Дата документу Справа № 335/2263/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/2263/17 Головуючий у 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/241/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, до суду звернувся слідчий СУ ГУ Національної поліції України в Запорізькій області ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004 від 11.01.2017 року, вилученого 17 лютого 2017 року в ході обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим слідством встановлено, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000228 від 23.08.2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, ухвалою слідчого судді від 14.09.2016 року було накладено арешт на посіви та врожай соняшника, що знаходились на земельних ділянках, які перебувають на праві постійного користування ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне».

Згідно із постановою слідчого про передачу на збереження речового доказу від 24.09.2016 р. паростки соняшника, що знаходились на земельних ділянках, які перебувають на праві постійною користування ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне» були визнані речовими доказами та передані на зберігання ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї».

В ході проведення досудового слідства було встановлено, що представниками ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї», було проведено збір насіння соняшника, що знаходився на земельних ділянках, які перебувають на праві постійного користування ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне», в загальній кількості 126,06 тонн, яке було в подальшому передане на зберігання до складською приміщення філії «Сільгосптехніка» ТОВ «Стюкс», розташованого в с. Терпіння Мелітопольського району Запорізької області.

При проведенні перевірки стану збереження врожаю соняшника, переданого на зберігання ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї», було встановлено, що вищевказаний врожай насіння соняшника був вивезений представниками ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї» зі складського приміщення філії «Сільгосптехніка» ТОВ «Стюкс», його місцеперебування на даний час невідоме.

Таким чином, представники ПС «Запорізькі земельні ділянки та паї» вчинили розтрату майна, яке перебувало у їх володінні, чим спричинили матеріальні збитки.

17 лютого 2017 року в ході проведення досудового слідства по вищезазначеному кримінальному провадженні на підставі ухвали слідчого судді від 16.02.2017 року був проведений обшук за місцем реєстрації ОСОБА_10 , а саме у приміщенні квартири АДРЕСА_2 .

В ході обшуку було виявлено та вилучено грошові кошти, а саме: 31200 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США; 100 доларів США купюрами номіналом 50 доларів США; 20 доларів США купюрою номіналом 20 доларів США; 20000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень; 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень.

Посилаючись на те, що у органа досудового розслідування є підстави вважати, що зазначені грошові кошти могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами він них, з метою можливої подальшої конфіскації, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт майна.

Слідчий суддя дійшов до висновку, що вилучені кошти належать ОСОБА_7 та одержані нею від продажу квартири, та, виходячи з того, що в ході розгляду клопотання не надано достатніх даних, які б підтверджували одержання вилучених грошових коштів внаслідок вчинення кримінального правопорушення, врахувавши відсутність підозри у вчиненні кримінального правопорушення відносно власника грошових коштів, відмовив в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що під час досудового розслідування встановлено, що зазначені грошові кошти могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та є доходами від них, а саме від реалізації насіння соняшника, що знаходився на земельних ділянках, які перебувають на праві постійного користування ДП «Сільськогосподарське підприємство «Лазурне», в загальній кількості 126,06 тонн та яке в подальшому незаконно розтрачене, тому просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити, разом з тим пояснив, що на цей час особа, за місцем проживання якої було проведено обшук та вилученого грошові кошти, зазначені в клопотання про накладення арешту, має статус свідка, ці кошти він міг отримати від продажу частини з розтраченого насіння соняшника, а тому ці грошові кошти можуть бути конфісковані.

Представник третьої особи ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та пояснив, що власником вилучених за місцем проживання ОСОБА_10 грошових коштів є його матір ОСОБА_7 , яка ці гроші отримала від продажу квартири, а зберігала їх у сина, оскільки його квартира перебуває під охороною, він має сейф. Крім того вважав, що клопотання не підлягає задоволенню і з огляду на те, що підозрюваним в даному кримінальному провадженні є інша особа ОСОБА_11 , і будь-який зв`язок між ним та ОСОБА_10 взагалі відсутній.

Заслухавши доповідача по справі, прокурора, представника третьої особи ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Аналіз вище зазначеної норми закону свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, ст. 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно, у якій, серед всього іншого, зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

З клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку, вбачається, що підставою для накладення на них арешту було переконання органу досудового розслідування, що вони є предметом кримінального правопорушення, а метою забезпечення конфіскації, як обов`язкового додаткового покарання, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 107 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. Відповідності до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим, з клопотання, витягу з ЄРДР № 0000004 від 11 січня 2017 року, повідомлення про підозру від 17 лютого 2017 року вбачається, що підозрюваним у даному кримінальному провадженні є інша особа ОСОБА_11 .

З доданої до клопотання копії протоколу допиту ОСОБА_10 в якості свідка, також з доданих до клопотання копій протоколів допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 причетність ОСОБА_10 до вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України не вбачається, і докази на підтвердження отримання грошових коштів саме ОСОБА_10 від продажу частини врожаю насіння соняшника матеріали провадження не містять.

З урахуванням наведеного судова колегія погоджується з висновками слідчого судді про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки на час його розгляду ОСОБА_10 статусу підозрюваного, обвинуваченого засудженого не мав.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000004, вилученого 17 лютого 2017 року в ході обшуку, проведеного за адресою: проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4