Дата документу Справа № 317/2866/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/136/17
Єдиний унікальний № 317/2866/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 286 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000795, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Запорізького міськрайонного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, інваліда дитинства 3-ї групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину з покладеними обов`язками відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 та стягнуто з ОСОБА_8 35000 грн. 00 коп. (тридцять п`ять тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди. Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на її користь 104198грн. 08 коп. (сто чотири тисячі сто дев`яносто вісім грн. 08 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 300000 грн. 00 коп. (триста тисяч грн. 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди. Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 26.04.2016 р., приблизно о 09 год. 00 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем "Daimler-Benz", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі "Харків-Сімферополь" на території с. Григорівка Запорізького району з боку м. Василівки Запорізької області в бік м. Запоріжжя, зі швидкістю не менше 90 км/год., яка перевищує дозволену швидкість руху в населеному пункті. В салоні його автомобіля перебували пасажири ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В цей же час, у зустрічному йому напрямку рухався автомобіль ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 . В салоні її автомобіля перебував пасажир ОСОБА_9 .

Під час руху на 309 кілометрі вищевказаної автодороги, водій ОСОБА_8 , не врахувавши складну дорожню обстановку, допустив занос керованого ним автомобіля на мокрій ділянці автошляху та подальший виїзд на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у зустрічному йому напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п.п. 12.4, 12.9 б), 12.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (зі змін. і допов.), відповідно до яких:

- п. 12.4 - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;

- п. 12.9 - водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

- п. 12.1 - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму ДТП № 327/16 від 27.05.2016 р., з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ-21114, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 та пасажир її автомобіля ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Так, згідно висновку судової медичної експертизи № 1961 від 29.06.2016 р., закритий багатоуламковий імпресіонний перелом тіла п`яточної кістки зі зміщенням кісткових фрагментів, закритий уламковий перелом латеральної лодижки правого гомілкостопного суглобу зі зміщенням кісткових фрагментів, набряк, гематома навколо правого гомілкостопного суглоба у ОСОБА_7 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, безпечні для життя, але які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Струс головного мозку, закритий перелом передньої стінки з переходом на верхню стінку (нижня стінка правої глазниці), закритий уламковий вдавлений перелом нижньолатеральної стінки правої верхньочелюсної пазухи, закритий перелом правої скулової кістки у ОСОБА_7 в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, безпечні для життя, але які спричинили за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Ушкодження утворилися від дії тупих предметів в умовах ДТП.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 1818 від 01.06.2016 р., закритий перелом основи п`ятої п`ясної кістки у ОСОБА_9 кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, безпечне для життя, але яке спричинило за собою тривалий розлад здоров`я більше 21 дня. Ушкодження утворилися від дії тупих предметів в умовах ДТП.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 не оскаржує вирок в частині призначеного покарання, але зазначає, що при постановленні вироку судом допущена неповнота судового слідства та істотне порушення кримінально-процесуального закону. В обґрунтування своїх доводів обвинувачений вказує, що судом не було замінено неналежного відповідача або не залучено в якості співвідповідача страхову компанію, адже його цивільно-правова відповідальність на момент вчинення ДТП була застрахована, згідно полісу. Отже суд безпідставно стягнув з нього на користь позивачів майнову та моральну шкоду завдану злочином, тому він вважає, що вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_9 належить скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства в іншому складі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого, який змінив вимоги апеляційної скарги і просив зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, потерпілу, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що вирок є законним і обґрунтованим, його слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок зміні в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди.

Доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_8 у вчинені злочинупри обставинах, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України перевірці в апеляційному порядку не підлягає.

Дії обвинуваченогоОСОБА_8 вірно кваліфіковані місцевим судом за ч.1 ст.286 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином потерпілій ОСОБА_7 , суд першої інстанції зазначив у вироку, що сума 450000 грн., визначена потерпілою, є завищеною і, сприймаючи визнання обвинуваченим суми відшкодування у розмірі 300000 грн., задовольнив позов в такому розмірі, не навівши жодного мотиву прийнятого рішення. Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 200000 грн., оскільки з історії хвороби ОСОБА_7 встановлена наявність у потерпілої закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелами і забої кісток обличчя, забій грудної клітини, перелами кісток ноги, що доводить не тільки фізичні, а і моральні страждання, пов`язані з тривалим стаціонарним лікуванням, порушенням сталих життєвих укладів, порушенням звичних стосунків з оточуючими людьми і неможливістю продовження активного громадського життя і підприємницької діяльності.
Колегія суддів вважає, що такий розмір відшкодування моральної шкоди відповідає як очевидним наслідкам скоєного злочину, так і обставинам, на які потерпіла посилалась в цивільному позові. Суд апеляційної інстанції враховує також матеріальне становище винного, а також і його ставлення до наслідків своїх протиправних дій, з врахуванням чого вважає за можливе задовольнити доводи апеляційної скарги і зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.
З огляду на зазначене та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 29 серпня 2016 року відносно ОСОБА_8 змінити в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в сумі 200000 грн.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4