АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4575/16-к Номер провадження 11-кп/786/956/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15.06.2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів;

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Мотивуючи своє рішення, суддя врахував особу засудженого, те, що засуджений ОСОБА_7 бажання працювати не виявляє, а тому, з огляду на матеріали особової справи, дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, до апеляційного суду з апеляційною скаргою, звернувся засуджений ОСОБА_7 , в якій просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вказує на те, що він добре зарекомендував себе та позитивно характеризується, неодноразово звертався до посадових осіб установи з метою його працевлаштування, але йому відмовляли.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав рішення суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, суд першої інстанції всебічно та об`єктивно дослідив дані про особу засудженого, зокрема його поведінку під час утримання в слідчому ізоляторі м. Полтави, де за час утримання ОСОБА_7 порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав, поведінку за час відбування покарання в Кременчуцькій виправній колонії № 69, де він характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня, стягнень та заохочень не має, бажання працювати не виявляє.

Суд вірно дійшов висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Не знайшли свого підтвердження, під час перевірки матеріалів провадження та особової справи засудженого ОСОБА_7 , доводи засудженого щодо його бажання працевлаштуватись та звернень з цього приводу до посадових осіб установи в якій він відбуває покарання.

Таким чином, виходячи з положень ст. 81 КК України, та постанови Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р., враховуючи всі дані які характеризують особу засудженого в сукупності, неможливо переконливо стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду законною і приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4