15 тис. грн., оплату кредиту в банках та відсотків по кредиту - 257 тис. грн., на виплату відряджень та мобільний зв`язок - 4 тис. грн.

Також ОСОБА_7 , працюючи на посаді генерального директора Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» з 31.03.2012 року, будучи службовою особою єдиним розпорядником коштів, наділеним правом першого підпису на усіх касових, банківських та інших правових документах, володіючи повноваженнями по здійсненню керівництва за проведенням підприємством фінансово-господарської діяльності у відповідності до п.9.6.7 п.п.4 статуту ПАТ «ДЗАК», незважаючи на те, що підприємством за наслідками своєї фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2013 року по 31.08.2013 року отримано кошти в сумі 8512,92 тис. грн., умисно та безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 115,116 Кодексу Законів про працю України та ч.3 ст.15 , ст.24 Закону України Про оплату праці, яка передбачає, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, не виплатив заробітну плату працівникам більше ніж як за один місяць - за період з 01.04.2013 року по 31.08.2013 року на загальну суму 4251,10 тис. грн., чим заподіяв шкоду охоронюваним законом конституційним правам та інтересам працівників Товариства.

В той час ОСОБА_7 використав кошти на інші потреби в сумі 6591 тис. грн., а саме на сплату податків та інших обов`язкових платежів, закупівлю сировини та інших матеріальних цінностей, оплату за енергоносії, оплату кредиту в банках та відсотків по кредиту, на виплату відряджень та мобільний зв`язок та на інші витрати.

Окрім цього ОСОБА_7 , працюючи на посаді генерального директора Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» з 31.03.2012 року, будучи службовою особою єдиним розпорядником коштів, наділеним правом першого підпису на усіх касових, банківських та інших правових документах, володіючи повноваженнями по здійсненню керівництва за проведенням підприємством фінансово-господарської діяльності у відповідності до п.9.6.7 п.п.4 статуту ПАТ «ДЗАК», незважаючи на те, що підприємством за наслідками своєї фінансово-господарської діяльності за період з 01.09.2013 року по 21.12.2013 року отримано кошти в сумі 4315200 грн., умисно та безпідставно, в порушення вимог ст.ст. 115,116 Кодексу Законів про працю України та ч.3 ст.15, ст.24 Закону України Про оплату праці, яка передбачає, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, не виплатив заробітну плату працівникам більше ніж як за один місяць - за період з 01.09.2013 року по 21.12.2013 року на загальну суму 3194100 грн., чим заподіяв шкоду охоронюваним законом конституційним правам та інтересам працівників Товариства.

В той час ОСОБА_7 використав кошти на інші потреби в сумі 3517700 грн., а саме на сплату податків та інших обов`язкових платежів, закупівлю сировини та інших матеріальних цінностей, оплату за енергоносії, оплату кредиту в банках та відсотків по кредиту, на виплату відряджень та мобільний зв`язок та на інші витрати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 в інкримінованому йому грубому порушенні законодавства про працю та в безпідставній невиплаті заробітної плати працівникам більш як за один місяць, вчиненого умисно, винуватим себе не визнав і лише на стадії судових дебатів визнав частково вину за ч.1 ст.175 КК України. Суду пояснив, що він працював директором ПАТ «ДЗАК» та визнає факт не виплати заробітної плати робітникам, так як використав кошти на інші потреби, а саме на сплату податків та інших обов`язкових платежів, закупівлю сировини та інших матеріальних цінностей, оплату за енергоносії, оплату кредиту в банках та відсотків по кредиту, на виплату відряджень та мобільний зв`язок та на інші витрати, щоб підприємство не зупинилося та продовжувало працювати.

Не зважаючи на невизнання своєї вини у вчиненому, винність обвинуваченого в інкримінованих йому злочинах підтверджується доказами безпосередньо дослідженими судом в судовому засіданні.

Так, представник потерпілих ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що являється головою профспілкового комітету на ПАТ «ДЗАК» і зборами колективу йому надано повноваження представляти потерпілих в даному кримінальному провадженні. Праціникам завжди виплачувалася вчасно заробітна плата, однак починаючи з 01.11.2012 року почала рости заборгованість із заробітної плати всім працівникам підприємства та в подальшому така не виплачувалась. Йому відомо, що кошти які поступали на підприємство ОСОБА_8 використав на сплату податків та інших обов`язкових платежів. На даний час заборгованість по заробітній платі не погашена. На його думку заборгованість по виплаті заробітної плати виникла, не з вини ОСОБА_7 , а у зв`язку із економічною кризою. Також добавив, що ОСОБА_7 в свою чергу погасив заборгованість, яка виникла за період попереднього керівництва заводу. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

З оголошеного в судовому засіданні витягу з кримінального провадження вбачається, що 20.05.2013 року у Дрогобицький МВ поступив акт перевірки територіальної державної інспекції з питань праці України у Львівській області про те, що в ході проведеного аналізу використанні коштів ПАТ «ДЗАК» виявлено поступлення коштів на рахунки підприємства, з яких 18 % було скеровано на виплату заробітної плати, а решту на інші видатки, при наявності заборгованості заробітної плати (т.1 а.с.1-3).

З оголошених в судовому засіданні листів та актів перевірки територіальної державної інспекції з питань праці України у Львівській області (Т.1 а.с.16-31, Т.5 а.с. 168-181, Т.11 а.с. 10-20), згідно яких вбачається поступлення коштів на рахунки підприємства, з яких 18 % було скеровано на виплату заробітної плати, а решту на інші видатки, при наявності заборгованості заробітної плати, що свідчить про порушення вимог ст.. 97 КЗПП України та ч.3 ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» в частині не першочергового використання коштів на оплату праці, відповідальність за що передбачена ст.. 175 КК України.

Заборгованість із виплати заробітної плати стверджується підсумками виплат заробітної плати за періоди з жовтня 2012 року по грудень 2013 року, які наявні в матеріалах справи (Т.2 а.с. 1- 286), також Довідкою про надходження коштів (головна книга) та довідками про заборгованість ПАТ «ДЗАК» з виплати заробітної плати працівникам з жовтня 2012 року по грудень 2013 року (Т.3 а.с. 1- 204).

З оголошеного в судовому засіданні Актів ДПС, вбачається порушення суб`єктом господарювання здійснення розрахунків в іноземній валюті, в результаті чого несвоєчасно отримано валютну виручку, а також завищено заявлену суму бюджетного відшкодування (Т.5 а.с. 1-69).

З оголошеного в судовому засіданні статуту ПАТ «ДЗАК» (т.5. а.с.81-104), згідно якого генеральний директор Товариства - одноосібний виконавчий орган Товариства, який здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства.

З Наказу від 31.03.2012 року за № 96 вбачається, що ОСОБА_7 на підставі рішення наглядової ради ПАТ «ДЗАК» від 30.03.2012 року та контракту від 31.03.2012 року приступає до виконання обов`язків Генерального директора ПАТ «ДЗАК» з 31.03.2012 року (Т.5 а.с. 120, Т.11 а.с. 139-170).

З протоколу профспілки ПАТ «ДЗАК», вбачається, що головою первинної профспілкової організації обрано ОСОБА_5 , якому вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, який уповноважений представляти всіх потерпілих, а також список потерпілих працівників підприємства (Т.11 а.с. 55-138).

До матеріалів кримінального провадження долучено заяви потерпілих працівників, щодо не виплати їм заробітної плати, а також цивільні позови прокурора в інтересах кожного із працівників до ОСОБА_7 та ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Враховуючи викладене, генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» ОСОБА_7 , є безпосередньо керівником вищевказаного підприємства, оскільки виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Право кожного громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю закріплено статтею 43 Конституції України, якою передбачено: "Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну штату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частина 5 ст. 97 Кодексу законів про працю передбачає, що «Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці».

Частина 3 ст. 15 Закону України "Про оплату праці" (в редакції від 21.10.2004 р.) передбачає, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Статтею 21 Закону України «Про оплату праці» визначено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника.

Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Статтею 22 Закону України «Про оплату праці» визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Статтею 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені у колективному договорі, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнає вини у вчиненому та вважаються такими, що даються з метою уникнути кримінальної відповідальності і спростовуються переліченими вище доказами.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.175 КК України - безпідставна невиплата заробітної плати, вчинена умисно керівником підприємства більш як за один місяць, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, на утриманні має малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється учасником АТО та нагороджений двома грамотами за захист державного суверенітету та територіальної цілісності України, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.175 КК України.

Виходячи з положень процесуального закону, при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК України, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 вчинив інкримінований йому злочин, перебуваючи на посаді генерального директора Публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів», у якості працівника цього підприємства.

Крім цього, відповідно до ст.32 Закону України «Про оплату праці» трудові спори з питань оплати праці розглядаються і вирішуються згідно із законодавством про трудові спори. Порядок розгляду індивідуальних трудових спорів регламентовано гл. XV КЗпП, де передбачено, що трудовий спір вирішується комісією по трудових спорах або місцевим судом за заявою працівника.

Зважаючи на те, що трудові спори не можуть розглядатись у кримінальному процесі і що об`єктом злочину, склад якого передбачений ст. 175 КК України, є трудові, а не майнові права особи, позови про стягнення заборгованості із заробітної плати та компенсації у зв`язку з порушенням строків її виплати мають розглядатися в порядку цивільного судочинства, тим більше, що відповідачем за такими позовами має бути підприємство, установа чи організація.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора в інтересах потерпілих слід залишити без розгляду. Роз`яснити потерпілим, що з приводу стягнення матеріальної шкоди вони можуть звернутись з позовом в порядку цивільного судочинства.

Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України та обрати йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права займати будь-які посади пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями строком на 1 (один) рік.

Цивільний позов прокурора в інтересах працівників ПАТ «ДЗАК» до ОСОБА_7 та ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення заборгованості із заробітної плати залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1