11-кп/775/78/2017(м)
237/2807/16-к

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криваруда, Семенівського району, Полтавської області, громадянина України, розлученого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначено покарання, з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з 31 травня 2016 року до моменту постановлення вироку із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно з вироком суду першої інстанції, 26 травня 2016 року близько 11 години 15 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_8 , який також перебував в стані алкогольного сп`яніння, знаходились в кухні будинку АДРЕСА_1 , який належить останньому та у якому ОСОБА_7 тимчасово мешкав.

В цей час між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_8 вимагав, щоб ОСОБА_7 покинув його будинок, та виштовхав ОСОБА_7 з кухні в коридор та міжкімнатними дверима вдарив його по правій руці, спричинивши тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Після чого ОСОБА_8 з метою спонукання ОСОБА_7 покинути будинок взяв у руки кухонний ніж, однак ОСОБА_7 вибив ногою його з рук останнього.

В цей час у ОСОБА_7 на ґрунті вказаних особистих неприязних відносин виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

З метою реалізації вказаного протиправного умислу, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків цих дій - спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , та бажаючи їх настання, вийшов з будинку та у дворі домоволодіння взяв металеву трубу.

ОСОБА_7 зайшов у кухню, де перебував ОСОБА_8 , та діючи умисно, протиправно, наніс останньому вищевказаною металевою трубкою 2 удари в ділянки голови справа та зліва, після чого штовхнув обома руками ОСОБА_8 в ділянку грудей, від чого той впав на спину на підлогу.

Після чого ОСОБА_7 наніс взутою у взуття ногою ОСОБА_8 , який лежав на підлозі, не менше 3 ударів в ділянку голови та обличчя, не менше 12 ударів в ділянку кінцівок та не менше 11 ударів в ділянку грудної клітини.

В результаті свої умисних протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забитих ран лівої вушної раковини з переходом на ліву щоку з розтрощенням хрящів вуха, чола праворуч, синців чола в центрі, повік очей, виличної ділянки праворуч, лівої вушної раковини та біля вушної ділянки ліворуч, крововиливів в м`який покрив голови в області чола, та лівої скроневої області, травматичної екстракції 1 зубу на верхній щелепі ліворуч; переломів грудини на рівні 1 та 3 межребір`я поперечно та від рівня 3 межребір`япродольно, прямого характеру, переломів 2-6 ребер праворуч від біля грудинної до середньої пахвинної лінії,- 2-7 ребер ліворуч від біля грудинної до передньої пахвинної лінії фрагментарного характеру з утворенням уламків від 1 см до 9 см, множинних розривів парієтальної плеври та міжреберних артерій, кровотечі у плевральні порожнини (по 200мл крові), крововиливів у м`які тканини грудної клітини та середостіння; синців лівого плеча в нижній третині, задньої поверхні лівого передпліччя, тільної поверхні лівої кисті, правого передпліччя з нижній третині з переходом на тільну поверхню кисті, поверхневих шкіряних ран тильної поверхні правої та лівої кисті, які утворились незадовго до настання смерті ОСОБА_8 від дії тупих предметів та тупих предметів з обмеженою поверхнею, у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_7 виконавши всі дії, які він вважав необхідними для реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , залишив останнього лежати на підлозі та вийшов з будинку, таким чином, покинувши місце вчинення злочину.

Причиною смерті ОСОБА_8 стала тупа травма грудної клітини з множеними двобічними переломами ребер та грудини з пошкодженням парієтальної плеври та міжреберних артерій, кровотечею у плевральні порожнини (по 200мл крові), що ускладнилося розвитком травматичного та геморрагічного шоку, набряком легенів та головного мозку.

Смерть ОСОБА_8 настала за 20-24 години до моменту огляду його трупу на місці події (27.05.2016 року о 10:15 годині).

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст. 121 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, промови учасників судового засідання, виступ прокурора, який частково підтримав доводи апеляційної скарги, не заперечував щодо застосування ст. 69 КК України, але просив призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у матеріалах провадження доказами.

Проаналізувавши зібрані у кримінальному провадженні докази в їх сукупності та давши їм належну оцінку у вироку, суд обґрунтовано визнав винуватим ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та відповідно кваліфікував його дії.

Суд розглянув справу у відповідності за ст. 349 КПК України.

А тому висновки суду в частині щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого і правильності кваліфікації його дій, які не оскаржуються в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряються.

Ухвалюючи судове рішення про застосування до обвинуваченого вимог ст. 69 КК України, суд першої інстанції правильно послався на пом`якшуючі вину обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, до кримінальної відповідальності притягається вперше, є особою похилого віку, скоїв злочин викликаний неправомірною поведінкою потерпілого. Враховуючи зазначені обставини суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче від найнижчої межі.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги та зазначає про те, що кримінальне правопорушення сталося внаслідок сварки, виниклої під час вживання алкогольних напоїв. Колегія суддів приймає до уваги те, що потерпілий спровокував злочин, погрожуючи ОСОБА_7 ножем, однак останній вибив у потерпілого з рук ніж, у зв`язку з чим, погроза життю та здоров`ю ОСОБА_7 було уникнуто, однак останній не припинив після цього сварки та почав наносити потерпілому тілесні ушкодження, які спричинили смерть потерпілого.

Беручи до уваги вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що покарання призначене судом першої інстанції являється м`яким.

Що стосується міри покарання призначеної обвинуваченому ОСОБА_7 , то, оцінивши докази в сукупності, суд вірно кваліфікував дії останнього за ч.2 ст. 121 КК України, але на думку колегії суддів, призначив покарання, яке не в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Згідно ст. 50 КК України рішення суду про призначення покарання, з - поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

У відповідності до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Виходячи з положень ч. 2 ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У порушення цих вимог, суд не в повній мірі врахував те, що ОСОБА_7 скоїв злочини, який являється тяжким, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, а також відносно особи похилого віку.

Вказані обставини свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого за умови призначеного судом першої інстанції покарання.

З урахуванням вказаного, покарання за вироком суду є занадто м`яким та таким, що не відповідає тяжкості злочину й особі обвинуваченого, а тому є незаконним і підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Вирішуючи питання про призначення покарання, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дані про особу обвинуваченого свідчать про те, що за місцем проживання він характеризується посередньо, раніше не судимий, є особою похилого віку, скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого колегія суддів враховує його щире каяття, визнання вини та сприяння обвинуваченого своїми діями розкриттю злочину, а також похилий вік ОСОБА_7 ..

Обставинами, що обтяжують покарання колегія суддів визнає скоєння злочину особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння та вчинення злочину стосовно особи похилого віку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень.

Між тим, колегія суддів вважає можливим призначити покарання ОСОБА_7 із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки під час судового розгляду прокурором було змінено апеляційні вимоги, та встановлені судом першої інстанції обставини на підставі яких були застосовані положення ст. 69 КК України при апеляційному розгляді також підтвердились та учасниками судового розгляду не оспорювались.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

З А С У Д И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 20 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 5 років позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: