№ 207/1251/16-к
№ 1-кп/207/79/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження №0000064, № 0000701 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українки, громадянки України, розлучену, має на утриманні двох малолітню дітей, освіта середньо-спеціальна, не працює, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 28.04.2005 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 14.05.2009 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнена 07.08.2012 року по відбуттю строку покарання;

- 14.05.2013 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 31.12.2013 року випробувальний термін скасовано, направлена до відбування покарання у вигляді позбавлення волі;

- 20.08.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий термін 6 місяців за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.05.2013 року до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі п. «в» ст. 1 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року звільнена від відбування призначеного покарання з зали суду;

- 17.03.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

- 20.01.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбутий термін за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17.03.2015 року, до відбуття 3 роки позбавлення волі;

- 22.03.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покаранням за даним вироком суду поглинути невідбуту частину покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2016 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць;

- 08.12.2016 ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.03.2016 року в частині призначення покарання змінено. За ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного покарання частково приєднати частину покарання призначену за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.01.2016 року у вигляді позбавлення волі строком на 1 місяць та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на три роки та один місяць,

- 09.02.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покаранням за даним вироком суду поглинути покарання призначене вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 22.03.2016 року та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 року приблизно о 18 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебувала в приміщені промислової бази, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 разом зі знайомим ОСОБА_5 . Коли ОСОБА_5 заснув у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, із корисливих мотивів викрала ноутбук «ACER Е1-531», вартістю 3500 гривень згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 1597-16 від 23.03.2016 року, який належав ОСОБА_5 .

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3500 гривень.

Повторно, 23.12.2015 року у період часу з 20 год. 00 хв. до 22 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебувала за місцем мешкання її знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_3 . Коли ОСОБА_6 заснув у ОСОБА_4 виник протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, таємно, користуючись корисливими мотивами та корисливою метою викрала наступне майно потерпілого ОСОБА_6 вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1597-16 від 23.03.2016 року:

-мобільний телефон «Samsung» Е1200 ІМЕІ: НОМЕР_1 вартістю 149,70 гривень;

-два підстаканники вартістю 78 гривень.

Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 227,7 гривень.

Повторно, 12.03.2016 року приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , знаходячись в буд. АДРЕСА_4 , де вона перебувала в гостях у раніше малознайомого ОСОБА_7 , після сумісного розпиття спиртних напоїв побачила, що хазяїн домоволодіння залишив належне йому майно без нагляду, після чого у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення майна останнього шляхом вільного доступу. Реалізуючи свій злочинний умисел і переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_7 заснув, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу умисно, таємно, з корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, викрала з будинку за вищевказаною адресою наступне, належне ОСОБА_7 майно, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 2456-16 від 16.05.2016 року складає:

-планшет «Fly Flylife Connect 10.1» вартістю 3135 грн.;

-набір жіночої парфумерії, матеріальної цінності не представляє.

Завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3135 грн., ОСОБА_4 з місця скоєння правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначив, що цивільний позов просить задовольнити у повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначив, що цивільний позов просить задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачена вину визнала у повному обсязі та надала показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчинених кримінальних правопорушень, щиро розкаялася. Суду пояснила, що дійсно в грудні місяці 2015 року вона розпивала спиртні напої зі своїм знайомим ОСОБА_8 в приміщені промислової бази. При цьому вона помітила, що ОСОБА_5 був з ноутбуком, тому коли він заснув, вона викрала цей ноутбук у ОСОБА_5 та розпорядилась ним на власний розсуд. Також в грудні 2015 року вона перебувала в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , а коли він заснув, вона викрала у нього мобільний телефон та два підстаканника. Окрім цього пояснила, що навесні 2016 року вона, перебуваючи на ж/д вокзалі познайомилась з потерпілим ОСОБА_7 і він запросив її до себе у гості, куди вони одразу і пішли. У потерпілого вдома вони розпивали спиртні напої, а потім коли ОСОБА_9 заснув і вона зрозуміла, що за нею ніхто не спостерігає, вона взяла собі набір жіночої парфумерії та планшет «Fly», який вона побачила в цьому будинку та вийшла з цим планшетом з будинку ОСОБА_9 . Викраденим майном вона розпорядилась на власний розсуд. Обвинувачена ОСОБА_4 щиро розкаялася. Просила суд розглядати справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, фактичні обставини справи вона не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є її добровільна позиція, також просила суворо не карати.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені злочину, а саме в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно встановлена та доведена, а дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 за скоєні нею злочини, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченою скоєно злочин, який відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_4 не працює, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарги на неї відсутні, раніше судима, останній раз була засуджена 09.02.2017 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, наявність двох малолітніх дітей.

Обставиною, що обтяжує відповідальність обвинуваченої ОСОБА_4 в силу ст.67 КК України є рецидив злочину та вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд дотримувався принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженої є її виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, як нею, так і іншими особами. При призначенні покарання особі, яка вчинила злочин суд повинен віднайти розумний баланс між обов`язком держави забезпечити правопорядок, інтересам потерпілого, щодо суворості покарання та правом обвинуваченої на справедливе покарання.

При обранні обвинуваченій виду та міри покарання судом враховуються матеріали, що її характеризують, її відношення до вчиненого, що обвинувачена раніше судима, однак правильних висновків для себе не зробила, а тому суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що її перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення їй покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

А отже, враховуючи ступень тяжкості кримінального правопорушення, обставини справи, обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, а також особу обвинуваченої, суд доходить висновку, що єдино необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів є міра покарання у вигляді позбавлення волі, яку слід відбувати реально. При цьому, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої - щире каяття у скоєному, наявність двох малолітніх дітей, суд вважає за необхідне не визначати максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч. 2 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено до постановлення попереднього вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 09 лютого 2017 року, суд при призначені покарання за цим вироком застосовує правила призначення покарання за сукупністю злочинів, передбачені ч.4 ст.70 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення інших злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Цивільні позови, заявлені потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які визнані обвинуваченою, підлягають задоволенню у повному обсязі.

По справі наявні процесуальні витрати на залучення експертів, які відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 лютого 2017 року у виді трьох років двох місяців більш суворим, призначеним даним вироком у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 12 травня 2016 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання період часу попереднього ув`язнення з 12 травня 2016 року по 30 травня 2017 року включно, у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Наступне зарахування в строк відбування покарання до набрання вироком законної сили має бути проведено місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого буде виконуватись даний вирок, або судом апеляційної інстанції в разі оскарження даного вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 залишити у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3500 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 5600 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені при проведенні товарознавчої експертизи № 1597-16 від 23.03.2016 року у сумі 176 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, понесені при проведенні товарознавчої експертизи № 2456-16 від 16.05.2016 року у сумі 176 грн. 20 коп.

Речові докази: два підстаканники, що знаходяться у камері схову Південного ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1