Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
09 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження №0000564 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 19.05.2016 вироком Рівненського районного суду за ч.2 ст.185 та ч.3 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням постановленого раніше вироку Рівненського районного суду Рівненської області від 19.05.2016 року призначено ОСОБА_6 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покрання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 прийнято рахувати з моменту його затримання - 07 вересня 2016 року.

Судом вирішено питання щодо речових доказів та щодо судових витрат у кримінальному провадженні.

За вироком суду, 06 вересня 2015 року близько 16-ої години ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в гаражному приміщенні разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спільно розпиваючи спиртні напої за адресою: АДРЕСА_2 , в ході сварки ОСОБА_6 з ОСОБА_10 , яка раптово виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_6 з метою умисного вбивства умисно завдав для ОСОБА_10 не менше двох ударів кувалдою в область голови, в результаті чого спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді набряку-набухання та компресії головного мозку, відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа з просторими крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, від яких останній помер на місці події.

Крім того, у потерпілого виявлені ряд тілесних ушкоджень, які розташовані в ділянці обличчя, у вигляді крововиливів в білкову ділянку ока, рани вище лівої брови, синців та набряків м`яких тканин повіки правого ока, синця на спинці носа з переходом на обидва крила носа, синця на підборідді справа, крововиливу верхньої губи, крововиливу нижньої губи, які виникли не менше як від двох травматичних дій тупих предметів, без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні, та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

У потерпілого виявлені також тілесні ушкодження, розташовані на грудній клітці. Синець в правій пахвинній ділянці, садна в міжребер`ї, на грудині в проекції мочевидного відростку, в поперековій ділянці, які виникли не менше як від чотирьох травматичних дій ударів тупих предметів без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні, які також мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

З вироку вбачається, що після спільного вживання алкогольних напоїв власник помешкання та гаража, у якому проходило розпивання, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, залишився в приміщенні гаража, де спав, а ОСОБА_6 після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, забравши з собою ОСОБА_9 , залишивши лежати потерпілого ОСОБА_10 , пішли до місця проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_1 , у якого фактично проживав ОСОБА_6 , де продовжили вживати алкогольні напої.

Зокрема, по місцю проживання ОСОБА_9 , куди ОСОБА_6 повернувся після вчинення злочину, до них долучився ОСОБА_11 , який відпочивав за даною адресою, та на прохання ОСОБА_6 злив йому на закривавлені руки водою, таким чином змивши сліди злочину.

На запитання ОСОБА_11 звідки кров у ОСОБА_6 на руках та футболці, останній повідомив, що «він щойно завалив пацана».

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_6 вчинив вбивство, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що він щиро розкаявся у тих ударах, які завдав ОСОБА_10 . Разом з тим, вважає вирок суду першої інстанції незаконним в частині призначення йому покарання у зв`язку з його суворістю. Зазначає, що він був затриманий 07 вересня 2015 року, після чого перебував в ізоляторі тимчасового тримання та Рівненському слідчому ізоляторі. Просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Згідно ч.4 ст.70 КК України з урахуванням постановленого 19.05.2016 року вироку Рівненського районного суду Рівненської області шляхом поглинення менш суворого покрання більш суворим призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Зарахувати йому у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 07 вересня 2015 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вважає вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що суд в порушення положень ст.87 КПК України обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, а саме: протоколом огляду приміщень за адресою АДРЕСА_3 з додатками; висновком одорологічної експертизи №8/42 від 02.11.2015; протоколом огляду приміщень за адресою АДРЕСА_1 з додатками, оскільки огляд проводився без ухвали слідчого судді про надання такого дозволу. Також вважає, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 окремого процесуального значення в якості доказу не має. Крім того, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні, були нечіткими, неконкретними, суперечливими, не містили точного опису обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, у зв"язку з чим вважає, що немає підстав враховувати їх як належні і допустимі докази. Судом не взято до уваги те, що поведінка ОСОБА_6 є прийнятною, скарги та нарікання від оточуючих на нього відсутні, має зразкову поведінку за місцем тримання під вартою, проходить навчання та займається суспільно-корисною працею в учбово-виробничих майстернях, стягнень немає. 25.05.2016 за зразкову поведінку, дотримання вимог режиму тримання та добросовісне ставлення до виконання обов`язків чергового по камері ОСОБА_6 отримав подяку. Просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.115 КК України закрити у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи у суді і вичерпані можливості їх отримати.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо задоволення його апеляційної скарги та пом"якшення йому покарання з 10 років позбавлення волі до 7 років позбавлення волі; доводи захисника ОСОБА_7 щодо задоволення його апеляційної скарги, скасування вироку суду та закриття кримінального провадження у зв"язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 та вичерпанням можливостей їх отримати, думку прокурора ОСОБА_5 щодо залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

З положень статті 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено.

З вироку суду і матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд повно, всебічно і об"єктивно дослідив всі докази і обставини справи, дав їм належну правову оцінку і обгрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та правильність кваліфікації його дій.

Крім часткового визнання своєї вини ОСОБА_6 в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, повністю доведена зібраними по справі та перевіреними судом першої інстанції доказами, яким суд дав повну, всебічну оцінку і є обгрунтованими.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції вбачається, що він визнав факт нанесення ОСОБА_10 двох ударів кувалдою в область голови, але пояснив, що після нанесення ударів потерпілому останній був ще живий, тому не визнає своєї вини в частині заподіяння смерті ОСОБА_10 . Також визнав факти одночасного нанесення ним для ОСОБА_10 легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я під час розпивання спиртних напоїв на ґрунті особистих неприязних відносин. У вчиненому щиро розкаюється.

В суді апеляційної інстанції при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 визнав свою вину у нанесенні потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, в тому числі і двох ударів кувалдою в область голови потерпілого. Просив суд пом"якшити йому покарання з 10 років позбавлення волі до 7 років позбавлення волі.

З показань потерпілої ОСОБА_12 в суді першої інстанції вбачається, що померлий ОСОБА_10 є її сином. Син був інвалідом дитинства 2-ої групи. Його стосунки з ОСОБА_6 були напружені із-за конфлікту її сина з матір`ю ОСОБА_13 . По цьому факту ОСОБА_6 раніше побив її сина ОСОБА_14 . Просила суд покарати винного згідно вимог закону.

Свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції підтвердив факт нанесення ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_10 ударів руками і ногами в обличчя та передню частину тулуба, а також нанесення ОСОБА_6 двох ударів кувалдою по голові ОСОБА_10 , від чого останній впав та лежав ближче до виходу із гаража. Кувалда знаходилась у гаражі на верстаку. Після цього він намагався заспокоїти ОСОБА_6 , і вони разом пішли по місцю його проживання, що в АДРЕСА_1 .

З показань свідка ОСОБА_11 в суді першої інстанції вбачається, що коли до хати повернувся ОСОБА_6 , то він звернув увагу на те, що його руки були по лікті в крові. Він запитав у ОСОБА_6 , що трапилось, на що ОСОБА_6 відповів, що це не важливо, бо він щойно завалив пацана. Потім він злив йому на руки води і той їх помив.

З показань свідка ОСОБА_8 в суді першої інстанції вбачається, що 06.09.2015 року він перебував у себе вдома за адресою АДРЕСА_3 . Близько 15-ї години він разом з ОСОБА_10 розпивали спиртне у нього в гаражі. Через деякий час до них прийшли його знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 і вони всі разом продовжили застілля. Через деякий час він сильно сп"янів та пішов відпочивати, а ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишилися далі розпивати спиртне. Коли він прокинувся близько 18-ї години та зайшов в гараж, то побачив тіло ОСОБА_10 без ознак життя, про що відразу повідомив міліцію.

Крім того, при ухваленні вироку, після повного дослідження та відповідної оцінки, суд обґрунтовано врахував наступне: заяву ОСОБА_8 від 06.09.2015 про надання дозволу на проведення огляду будинковолодіння (т.1 а.к.п.13); протокол огляду місця події від 06.09.2015 року, фототаблицю до нього та компакт-диск з відеозаписом проведення огляду місця події (т.1 а.к.п.16-40); заяву ОСОБА_9 про надання дозволу на огляд належного йому житлового приміщення за адресою АДРЕСА_4 (т.1 а.к.п.41); протокол огляду місця події від 07.09.2015 року, яким є помешкання ОСОБА_9 з фототаблицею до нього (т.1 а.к.п.42-48); протокол огляду трупа ОСОБА_10 з з фототаблицею до нього (т.1 а.к.п.64-74); копію лікарського свідоцтва про смерть №94 (т.1 а.к.п.75); висновок експерта №94 від 6.10.2015 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, виявлені на голові ОСОБА_10 , виникли від двох травматичних дій /ударів/ твердим тупим знаряддям з обмеженою контактуючою поверхнею, подібною до трьохгранного ребра, що цілком можливо при нанесенні ударів металевою частиною кувалди, яка була представлена слідчим для проведення експертизи, стосовно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння, і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті гр. ОСОБА_10 (т.1 а.к.п.77-80); висновок експерта №94 (додатковий) від 28.10.2015 року, згідно якого вбачається, що механізм виникнення тілесних ушкоджень, які розташовані в ділянках обличчя та волосистої частини голови у трупа ОСОБА_10 , який показав підозрюваний ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту, не суперечить судово-медичним даним їх виникнення (т.1 а.к.п. 89-91); висновки експерта №2.2-223/15 та № 2.2-222/15 (т.1 а.к.п.190-193, 201-204); висновки експерта №2.2-234/15 від 11.11.2015 року, №8/42 від 02.11.2015 року, №169-мк від 30.10.15 року (т.1 а.к.п.216-221, т.2 а.к.п.5-10, 12-14); слідчий експеримент, зафіксований на компакт диску, під час якого ОСОБА_6 добровільно в присутності понятих та захисника розповів та показав, яким чином та при яких обставинах ним було вчинено вбивство ОСОБА_10 (т.2 а.к.п.46); протокол проведення слідчого експерименту із свідком ОСОБА_9 від 11.09.2015 року, під час якого ОСОБА_9 в присутності понятих розповів та показав при яких обставинах 06.09.15 року в гаражі гр. ОСОБА_8 обвинувачений ОСОБА_6 наносив тілесні ушкодження ОСОБА_10 , в результаті яких останній помер (т.2 а.к.п.25).

Наведені у вироку суду докази повністю узгоджуються між собою, не містять суперечностей та в своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Суд обґрунтовано взяв до уваги досліджені докази, оскільки не встановлено підстав вважати їх недостовірними.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що здобуті під час досудового розслідування та досліджені під час судового провадження в суді першої інстанції докази є достовірними і такими, що обґрунтовано підтверджують наявність складу кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що суд в порушення положень ст.87 КПК України обґрунтував свої висновки недопустимими доказами, а саме: протоколом огляду приміщень за адресою АДРЕСА_3 з додатками; висновком одорологічної експертизи №8/42 від 02.11.2015; протоколом огляду приміщень за адресою АДРЕСА_1 з додатками, оскільки огляд проводився без ухвали слідчого судді про надання такого дозволу, на думку колегії суддів є безпідставними, та детально спростовуються у вироку суду, зокрема, судом зазначено, що огляд приміщень проводився з дозволу їх власників, що передбачається положеннями КПК України.

Покликання захисника в апеляційній скарзі на те, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 окремого процесуального значення в якості доказу не має, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки слідчий експеримент передбачений статтею 240 КПК України і є відповідно до глави 20 КПК України однією з слідчих дій, що узгоджується з статтею 84 КПК України, згідно якої доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку.

Твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні, були нечіткими, неконкретними, суперечливими, не містили точного опису обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, у зв"язку з чим немає підстав враховувати їх як належні і допустимі докази, колегія суддів вважає необгрунтованим та таким, що не узгоджується з матеріалами справи та протирічить положенням статей 85-87 КПК України.

Покликання захисника про те, що судом не взято до уваги поведінку ОСОБА_6 та характеризуючі матеріали на нього, є безпідставними, не підтверджуються доказами та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказам і вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, суд при призначенні покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції в повній мірі було враховано особу обвинуваченого, обставини вчинення злочину, що він неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставину, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Суд обрав ОСОБА_6 покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.115 КК України, яке з врахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, за якого було позбавлено життя людини, інваліда дитинства, не можна вважати надто суворим і несправедливим. За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 в його апеляційній скарзі щодо пом"якшення йому покарання з 10 років позбавлення волі до 7 років позбавлення волі задоволенню не підлягають.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження істотних порушень вимог КПК України та закону про кримінальну відповідальність, які могли б вплинути на правильність висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого, не встановлено.

Будь-яких порушень кримінального чи кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування вироку суду, колегія суддів не вбачає, а тому залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а вирок суду вважає законним та обґрунтованим.

Крім того, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі щодо зарахування йому у строк покарання строку попереднього ув`язнення з 07 вересня 2015 року на підставі ч.5 ст.72 КК України є обгрунтованими, а тому апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :
Вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 24 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 07 вересня 2015 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання його попереднє ув`язнення з 07 вересня 2015 року по 09 березня 2017 року, та зарахувати йому на підставі ч.5 ст.72 КК України цей строк із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий суддя: _________________ ОСОБА_1

Судді:__________________С. ОСОБА_15 .Я.Іващук