Справа № 308/3569/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

25.04.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в особі судді:
ОСОБА_1 (головуючої)
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, раніше не судимому, не працюючому, мешканцю АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України - в строк до 7 червня 2017 року з визначення застави в розмірі 189 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 302400,00 грн. та покладенням наступних обов`язків:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та вїзд в Україну.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він 8 листопада 2016 року близько 06:00 год. діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , групою осіб, будучи одягненими у комуфляжний одяг і з масками на голові задля уникнення їх ідентифікації за обличчям, знаходячись на ділянці міжнародної автодороги Київ-Чоп, неподалік с. Ганьковиця Свалявського району, для примусової зупинки транспортного засобу під керуванням потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які проїжджали по цій ділянці дороги на автомобілі марки «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , застосували саморобну металеву рейку із шипами, яку поставили на смузі їх руху, внаслідок чого від пошкодження шин автомобіль зупинився на узбіччі дороги, в цей час група осіб підбігли до автомобіля, де із погрозою застосування зброї у виді пістолета невстановленого зразка до потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , нанесли ОСОБА_14 тілесні ушкодження і витягли на узбіччя, зв`язали йому руки та ноги клейкою стрічкою, окропили обличчя сльозоточивим газом та одягли на голову мішок, тим часом ОСОБА_15 зумів втекти від нападників, після чого із багажного відсіку автомобіля викрали належні потерпілим грошові кошти в сумі 160 000 грн. та два мобільні телефони «Нокіа».
Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, те, що таке було вчинено за попередньою змовою групою осіб, суворість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, у зв`язку з чим є підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_6 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно впливати на свідків та потерпілих із окремими із яких він особисто знайомий, чи іншим способом перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, а тому застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді, не зможе забезпечити вказаним ризикам. В сукупності з цими обставинами слідчий суддя також взяв до уваги дані про особу підозрюваного та відсутність даних про безпосереднє застосування насильницьких дій чи погроз їх застосування до потерпілих, поряд з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначив заставу.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити апеляційний суд нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави. Вважає, що визначення підозрюваному застави суперечить вимогам ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені розбійного нападу із застосуванням насильства до потерпілих, в тому числі із використанням вогнепальної зброї. Вказує, що слідчим суддею також не взято до уваги, що ОСОБА_6 являється одним із організаторів розбійного нападу, координував інших співучасників, таємно здійснював супровід автомобіля потерпілих та давав вказівки щодо початку розбійного нападу, що свідчить про те, що він може перешкоджати відшукуванню доказів, здійснюватиме тиск на свідків та потерпілих.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, виступи підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України;
- наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 2,3,4 ч.1 ст.177 КПК України;
- недостатність застосування до ОСОБА_6 , більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
В цій частині висновки слідчого судді апелянтом не оспорюються, тому відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає ухвалу слідчого судді лише в межах апеляційної скарги.
Що стосується оцінки визначеної слідчим суддею застави при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, а саме: слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Хоча не визначення застави є правом, а не обов`язком слідчого судді ( суду), попри це апеляційний суд вважає висновок слідчого судді про визначення ОСОБА_6 застави необгрунтованим і таким, що не забезпечить мети застосування запобіжного заходу задля забезпечення кримінального провадження.
Наведені в апеляційному суді обставини щодо висунутої ОСОБА_6 підозри за ч.2 ст. 187 КК України та доводи прокурора про перекваліфікацію його дій з ч.2 на ч.4 ст. 187 КК України, приводять до переконання, що визначення застави судом першої інстанції було безпідставним. Не зважаючи на те, що час розгляду клопотання ролі кожного з співучасників злочину не були конкретизовані, але ті відомості, які були надані стороною обвинувачення про попередню змову у вчиненні умисного тяжкого злочину та готування до нього протягом тривалого часу з ретельною підготовкою, вказують про обізнаність всіх співучасників запланованого застосування насильства до потерпілих, в тому числі і ОСОБА_6 . Крім того, апеляційний суд враховує, що всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні не проведені, що ОСОБА_6 знайомий з потерпілими, а тому, перебуваючи на волі може перешкодити кримінальному провадженню. Відтак, визначення застави при застосуванні до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необґрунтованим, не може запобігти ризикам, які за умови внесення застави та звільнення підозрюваного з-під варти продовжують існувати.
Наявність на утриманні неповнолітніх дітей, позитивні дані про особу, не можуть превалювати над встановленими у суді першої інстанції ризиками, передбаченими ч.1 ст. 177 КПК України з урахуванням тяжкості вчиненого та суспільного інтересу до цього. Заява потерпілого ОСОБА_14 про відсутність претензій до ОСОБА_6 , яку подала сторона захисту, не може бути гарантією забезпечення кримінального провадження, а тому апеляційний суд не бере її до уваги.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 квітня 2017 року, якою ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави скасувати, ухвалити нову.
Виконання даної ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та прокурора Прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 .
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: