УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
за участю захисника: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Києва, громадянки
України, одруженої, з вищою освітою, працюючої
головним спеціалістом Голосіївського відділення
Київського міського центру зайнятості, проживаючої та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191ч.2, 191ч.3, 366ч.1 КК України,-
Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування обвинувачена та захисник отримали.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва у вказаному кримінальному провадженні було призначене підготовче судове засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги кримінального процесуального закону та обвинувальний акт складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, крім того посилається на відсутність підстав для закриття кримінального провадження чи повернення обвинувального акту.
Представник потерпілого, будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого судового засідання в судове засідання не з`явився, а тому, відповідно до положень ст.325 КПК України, суд вважає можливим проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні у відсутність представника потерпілого.
Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про повернення обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування прокурору, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального закону України та порушенням в ході досудового розслідування норм кримінального процесуального закону. Так, обгрунтовуючи клопотання, захисник послалась на те, що, незважаючи на повернення обвинувального акту прокурору через відсутність формулювання обвинувачення, новий обвинувальний акт, що надійшов до суду також не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, обвинувальний акт всупереч підпункту 3 п.2 ст.291 КПК України не містить повних відомостей про представника потерпілого. Крім того, потерпілим у даному кримінальному провадженні було визнано юридичну особу Комунальне підприємство «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної в м.Києві ради, при цьому представником потерпілого був визнаний ОСОБА_6 , який не є адвокатом та станом на момент визнання його представником потерпілого та станом на момент складання обвинувального акта, згідно довіреності, був працівником іншої юридичної особи Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва». Також, згідно мотивів клопотання адвоката, обвинувальний акт містить дані, про те, що старшим прокурором Дніпровського району м.Києва ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на користь держави в особі Комунального підприємства Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у м.Києві ради, який поданий прокурором в порядку ст.128 КПК України, разом з тим, звернення прокурора в інтересах держави з таким позовом до суду суперечить вимогам ч.3 ст.128 КПК України, оскільки КП «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у м.Києві ради не здійснює жодні державні функції та не представляє інтереси держави. Крім того, в обґрунтування клопотання адвокат зазначила, що формулювання обвинувачення є неконкретним, не зазначено час вчинення кримінальних правопорушень, а також містить суперечливі дані в частині завданої шкоди, яка відповідно до викладу обвинувачення завдана одночасно, як юридичній особі, так і державі, в тому числі комунальній власності, що вказує на те, що органом досудового розслідування так і не було встановлено, яким саме суспільним інтересам було завдано шкоду, що є обставиною, яка натомість є вирішальною при визначенні кримінально-правової кваліфікації кримінальних правопорушень. Поряд з цим, мотивуючи клопотання, захисник також послалась на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, вимогам КПК України, оскільки в реєстрі не в повній мірі відображені відомості про окремі процесуальні дії та рішення, прийняті під час досудового розслідування, зокрема відсутні відомості про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не вказано час проведення процесуальних дій, відсутні відомості про закінчення досудового розслідування.
Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала клопотання свого захисника.
Обговоривши в підготовчому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про повернення прокурору обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, у зв`язку з їх невідповідністю вимогам КПК України, вислухавши думку обвинуваченої, вислухавши думку прокурора, яка заперечила проти повернення обвинувального акту та проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 , вивчивши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до наступного.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення особі відповідно до обвинувального акта, що є межами судового розгляду.
Обвинувальний акт повинен містити відомості, зазначені в ч.2 ст.291 КПК України, зокрема:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження.
Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191ч.2, 191ч.3, 366ч.1 КК України.
Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. У ньому підводяться підсумки розслідування і формулюється обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого направляється до суду і визначається коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду. Обвинувальний акт є необхідним також для того, щоб обвинувачений міг підготуватися до захисту.
Відповідно до положень п.13 ч.1 ст.3 КПК України визначено, що обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку встановленому цим Кодексом. Поряд з цим, ч.1 ст.11 КК України встановлено, що злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Поряд з цим, вимогами п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначено, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 квітня 2008 року зазначив, що у контексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`яснення «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінські проти Австрії). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Песільє та Сассі проти Франції»).
Разом з тим, в обвинувальному акті, всупереч положень ч.2 ст.291 КПК України, відсутній виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень із зазначенням події злочинів, обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу їх вчинення, мотивів і наслідків злочинів, які прокурор вважає встановленими як такі, що вказують на наявність в діях ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.191ч.2, 191ч.3, 366ч.1 КК України, та на підставі яких формулювалось в подальшому обвинувачення щодо останньої та визначалась правова кваліфікація кримінального правопорушення.
Крім того, в обвинувальному акті у формулюванні обвинувачення не зазначено ряд обставин, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, зокрема: мотиви, якими керувалась ОСОБА_5 як службова особа при видачі завідомо неправдивих документів та при внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також спрямованість умислу останньої.
Крім того, обвинувальний акт є незрозумілим, оскільки як серед викладу обставин, так і у формулюванні містить суперечливі дані в частині завданої шкоди, яка відповідно до викладу обвинувачення завдана одночасно, як юридичній особі, так і державі, в тому числі комунальній власності, що вказує на те, що органом досудового розслідування так і не було встановлено, яким саме суспільним інтересам було завдано шкоду, що є обставиною, яка натомість є вирішальною при визначенні кримінально-правової кваліфікації кримінальних правопорушень.
Також, формулювання обвинувачення є неконкретним, оскільки не містить часу вчинення кримінальних правопорушень.
Поряд з цим, слід зазначити, що обвинувальний акт всупереч підпункту 3 п.2 ст.291 КПК України не містить повних відомостей про представника потерпілого. Крім того, потерпілим у даному кримінальному провадженні було визнано юридичну особу Комунальне підприємство «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної в м.Києві ради, при цьому представником потерпілого був визнаний ОСОБА_6 , який не є адвокатом та станом на момент визнання його представником потерпілого та станом на момент складання обвинувального акта, згідно довіреності, був працівником іншої юридичної особи Комунального підприємства «Керуюча дирекція Дніпровського району м.Києва».
Разом з тим, обвинувальний акт містить дані, про те, що старшим прокурором Дніпровського району м.Києва ОСОБА_7 заявлено цивільний позов на користь держави в особі Комунального підприємства Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у м.Києві ради, який поданий прокурором в порядку ст.128 КПК України.
Однак, звернення прокурора в інтересах держави з таким позовом до суду суперечить вимогам ч.3 ст.128 КПК України, оскільки КП «Фінансово-розрахунковий центр «Дніпровський» Дніпровської районної у м.Києві ради, згідно з даними обвинувального акту, не здійснювало державні функції та не представляло інтереси держави.
Відповідно до вимог ст.ст.91, 374 КПК України подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення) є предметом обов`язкового доказування у кримінальному провадженні та у разі визнання особи винуватою підлягають зазначенню у мотивувальній частині вироку.
Вищезазначені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення, на підставі якого обвинувальний акт у кримінальному провадженні направляється до суду, свідчить про те, що органом досудового розслідування не в повній мірі визначено коло обставин, що підлягають дослідженню під час судового розгляду та впливають на визначення правової кваліфікації даного кримінального правопорушення, що перешкоджає призначенню судового розгляду, під час якого передбачено оголошення обвинувального акту та роз`яснення суті обвинувачення, яке в такому формулюванні не може бути зрозумілим обвинуваченій особі, що тягне за собою порушення права на захист, оскільки обвинувальний акт є необхідним для підготовки до захисту.
Крім того, наведені суперечності та неконкретність формулювання обвинувачення позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченої з огляду на положення ч.1 ст.337 КПК України.
Поряд з цим, слід зазначити, що при зверненні до суду з обвинувальним актом до обвинувального акту додаються документи, зазначені в ч.4 ст.291 КПК України, зокрема реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до вимог ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Однак, як вбачається з даних реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акту, в ньому не повній мірі відображені відомості про окремі процесуальні рішення, прийняті під час досудового розслідування.
Зокрема, в реєстрі матеріалів досудового розслідування містяться дані про внесення відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування 03 липня 2014 року та 29 серпня 2014 року за ст.ст.191ч.2, 191ч.3, 366ч.1 КК України, однак слідчий зазначивши правову кваліфікацію не вказав щодо кого саме були внесені такі відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Крім того, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано час проведення процесуальних дій, в тому числі відсутні відомості про закінчення досудового розслідування.
Вищенаведене свідчить про порушення вимог кримінального процесуального кодексу України, а тому суд приходить до висновку про необхідність повернення прокурору на підставі ч.3 ст.314 КПК України обвинувального акту з реєстром матеріалів досудового розслідування, як такого, що не відповідає вимогам закону.
За таких обставин, керуючись вимогами ст.ст.109, 110, 290, 291, 293, 314, 315, 372, 376, КПК України, суд,-
Повний текст ухвали буде проголошено 20.09.2016 року о 14 годині 50 хвилин.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м.Києва протягом 7-ми днів з дня її оголошення.

Суддя: