УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу гр. ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга гр. ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГУ НП у м. Києві у кримінальному провадженні № 120 141 000 100 021 51 щодо неповернення тимчасово вилучених коштів.

Скарга обґрунтована тим, що у 2011 році у заявника викрадені грошові кошти у сумі 15 тис. дол. США та 10 тис. Євро, не дивлячись на те, що у працівників міліції були достатні дані для розкриття злочину, до теперішнього часу особи, які вчинили злочин, працівниками Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві не встановлені, досудове розслідування зупинене. Внаслідок цього завдана заявникові шкода не компенсована.

У зв`язку з цим гр. ОСОБА_3 10.06.2016 звернувся до Генеральної прокуратури України з проханням пред`явити позов до Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві з метою відшкодування потерпілому ОСОБА_3 завданих збитків. Вказану заяву Генеральна прокуратура України переслала до прокуратури м. Києва, остання направила її до Головного управління НП у м. Києві.

Не дивлячись на те, що Генеральна прокуратура України доручала прокуратурі м. Києва проінформувати заявника про прийняте рішення, будь-якої відповіді на свою заяву ОСОБА_3 на день звернення зі скаргою до слідчого судді не отримав.

Вважаючи наведене бездіяльністю, заявник просив встановити даний факт судовим рішенням.

У судовому засіданні гр. ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених у ній підстав, додатково пояснивши, що компенсувати завдану йому майнову шкоду повинні працівники Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві, оскільки потерплий своєчасно повідомив їм номер автомобіля, на якому пересувались злочинці. Завдяки цьому було встановлено, що вказаний транспортний засіб взятий у пункті прокату. І за умови оперативного реагування працівників міліції, була можливість затримання причетних до злочину осіб. Однак внаслідок бездіяльності відповідні заходи не вжиті.

Слідчий ГУ НП у м. Києві до суду не прибув, про наявність поважних причин неявки суд не повідомив. Відсутність слідчого згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, заслухавши заявника, дослідивши скаргу та долучені до неї документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.131 КПК тимчасове вилучення майна віднесене до заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст. 167 КПК тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває певні речі, предмети, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ними до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 статті 167 КПК визначено, що тимчасово вилученим майном можуть бути речі, підшукані, виготовлені як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення або зберегли на собі його сліди; призначалися для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Як встановлено ст. 168 КПК, тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому ст. 207, 208 КПК, а також під час обшуку та огляду. При цьому зазначені особи зобов`язані негайно скласти відповідний протокол, копію якого надати особі, у якої вилучено майно.

Отже, тимчасово вилученим майном є речі, предмети, документи, гроші, які у встановленому процесуальним законом порядку перейшли під контроль слідчого, прокурора або особи, яка затримала підозрюваного.

Також законом передбачені підстави та порядок повернення тимчасово вилученого майна. Вказані дії вчиняються за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення безпідставним; за ухвалою слідчого судді або суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у разі скасування арешту майна тощо.

У силу наведеного не мають статусу тимчасово вилучених викрадені грошові кошти, тобто ті, які не вилучались слідчим, прокурором або іншими особами, і не перебувають у їх фактичному володінні.

Таким чином, можливість оскарження бездіяльності слідчого або прокурора щодо неповернення тимчасово вилученого майна не покликана забезпечити повернення викрадених коштів, які по теперішній час протиправно знаходяться у невстановлених осіб.

Отже в даному випадку бездіяльність слідчого та прокурора відсутня, що не дає слідчому судді підстав для позитивного вирішення скарги.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги гр. ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, керуючись ст. 131, 167-169 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в :
У задоволенні скарги гр. ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГУ НП у м. Києві у кримінальному провадженні № 120 141 000 100 021 51 щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1