В И Р О К
іменем України
24 липня 2017 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000443 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Димерка Броварського району Київської області, є громадянином України, має середньо-спеціальну освіту, не одружений, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий: 1) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 04.08.1995 року за ч. 1 ст. 140 КК України до виправних робіт на строк 2 роки; 2) вироком Ізюмського районного суду Харківської області від 16.10.1996 року за ч. 1 ст. 229-6 КК України до виправних робіт на строк 1 рік, з утриманням 20% заробітку в дохід держави; 3) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.1998 року за ст. 17, ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; 4) вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 22.11.2002 року за ч. 5 ст. 186, ст. ст. 69, 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років, звільнений від відбуття покарання 12.04.2007 року умовно-достроково з не відбутим строком 2 місяці 14 днів; 5) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 09.01.2009 року за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі на строк 3 роки, в силу ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробуванням на строк 3 роки; 6) вироком Зміївського районного суду Харківської області від 26.07.2010 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць; 7) вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.09.2012 року за ст. 391 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, звільнений від відбуття покарання 25.09.2014 року умовно-достроково з не відбутим строком 11 місяців,

у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в:
22 травня 2017 року близько 12:00 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_5 перебував біля магазину "Полюшко", розташованого по вул. Пролетарське шосе, 1 "Б", де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належний ОСОБА_7 велосипед "Fort sport dominator", який знаходився біля вказаного магазину, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 3350 грн.

Зазначеними діями ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, у період часу з 21 по 28 травня 2017 року в м. Змієві Харківської області ОСОБА_5 перебував по АДРЕСА_3 , яке перебуває у користуванні ОСОБА_8 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 шляхом пошкодження даху проник до вказаного приміщення гаражу № НОМЕР_1 , звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_8 майно: шафу з чорного металу, вартістю 1000 грн., задній борт з чорного металу від автомобіля "ГАЗ-53", вартістю 750 грн., та зняв з петель вказаного гаражного приміщення двостворчаті ворота з чорного металу, висотою 2 м, шириною 3 м, вагою 101,035 кг, вартістю 3500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 5250 грн.

Зазначеними діями ОСОБА_5 повторно вчинив таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, тобто злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

14 червня 2017 року близько 13:00 години в м. Змієві Харківської області ОСОБА_5 перебував біля магазину "Полюшко", розташованого по вул. Пролетарське шосе, 1 "Б", де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи зазначений умисел, ОСОБА_5 , маючи вільний доступ, підійшов до належного ОСОБА_4 велосипеда "Bauer Pagoda 28" та сів на нього. Але в цей час з приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " вийшла ОСОБА_4 , яка побачила ОСОБА_5 на власному велосипеді і почала його зупиняти шляхом викрикування в адресу ОСОБА_5 вимог зупинитися та повернути велосипед. Але ОСОБА_5 не виконав вимог ОСОБА_4 та повторно відкрито викрав зазначений велосипед, чим заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на суму 5544 грн.

Зазначеними діями ОСОБА_5 повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час судового розгляду учасники судового провадження не заперечували проти того, щоб суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо наступних обставин: місця, часу, способу вчинення злочинів та їх наслідків, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши, що сторони правильно розуміють зміст зазначених обставин; відсутні сумніви у добровільності їх позиції; роз`яснивши, що сторони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у інкримінованих йому злочинах у повному обсязі підтверджується його показаннями під час судового розгляду, де він повністю визнав себе винним та показав, що дійсно, за вищевказаних обставин: 22 травня 2017 року біля магазину "Полюшко" повторно таємно викрав велосипед "Fort sport dominator"; після цього, в період часу до 28 травня 2017 року, точну дату не пам`ятає, повторно вчинив крадіжку металевої шафи, автомобільного борту та гаражних воріт із гаражу в м. Змієві; а 14 червня 2017 року біля магазину "Полюшко" в м. Змієві під час повторного таємного викрадення велосипеда "Bauer Pagoda 28" його помітила власниця велосипеду та намагалася його зупинити, але він не відреагував та відкрито викрав велосипед і на ньому зник.

У вчинених злочинах щиро розкаявся, виявив готовність нести передбачену кримінальним законом відповідальність, у повному обсязі визнав цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, які є належними і допустимими, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 винен: у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України; у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням до приміщення, і його дії належить кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України; у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно, і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, ч. 2 ст. 66 КК України, визнаються: щире каяття обвинуваченого; активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання показань про їх обставини; відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які подали заяви про відсутність претензій до обвинуваченого (а. п. 24, 30, 62); визнання цивільного позову та бажання відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_4 .

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, визнається рецидив злочинів, а саме, вчинення крадіжок та грабежу особою, яка має непогашені судимості за незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами, а також за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Під час призначення покарання ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості та тяжкими злочинами; зазначені вище обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; особу винного, який був неодноразово судимий та відбував реальне покарання у виді позбавлення волі (а. п. 69-72), під наглядом в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував (а. п. 74), не працює і не перебуває на обліку як безробітний, за місцем проживання скарг на нього немає (а. п. 67, 73), суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_5 належить призначити за сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України.

З метою забезпечення виконання вироку, застосований у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою, належить залишити до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 15.06.2017 року по 24.07.2017 року належить зарахувати до відбутого покарання із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, під час вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 суд виходив з наступного.

Потерпіла ОСОБА_4 у позовній заяві просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь 5544 грн. на відшкодування матеріальної шкоди. (а. п. 41-43).

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду визнав у повному обсязі зазначені позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, і є підставою для задоволення позовної заяви у повному обсязі.

Долю речових доказів (а. п. 75-77) належить вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368-374 КПК України, суд

у х в а л и в:
Визнати ОСОБА_5 винним у злочинах, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

Відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, призначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня фактичного затримання - 15 червня 2017 року.

До набрання вироком законної сили залишити застосованим у відношенні ОСОБА_5 запобіжний захід - тримання під вартою в Харківській УВП №27.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 15.06.2017 року по 24.07.2017 року зарахувати із розрахунку: один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 5544 (п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази: велосипед "Fort sport dominator", що переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 ; шафу з чорного металу, задній борт з чорного металу від автомобіля "ГАЗ-53", двостворчаті ворота з чорного металу, що передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - вважати їм повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: