АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2017 року Апеляційний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_3 на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року до ОСОБА_3 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На вказану постанову ОСОБА_3 подала апеляцію, в якій ставить питання про скасування постанови суду та закриття кримінальної справи на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 6 КПК України (1960 року).

Справа призначена до розгляду у суді апеляційної інстанції на 13 год. 08.06.2017 року.

03 травня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва від ОСОБА_3 надійшло клопотання про забезпечення їй безпеки до прийняття судом рішення по її кримінальній справі.
Таке клопотання ОСОБА_3 мотивовано тим, що через прийняте судом рішення вона позбавлена можливості знайти собі роботу, немає засобів для існування та знаходиться на межі голодної смерті, але їй вдалося домогтися перегляду постановленого щодо неї рішення в апеляційному порядку, а також проведення розслідування порушених за її заявами кримінальних справ, внаслідок чого ті, хто скоїв злочини в її кримінальній справі, втративши надію уникнути відповідальності, будуть шукати інші шляхи вирішення проблеми, що створює загрозу для її життя.

Враховуючи те, що, відповідно до ст. 358 КПК України (1960 року), апеляційний суд розглядає питання, що стосуються підготовчих дій до розгляду справи, при попередньому розгляді справи, то у зв`язку з находженням клопотання ОСОБА_3 справу винесено на попередній розгляд.

Заслухавши доповідь головуючого про підстави, з яких справу було внесено на попередній розгляд, думку прокурора, який вважав, що клопотання ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали справи та доводи клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до ст. 52-1 КПК України (1960 року), особи, які беруть участь у кримінальному судочинстві, у разі наявності реальної загрози їх життю, здоров`ю, житлу чи майну мають право на забезпечення безпеки.

Разом з тим, в клопотанні ОСОБА_3 відсутні будь-які фактичні достовірні дані, які б свідчили про наявність реальної загрози її життю чи здоров`ю, а ті обставини, з якими ОСОБА_3 пов`язує необхідність застосування до неї заходів безпеки, носять характер припущень, які жодним чином не підтверджені.

З огляду на викладене, і відсутні підстави для надання відповідному органу судового доручення згідно із вимогами ст. 315-1 КПК України (1960 року) для перевірки клопотання ОСОБА_3 щодо наявності приводів для забезпечення безпеки.

Отже, оскільки підстав для застосування до ОСОБА_3 заходів безпеки, судом не встановлено, то її клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 52-1, 357, 359 КПК України(1960 року), ст.ст. 20, 22 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у кримінальному судочинстві», суд -
п о с т а н о в и в:
в задоволенні клопотання особи, щодо якої вирішувалось питання про застосування примусового заходу медичного характеру - ОСОБА_3 про забезпечення їй безпеки до прийняття судом рішення по її кримінальній справі - відмовити.
Постановаоскарженню не підлягає.

Суддя
Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1