АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/959/16 Справа № 707/2829/15-к Категорія: ч. 1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинувачуваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинувачуваного ОСОБА_8 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Виграїв, Корсунь-Шевченківського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи.

Цивільний позов прокурора задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_8 на користь Черкаської районної державної адміністрації, яка є розпорядником коштів Черкаської районної лікарні кошти у сумі 2135 (дві тисячі сто тридцять п`ять) грн. 84 коп. за лікування потерпілого.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він 13.05.2015 близько 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , під час конфлікту з приводу межі земельної ділянки, умисно штовхнув ОСОБА_10 правою рукою в спину, від чого останній впав на праве коліно і почав підійматися, після цього ОСОБА_8 , продовжуючи свої дії, схопив останнього правою рукою за кисть лівої руки, яку той підняв до гори щоб захиститись та викрутивши її назовні, не втримавши рівновагу впав разом з ОСОБА_10 на землю, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді розриву лівого великого грудного м`язу та його сухожилку, які згідно висновку експерта № 1084 від 12.06.2015 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також з помилковим застосуванням закону про кримінальну відповідальність та просить закрити кримінальне провадження щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст. 284 КПК України. Апелянт зазначає, що суд поверхнево розглянув провадження, дав неправильну оцінку добутим у справі доказам, а деяким із них взагалі оцінки не дав, а в основу обвинувального вироку поклав недопустимі та суперечливі докази сторони обвинувачення, в тому числі показання потерпілого та свідків, які не сприймались судом безпосередньо і є суперечливими, неточними та плутанними. Крім того стверджує, що суд в порушення ст.94 КПК України ухвалив вирок на суперечливих доказах. Звертає увагу, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт що потерпілий ОСОБА_10 після отримання травм керував транспортним засобом, чого не міг робити після отримання травм.

Прокурор не заперечуючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення просить вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01.09.2016 скасувати у зв`язку з невідповідністю покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.При цьому повторно дослідити дані на особу обвинувачуваного та ухвалити новий вирок яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді 2 (два) роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 3 (три) року. На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в КВІ. Обґрунтовуючи вказані вимоги прокурор, посилається на те, що судом проігноровано вимоги постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального правопорушення» особі яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її з наведених підстав та заперечила проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляцію ОСОБА_8 та просила задовольнити з наведених підстав і відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, обвинувачуваного ОСОБА_8 який в судових дебатах та останньому слові просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.

Так обвинувачуваний ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, за якими йому пред`явлено обвинувачення в судовому засіданні не визнав та показав, що 13.05.2015 року разом з дружиною працювали на своїй присадибній ділянці, коли до сусіднього домоволодіння під`їхав батько співмешканки потерпілого ОСОБА_11 з своєю дружиною. Останньому він сказав, щоб допоміг йому розплутати сітку, що розмежовує по-городу домоволодіння, оскільки вважав що саме з боку доньки ОСОБА_11 хтось ламає стовпчики на яких тримається сітка. В розмові ОСОБА_11 сказав, що сітку взагалі потрібно прибрати. На город до них вибігла донька ОСОБА_11 , ОСОБА_12 яка почала кричати та сваритися з приводу даної сітки. В цей час на город вибіг ОСОБА_10 який почав розхитувати та ламати стовпчики, які тримали сітку, два зламав і почав ламати третій. На що він побіг до нього щоб йому завадити. В цей час ОСОБА_11 намагався йому завадити дістатися до ОСОБА_10 ставши на дорозі і він з ним зіштовхнувся плечем та втратив рівновагу. ОСОБА_10 в цей час розвернувся і разом з ОСОБА_11 звалили його з ніг на землю та були зверху на ньому, при цьому йому ударів не наносили і він їм також ударів не наносив. Потерпілого він не бив, руку йому не викручував та вважав, що дані тілесні пошкодження він міг отримати або коли ламав стовпчики, або коли впав на нього поваливши разом з ОСОБА_11 його на землю. Після цих подій співмешканка ОСОБА_10 ОСОБА_12 всіляко намагається його спровокувати на конфлікт та висловлює погрози в його адресу.

Незважаючи на зайняту обвинуваченим ОСОБА_8 позицію щодо невизнання пред`явленого йому обвинувачення, його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується доказами дослідженими в судовому засіданні.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_10 , даними суду першої інстанції про те, що 13.05.2015 року близько 6 години ранку обвинувачений сказав йому, що він йому поламав сітку на огорожі, що проходить по-городу, на що йому відповів, що не має до цього ніякого відношення. Цього ж дня ввечері гуляв з дитиною у дворі, коли на городі почув крики і побачив, що на город пішла його дружина і він пішов за нею. На городі він побачив, що його тесть спорив з ОСОБА_8 з приводу розміщення сітки та межі. Підійшовши до них відчув різкий удар у спину від якого упав на коліно та на руку, а коли обернувся то побачив обвинуваченого біля себе та подумав що він зараз почне наносити удари і вільну руку підняв щоб захиститися. Обвинувачений за цю руку його схопив та почав викручувати та впав на нього і в цей час він відчув сильний і різкий біль у м`язах грудної клітини. Після чого ОСОБА_11 з його дружиною відтягли обвинуваченого від нього і він з ОСОБА_11 придавили обвинуваченого до землі та тримали, щоб він заспокоївся, а коли він заспокоївся він його відпустив та пішов до будинку відчуваючи біль. Вже в дворі йому стало гірше і його дружина викликала швидку допомогу, а на наступний день він звернувся до лікарні де встановили, що в нього розірваний м`яз. Потім був прооперований та лікувався від даної травми.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , даним в суді першої інстанції що 13.05.2015 року близько 19 години були на дворі з чоловіком ОСОБА_10 та обставини події які відбувались між ОСОБА_8 , та її чоловіком. Як ОСОБА_8 перестрибнув сітку, яка була заввишки близько 1 метра та вдарив чоловіка кулаком у спину між лопатками. Від удару останній впав на коліна, обвинувачений підбіг до нього схопив за руку яку чоловік виставив, щоб захиститися і впав на нього та намагався вдарити. З своїм батьком намагалася відтягти обвинуваченого від чоловіка, а потім плеснула обвинуваченому на груди каву яка була в чашці щоб його заспокоїти.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , даними суду першої інстанції про те, що 13.05.2015 року разом з дружиною на власному автомобілі приїхали до доньки додому та заїхали з боку присадибної ділянки. Побачивши ОСОБА_8 в них виник конфлікт з приводу ремонту сітки. До них підійшов зять ОСОБА_10 та вони розмовляли, після чого останній пішов до двору, при цьому зачепив стопчик який впав, побачивши це обвинувачений перестрибнув через сітку і почав бігти до потерпілого який в цей час розвернувся щоб іти до будинку і зіштовхнувся з ним плечами від чого він ледь не впав, а коли підняв голову то побачив як обвинувачений почав падати на потерпілого, початку цих подій він не побачив, чому саме вони почали падати. Після чого з донькою намагалися відтягти обвинуваченого, а коли відтягли то з потерпілим притисли його до землі щоб заспокоїти і коли він сказав що він заспокоївся його відпустили і розмова далі проходила мирно. Потерпілий в цей час пішов до будинку. Ніякого відношення ні він ні його сім`я до сітки за яку почався конфлікт не мають, хто її частково звалив він не знає.

Аналогічними показаннями свідка ОСОБА_14 даними в суді першої інстанції до показів ОСОБА_13 про обставини події які мали місце 13.05.2015 рок.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , даними в суді першої інстанції, що 13.05.2015 року вранці чоловік бачив потерпілого та розмовляв з ним за сітку що вздовж городу оскільки хтось її постійно ламає, особисто вона цієї розмови не чула, а дізналася від чоловіка. Потім ввечері садила капусту на городі, а чоловік працював біля саду, коли під`їхали ОСОБА_11 на автомобілі і коли вийшли з машини то привіталися. Чоловік підійшов та запитав ОСОБА_11 чи допоможе він розплутати сітку, оскільки вважав, що з їхнього боку вчиняються дії щоб її прибрати. Через дану сітку і виник словесний конфлікт з ОСОБА_11 та його дружиною. Почувши це ОСОБА_12 вибігла на город з чашкою у руці і почала також приймати участь у сварці. За нею одразу ж прийшов її чоловік ОСОБА_10 який почав ламати стовпчики з огорожі та зламав 2-3 штуки. Чоловік щоб його зупинити перестрибнув сітку та почав бігти до ОСОБА_10 і пробігаючи повз ОСОБА_13 з останнім зіштовхнулися, чоловік налетів на ОСОБА_10 і разом з ним впали. Через деякий час приїхала швидка допомога до їхнього будинку, від водія швидкої дізналися що виклик пов`язаний з серцем.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , даним в суді першої інстанції, що 13 травня 2015 року була на своїй присадибній ділянці і ввечері чула сварку ОСОБА_17 з ОСОБА_11 , що там саме відбувалось вона не бачила, оскільки ходила за водою. Після конфлікту бачила дружину ОСОБА_17 , яка сказала що їм поламали стовпчики на сітці і коли вона підійшла до сітки то побачила, що частина сітки звалена і зламані декілька стовпчиків.

Показаннями свідка ОСОБА_18 , даним в суді першої інстанції, що 13 травня 2015 працювала в своїй теплиці на присадибній ділянці, коли ввечері почула, як під`їхав автомобіль ОСОБА_11 , які вийшли з машини і вона почула що почалася розмова на повишених тонах з приводу сітки, що розділяє городи. Та бачила як ОСОБА_17 та потерпілий ОСОБА_19 і ОСОБА_11 втрьох якось зіштовхнулися та впали на землю. Як саме відбулося зіткнення вона не бачила, бо їй заважав автомобіль. Бачила як до них підбігла дружина потерпілого і щось линула на них з чашки, потім всі заспокоїлись та конфлікт вичерпався.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , даним в суді першої інстанції, що працює лікарем-травматологом і здійснював лікування потерпілого ОСОБА_10 . Всіх обставин не пам`ятає, але пам`ятає, що коли ще не було встановлено остаточний діагноз, спосіб отримання травми лікар пише зі слів хворого, чому було записано саме травма внаслідок занять спортом не пам`ятає. Хворого запитував, як записати, на що він говорив що нічого страшного, тому і записали побутову травму внаслідок занять спортом. Коли ж було встановлено, що у потерпілого серйозна травма у вигляді відриву грудного м`яза то хтось з медперсоналу повідомив міліцію. Він особисто не повідомляв, оскільки займався лікуванням хворого. 14 травня провів огляд, а 15 травня прооперував отриману травму. Пам`ятає, що потерпілий говорив, що отримав травму в боротьбі з сусідом. Зазначав, що дану травму можливо отримати при перенапруженні м`язів як при спорті так і при боротьбі.

Даними протоколу слідчого експерименту від 25 травня 2015 року та фото таблицею до нього з потерпілим ОСОБА_10 в ході якого останній показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 .

Даними висновку судово-медичного експерта №1084 від 12 червня 2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_10 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: розрив лівого великого грудного м`язу та його сухожилку. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів (предмета), по давності виникнення можуть відповідати часу вказаному у постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження могли виникнути за обставин на які він вказав в протоколі проведення слідчого експерименту від 25.05.2015 року.

Даними протоколу слідчого експерименту від 06.08.2015 року та фото таблицею до нього з свідком ОСОБА_12 в ході якого остання показала механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 .

Даними протоколу слідчого експерименту від 06.08.2015 року та фото таблицею до нього з свідком ОСОБА_14 в ході якого остання показала механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_8 .

Даними протоколу огляду місця події від 06.08.2015 року та фототаблиці до нього, яким встановлено місце скоєння злочину.

Даними висновку судово-медичного експерта №1834 від 28.09.2015 року, яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні пошкодження могли виникнути за обставин на які він вказав в протоколі слідчого експерименту. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли виникнути за обставин які вказала свідок ОСОБА_12 , ОСОБА_14 в протоколах слідчого експерименту за їх участі. Вказаним висновком встановлено, що є малоймовірним можливість отримати такі тілесні ушкодження ОСОБА_10 як вказали у протоколах проведення слідчого експерименту свідки ОСОБА_15 та свідок ОСОБА_21 . Виявлені у ОСОБА_10 тілесні пошкодження не характерні для тих, які виникають від виривання руками дерев`яних стовпчиків зазначених в ОМП та від падіння з висоти власного зросту.

Даними висновку судово-медичного експерта №1999 від 04.11.2015 року, яким встановлено, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні пошкодження не могли утворитися за обставин на які вказав обвинувачений ОСОБА_8 в протоколі проведення з ним слідчого експерименту від 01.10.2015 року.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції вірно оцінено, протоколи проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_13 щодо механізму заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , оскільки відображені ними механізми, згідно висновків судово-медичної експертизи є малоймовірними, щоб отримати такі пошкодження виявлені у потерпілого.

З цих же підстав колегія суддів вважає неспроможними доводи ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі, про те, що висновки суду ґрунтуються на недостовірних доказах. Більш того, обвинуваченим не наведено обставин, які б обґрунтовано свідчили про неналежність чи недопустимість доказів, покладених в основу пред`явленого обвинувачення.

Колегія суддів також не вбачає необ`єктивності в оцінці судом показань потерпілого і свідків та розбіжностей в їх показаннях з тими, що наведені у вироку суду, про що заявляється у апеляційній скарзі. Висновки суду знаходяться у логічному та послідовному зв`язку зі змістом доказів, досліджених у судовому засіданні, у тому числі й зі змістом показань потерпілого та свідків.

Тому, з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, наявних та досліджених судом доказів, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоровя.

Суд правильно кваліфікував такі його дії ОСОБА_8 за ч.1 ст.122 КК України з чим і погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , районний суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50,65,66,67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, за за відсутності обставин, що його пом`якшують та обтяжують обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, із застосуванням положень ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від призначеного покарання з встановленням іспитового строку.

Призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального закону, є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів і призначено в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи наведене, вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року, в частині призначеного покарання, є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляції прокурора та погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та обвинувачуваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 01 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :