Ухвала
іменем україни
29 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року,
вс т а н о в и л а:

Вироком Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 144, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17, п. п. «а, г, з, і» ст. 93, п. п. «а, з, і» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції закону1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 06 березня 2001 року вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року в частині засудження ОСОБА_4 його за ч.3 ст. 144 КК України (в редакції закону 1960 року) скасовано і справу в цій частині закрито. ОСОБА_4 вважається засудженим за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 222, ст. 69, ч. 3 ст. 142, ст. 190-1, ч. 2 ст. 17, п. п. «а, г, з, і» ст. 93, п. п. «а, з, і» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції закону 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. ОСОБА_4 звернувся з заявою про перегляд вказаного вироку за нововиявленими обставинами. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року за нововиявленими обставинами. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, засуджений оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалуХарківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року- без зміни.

У касаційній скарзі з поданими захисником доповненнями, засуджений ОСОБА_4 не погоджуючись з судовими рішеннями ухваленими за результатами розгляду його заяви, зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та просить скасувати оскаржувані ним судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суди не надали належної оцінки доводам, зазначеним в заяві.
Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. Нововиявленими обставинами визнаються, як то встановлено

ст. 459 КПК України:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;
3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;
5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Як вбачається з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень, засуджений ОСОБА_4 вважає нововиявленими обставинами порушення його права на захист та права користуватися рідною мовою (під час розгляду його справи в суді першої інстанції йому не було забезпечено участь перекладача і захисника). Апеляційний суд обґрунтовано переглядаючи це провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 з посиланням на ст. 459 КПК України не визнав наведені у його скарзі обставини нововиявленими, і такими, що можуть поставити під сумнів ухвалені стосовно нього судові рішення.
З наведеними висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Отже, обґрунтування касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 не містить переконливих мотивів, за яких є необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3