Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/4619/13-к
У Х В А Л А

Іменем України

02.07.2013 року м. Полтава

Слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави Яковенко Н.Л., при секретарі Бондаренко О.О., розглянувши скаргу голови Громадської організації «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :

Голова ГО «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 26 червня 2013 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави зі скаргою на постанову старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2 про закриття кримінального провадження № 000171 від 06 червня 2013 року, де він є заявником.

В поданій скарзі посилався на те, що до громадської організації з колективним зверненням звернулися батьки учнів Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради. Під час перевірки викладених у зверненні фактів громадською організацією виявлені порушення законів України першим заступником голови Полтавської обласної ради ОСОБА_3

Заявник вказував, що громадською організацією була направлена заява про кримінальне правопорушення, на підставі якої 15 травня 2013 року було розпочате досудове розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365 та ч. 1 ст. 172 КК України. 06 червня 2013 року старшим слідчим прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2 кримінальне провадження закрите на підставі відсутності в діях ОСОБА_3 ознак кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що слідчий не мала підстав для закриття кримінального провадження.

В поданій скарзі голова ГО «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 просив скасувати постанову старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2 від 06 червня 2013 року про закриття кримінального провадження № 0000171, матеріали направити прокурору Київського району м. Полтави для проведення досудового розслідування.

На судовий розгляд скарги заявник ОСОБА_1 не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, клопотань не подавав.

За таких обставин, враховуючи, що особа є належно повідомленою про час та місце розгляду скарги, враховуючи встановлені нормами ст. 306 КПК України строки для розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу без участі заявника.

Відповідно до норм ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги не здійснювалося у звязку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у розгляді.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000171, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено дослідженими матеріалами, постановою старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2 від 06 червня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 15 травня 2013 року, закрито у звязку з відсутністю у діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 172 КК України.

Згідно положень п.4 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій,службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Як встановлено, в поданій до Управління Служби безпеки України в Полтавській області 14 травня 2013 року заяві про вчинення злочину, заявник ОСОБА_1 вказував, що виконуючий обовязки голови Полтавської обласної ради ОСОБА_3, видаючи 26 жовтня 2012 року розпорядження № 116 «Про розірвання контракту з начальником Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради», скоїв діяння з ознаками злочину, передбаченого ст. 365 КК України та ст. 172 КК України.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження встановлено, що органами досудового розслідування в повній мірі перевірено викладені в заяві факти та встановлено, що 26 жовтня 2012 року перший заступник голови Полтавської обласної ради ОСОБА_3, виконуючи обовязки голови Полтавської обласної ради, видав розпорядження № 166, яким було звільнено ОСОБА_4, начальника Кременчуцького ліцею з посиленою військовою підготовкою Полтавської обласної ради з займаною посади та розірвано з ним трудовий контракт відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України на підставах, передбачених контрактом.

З тексту розпорядження вбачається, що воно прийнято відповідно до норм ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 ст. 36, ст.ст. 147-149 КЗпП України, пунктів 5.2., 5.3. укладеного з ОСОБА_4 контракту та на підставі подання Головного управління освіти і науки облдержадміністрації від 26 жовтня 2012 року № 03-04-06/3136, № 127-к, листа директора Комунальної установи «Центр фінансово-статистичного аналізу та матеріально-технічного забезпечення освітніх закладів» Полтавської обласної ради від 10.10.2012 року № 01-01/29, акту проведення службового розслідування.

Полтавська обласна рада своїм рішенням тридцятої сесії шостого скликання від 14 листопада 2012 року затвердила розпорядження голови обласної ради, в тому числі і про розірвання контракту з начальником Кременчуцького ліцею з посиленою військовою підготовкою Полтавської обласної ради» № 166 від 26 жовтня 2012 року.

Також дослідженими матеріалами встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 березня 2013 року, яке вступило в законну силу, в задоволенні позову ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, Департаменту управління освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконними розпоряджень та наказів, про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та морального відшкодування відмовлено.

Судовими рішеннями встановлено, що розпорядженням № 166 від 26 жовтня 2012 року Полтавська обласна рада, від імені якої діяв ОСОБА_3, правильно прийшла до висновку про розірвання трудового контракту з ОСОБА_4 та звільнення його з посади начальника Кременчуцького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою Полтавської обласної ради.

Встановивши дані обставини, старшим слідчим прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, оцінено зібрані в кримінальному провадженні № 0000171 докази з точки зору достатності та взаємозв'язку та прийнято відповідне обґрунтоване процесуальне рішення щодо закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про відмову у задоволенні скарги.

В результаті розгляду скарги голови ГО «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження встановлено, що постанова старшого слідчого прокуратури Київського району м. Полтави ОСОБА_2 від 06 червня 2013 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 15 травня 2013 року у звязку з відсутністю у діях складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 172 КК України, прийнята на підставі та в межах повноважень слідчого. Оскаржуване рішення слідчого ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

Тому суд приходить до висновку, що скарга голови ГО «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 є необґрунтованою, в задоволенні скарги слід відмовити.

Твердження заявника в поданій до суду скарзі про те, що голові обласної ради не надано права одноособово призначати та звільняти з посади керівника комунального підприємства, а також про те, що в порушення трудового законодавства в розпорядженні голови обласної ради № 166 від 26 жовтня 2012 року та в наказі від 26 жовтня 2012 року не зазначені конкретні підстави, передбачені п. 5.3. контракту, що стали підставою для звільнення ОСОБА_4 з посади не заслуговують на увагу.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження підтверджується, що правомірність звільнення ОСОБА_4 з посади встановлено судовими рішеннями, які вступили в законну силу.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Окрім того, щодо преюдиціальності обставин, встановлених судовим рішенням, яке набрало законної сили, Верховний Суд України, як найвищий судовий орган у системі судів загальної юрисдикції, неодноразово висловлювався про обов'язковість прийняття судом, що розглядає справу, тих обставин та доказів, які раніше були встановлені судовим рішенням у будь-якій іншій справі, що набрали законної сили.

Тому в даному випадку, при вирішенні заяв ОСОБА_1, є обовязковими обставини, що вставлені рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 01 березня 2013 року, яке вступило в законну силу, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 до Полтавської обласної ради, Департаменту управління освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації про визнання незаконними розпоряджень та наказів, про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу та морального відшкодування відмовлено.

Посилання скаржника в поданій скарзі на те, до слідчим не були допитані в якості свідків особи, зазначені потерпілим ОСОБА_4 під час допиту 27 травня 2013 року, не спростовують обґрунтованість прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому суд виходить з того, що слідчий в кримінальному провадженні в силу норм ст. 40 КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності, уповноважений приймати рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України. При цьому слідчий оцінює докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Керуючись ст. ст. 303 310, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги голови ГО «Українське обєднання військовослужбовців» ОСОБА_1 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пяти днів безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя Н.Л.Яковенко