АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2229/16-к Номер провадження 11-кп/786/133/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,
представника НВК № 65 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Надержинщинською виправною колонією № 65, провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженій вироком Валківського районного суду Харківської області від 21.12.2012 року, за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців;

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя вказав, що засуджена ОСОБА_7 поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення і у суду відсутні підстави для її умовно-дострокового звільнення від відбуття невідбутої частини покарання.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою, звернулася засуджена ОСОБА_7 , в якій просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує на те, що суд необґрунтовано відмовив їй в умовно-дострокового звільненні від відбування покарання, оскільки вона не має стягнень, працює та має одне заохочення. Крім того, має довідку з місця проживання.

Звертає увагу, що видана на неї характеристика щодо її систематичного ухиляння від праці не відповідає дійсності, оскільки вона 15.07.2016 року отримала виробничу подяку.

Зазначає, що вона усвідомила свою вину у скоєному злочині, щиро розкаялася в ньому і вважає, що сумлінною працею на швейному виробництві колонії заслужила на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженої ОСОБА_7 на підтримку її апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженої, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженої, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженої, зокрема, що засуджена ОСОБА_7 під час тримання в слідчому ізоляторі м. Харкова, не допускала порушень вимог режиму утримання та розпорядку дня, характеризувалася позитивно, стягнень не мала, має одне заохочення правами начальника слідчого ізолятора, залучалася до праці, під час відбування покарання у Надержинщинській виправній колоніїї № 65, ОСОБА_7 працевлаштована на промисловій зоні установи в швейній бригаді № 51 швачкою, до виконання своїх трудових обов`язків відноситься пасивно, норми виробітку виконує не стабільно та не завжди в повному обсязі. Пристосувалася до умов відбування покарання, активної участі у суспільному житті колективу засуджених відділення та в роботі виробничої самодіяльної секції не приймає. Залучена до програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія». Заняття, що проводяться в установі відвідує, але правильних висновків для себе не робить.

Взяв до уваги протоколи № 23 від 19.08.2015 року, № 22 від 05.08.2015 року та № 8 від 01.04.2016 року комісії установи щодо застосування пільг передбачених ст. 101 КВК України та ст. ст. 81, 82 КК України, відповідно до яких ОСОБА_7 було відмовлено в застосуванні таких пільг, оскільки вона не довела свого виправлення та не стала на шлях виправлення.

Врахував характеристику видану НВК № 65 від 07.06.2016 року, відповідно до якої, на думку адміністрації колонії, до ОСОБА_7 передчасно застосовувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно з ст. 81 КК України, так як засуджена раніше неодноразово судима, звільнялася від відбування покарання умовно-достроково на невідбуту частину покарання 1 рік 5 місяців 3 дні та згідно Указу Президента України «Про амністію», але належних висновків для себе не зробила та знову скоїла тяжкий злочин проти життя та здоров`я людини. Роботи по благоустрою місць позбавлення волі та роботи із самообслуговування виконує під наглядом з боку представників адміністрації. Пристосувалася до умов відбування покарання. На даний час не досягла необхідного ступеню виправлення.

Виправлення засудженого, це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення необхідно повно та всебічно враховувати особу засудженого, його поведінку та ставлення до праці протягом всього періоду відбування покарання для достовірного встановлення доведеності, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд вірно дійшов висновку про те, що засуджена ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення, а наявність заохочення від 15.07.2016 року, на яке посилається в своїй апеляційній скарзі засуджена, не може в повній мірі свідчити про її виправлення, оскільки згідно з довідкою про залучення засудженої до праці, виконання норм виробітку, норми виробітку ОСОБА_7 , за період листопад 2015р. квітень 2016р., виконувала не стабільно та не завжди в повному обсязі.

Враховуючи викладене, підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 22 червня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4