Справа № 675/328/17
Провадження № 1-в/675/181/2017
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" березня 2017 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника установи ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізяславі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завизів Острозького району Рівненської області, українця, громадянина України, такого, що відбуває покарання в Замковій виправній колонії у Хмельницькій області (№58), про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
В С Т А Н О В И В :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, за яким один день попереднього ув`язнення слід перераховувати за два дні позбавлення волі.
У судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, уточнивши строк попереднього ув`язнення, який необхідно зарахувати в строк відбуття покарання - з 22 квітня 2013 року до 12 червня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Прокурор підтримав заявлене засудженим клопотання щодо зарахування в строк відбуття покарання засудженого строк його попереднього ув`язнення в частині - з 22 квітня 2013 року по 23 грудня 2013 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Представник Замкової виправної колонії №58 поклався на думку суду.
Заслухавши пояснення засудженого, представника установи, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , суд знаходить, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
На даний момент ОСОБА_5 відбуває покарання на підставі вироку Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року, відповідно до якого засуджений за ч.2 п.1 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 - VIII, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.
У тексті закону відсутнє посилання як на покарання у виді «довічного позбавлення волі», так і на покарання у виді «позбавлення волі на певний строк», законодавець обмежився загальною фразою «позбавлення волі». Аналогічно законодавець не вказав на неможливість застосування цього закону до певної категорії засуджених осіб у залежності від призначеного покарання.
Таким чином, суд приходить до висновку, що суб`єктом, до якого можливо застосування вказаного закону, є будь-яка особа, яка перебувала під вартою під час слідства та до вступу вироку у законну силу.
Відповідно до ст.ст.50, 51 КК України покарання у виді позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчинені злочину, які обидва мають початок строку відбуття покарання, яке встановлює суд у вироку.
Було б неправильним вважати, що довічне позбавлення волі та позбавлення волі на певний строк не є тотожними поняттями, тобто це покарання у виді позбавлення волі, які різняться наявністю чи відсутністю кінцевого терміну відбуття покарання та режимом відбуття покарання, яке регламентується КВК України.
Підтвердження цієї позиції законодавця міститься у наступному.
Зміст ст.64 КК України є логічним продовженням змісту ст.63 КК України. Так в ст.64 КК України відсутнє посилання, що покарання у виді довічного позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до виправної колонії максимального рівня, в той час, як ст.63 К України містить посилання на те, що вказане покарання полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Виконання покарання у виді довічного позбавлення волі регулюється главою 22 КВК України, яка передбачає виникнення у такої категорії засуджених певних прав, після відбуття останніми певного строку покарання, яким є покарання саме у виді довічного позбавлення волі.
Таким чином, суд вважає, що законодавцем не заборонено застосування до осіб, яким призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, ч.5 ст.72 КК України, так як таке зарахування не встановлює строковість призначеного покарання, не скорочує та не змінює термін відбуття покарання, але може впливати на строк, з якого особа має можливість на реалізацію певних прав, передбачених главою 22 КВК України, зокрема, права при сумлінній поведінці і ставленні до праці після відбуття п`яти років строку покарання засудженому може бути дозволено брати участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру (ч.6 ст.151 КВК України). Засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання (ч.7 ст.151 КВК України).
Згідно з п.4 Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 року №223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Застосування до ОСОБА_5 , засудженого до довічного позбавлення волі, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року № 838 - VIII не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбування покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.
Крім того, слід зазначити, що за відсутністю прямої заборони застосування ч.5 ст.72 КК України до осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, практика відмови у такому зарахуванні може свідчити про дискримінацію, яка у будь-яких своїх проявах заборонена як національним законодавством, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
З матеріалів особової справи засудженого, зокрема з протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 22 квітня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_5 22.04.2013 року було затримано працівниками оргнів внутрішніх справ.
23.04.2013 року ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області щодо ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 23.12.2013 року, ОСОБА_5 засуджено за ч.2 п.1 ст.115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі, строк покарання визначено рахувати з 22 квітня 2013 року.
Відповідно до розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, від 04.02.2014 року №1-кп/679/68/2013, вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 04.10.2013 року щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 23.12.2013 року.
Отже, до строку позбавлення волі ОСОБА_5 за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення з 22 квітня 2013 року по 23 грудня 2013 року включно.

Посилання ж ОСОБА_5 на той факт, що в строк відбуття покарання слід зараховувати строк до моменту винесення ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.06.2014 року, якою залишено в силі судові рішення попередніх інстанцій в його справі, судом відхиляється, як безпідставне, враховуючи наступне.

Так, відповідно до правил, встановлених ч.5 ст.72 КК України, судом зараховується у строк відбування покарання строк саме попереднього ув`язнення. Водночас у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. А як вже зазначалось, вирок щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 23.12.2013 року, тобто період з 24.12.2013 року по 12.06.2014 року не може бути зарахований до строку відбування покарання відповідно до приписів ч.5 ст.72 КК України, так як не вважається строком попереднього ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 ч.5 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити частково.
Зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_5 з 22 квітня 2013 року по 23 грудня 2013 року включно в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1