Справа № 369/783/17
Провадження № 1-кс/369/149/17
УХВАЛА
Іменем України
31.01.2017 року Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 розглянувши клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000866 від 23.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000866 від 23.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, мотивуючи тим, що 04.07.2016 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області накладено арешт на об`єкти нерухомої власності - житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_3 .

Вказана ухвала винесена без достатніх на це підстав та з суттєвими порушеннями норм КПК України, а саме при винесенні рішення слідчий суддя не перевірив та не встановив наявність належних підстав для арешту майна, оскільки в поданому слідчим клопотанні не дотримано жодної вимоги ст.171 та ст.172 КПК України, що є грубим порушенням норм чинного КПК України. Крім того, слідчим суддею накладено арешт на майно особи, яка не входить до кола осіб, передбачених ст.170 КПК України, за відсутності достатніх доказів, вчинення кримінального правопорушення, розгляд клопотання про арешт майна здійснювався за відсутності власника майна, що свідчить про неправомірність накладеного арешту.

У судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_3 ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала.

Вивчивши клопотання, приходжу до переконання, що клопотання, не підлягає задоволенню, оскільки воно не містить доказів, що потреба в подальшому застосуванні арешту майна відпала, що арешт накладено необґрунтовано. Твердження представника власника майна про неправомірність накладеного арешту безпідставні.
За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Отже, зі змісту вказаних норм випливає, що арешт майна з метою забезпечення збереження майна не обмежений його видами або колом осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, якщо таке майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а арешт накладений з метою їх збереження.

Судом встановлено, у провадженні Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження за № 0000866 від 23.11.2016, за фактом передачі у приватну власність громадянки ОСОБА_3 будинку та прилеглої земельної ділянки площею 0,1305 га в АДРЕСА_1 , за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

04.07.2016 року ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області накладено арешт на об`єкти нерухомої власності - житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_3 .

Необхідність такого арешту, була мотивована, ти, що вказаний арешт необхідний з метою збереження даного майна як речових доказів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При накладенні арешту на спірне майно, суд виходив з того, що предметом вказаного кримінального правопорушення є спірні об`єкти нерухомої власності - житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельна ділянка, на якій він розташований, з кадастровим номером :01:034:0024, що належать на даний час ОСОБА_3 , та при незастосуванні заборони на розпорядження таким майном, це могло би призвести до його відчуження останньою, інших незаконних дій із нерухомим майном, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому посилання заявника на порушення її прав як власника майна, у даному випадку суд не може прийняти, оскільки заявник не позбавлений можливості володіти та користуватися зазначеним майном, а обмеження можливості розпоряджатися ним носить тимчасовий характер та прямо передбачено кримінальним процесуальним законом на час, необхідний для розгляду кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174,309 КПК України,слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити власнику майна ОСОБА_3 у клопотанні про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000866 від 23.11.2016 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1