У Х В А Л А

Іменем України

справа № 610/1101/17 провадження 5/610/31/2017

м. Балаклія 16.05.2017 року
Балаклійський районний суд Харківської області -
головуючий: ОСОБА_1 ,

за участі

представника ПВК (№ 17): ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого:
28.07.2010р. Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України до 7р. позбавлення волі,
кінець строку відбування покарання 17.02.2018р., не відбута частина покарання становить 09 місяців 01 день, -
в с т а н о в и в:

Засуджений просить:
oзамінити невідбуту частину покарання більш м`яким,

oзвільнити від покарання за хворобою,

oзастосувати Закон України «Про амністію у 2014 році».

Засуджений просив розглянути клопотання за його відсутності, ПВК (№ 17) просила розглянути клопотання за відсутності представника лікарсько-консультативної комісії. Представник ПВК (№ 17) і прокурор заперечували проти задоволення клопотання за його безпідставністю.

Статтею 82 КК України передбачено можливість заміни особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

За правилами ч.ч. 3, 4 вказаної статті заміна невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням може бути застосована за наявності двох умов: 1) якщо засуджений став на шлях виправлення та 2) фактично відбув необхідну частину покарання.

Хоча засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, але оцінивши в сукупності дані, що характеризують його особу та дані про його поведінку за весь період відбування покарання, суд дійшов висновку про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці ще не став на шлях виправлення, а тому відсутні достатні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Внаслідок захворювання на туберкульоз легень 07.04.2017р. засуджений прибув до Покровської ВК (№ 17), де перебуває і на цей час. За цей період участі у самодіяльних організаціях (рада колективу засуджених, гуртки, самодіяльність) не приймає, не входить до ради колективу засуджених або до її керівництва, заяв про прийняття до них не подавав, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, відповідних заяв не подавав, вини у вчиненому злочині не визнавав і не визнає, заяв про визнання вини не подавав, до погашення цивільного позову не приступив хоча раніше був працевлаштований та мав деякі заробітки. Відсутність виконавчих листів та реквізитів для оплати не виправдовує його бездіяльності, він не вчинив жодних дій для отримання цих відомостей.

Згідно до ч. 3 ст. 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Програми диференційованого виховного впливу є складовою соціально-виховної роботи.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення.

Згідно до ч.ч. 2-3 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.

У колоніях із числа засуджених, які зарекомендували себе позитивно, створюються ради колективів колоній і відділень соціально-психологічної служби. У колоніях можуть створюватися й інші самодіяльні організації засуджених, якщо їхня діяльність не суперечить порядку і умовам відбування покарання.

При цьому засуджений має 6 заохочень, не знятих та не погашених стягнень не має.

По факту, за весь час відбування покарання поведінка засудженого не є стабільною, зарекомендував себе неоднозначно.
Частина друга статті 84 КК України передбачає можливість звільнення засудженого від покарання або від подальшого його відбування за сукупності таких умов, зокрема:
oособа захворіла на іншу тяжку хворобу, крім психічної;

oтака тяжка хвороба об`єктивно перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Такі захворювання передбачені Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року № 1348/5/572 (далі Перелік).

Однак, як убачається з медичної довідки, діагноз засудженого не входить до Переліку.
Також засуджений просить застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році.

Однак, згідно до п. «є» ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб яких засуджено за розбій (ст. 187 КК України 2001р.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84 КК України, Законом України «Про амністію у 2014 році», ст. ст. 537-539 КПК України,
у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити повністю.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1