Справа № 138/2211/16-к
Провадження №11-кп/772/1327/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 грудня 2016 року м. Вінниця

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого- судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянув «13» грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000412 від 03.05.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Іракліївка Могилів-Подільського
району Вінницької області, українки, громадянки
України, працюючої молодшою
медичною сестрою терапевтичного
відділення Мурованокуриловецької ЛПЛ, раніше
не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченої: ОСОБА_6
захисника адвоката: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою прокурора Могилів Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Могилів Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Судом встановлено, що 30.04. 2016 року біля 18 год.00 хв. ОСОБА_6 , разом із своїм чоловіком ОСОБА_10 та сином ОСОБА_11 прибули до с. Іракліївка Могилів-Подільського району Вінницької області та на дорозі поблизу будинку АДРЕСА_1 зустріли місцевого жителя ОСОБА_12 .
ОСОБА_6 було відомо, що ОСОБА_12 вкотре намагався вчинити крадіжку в її домоволодінні в с. Іракліїївка, тому між ними виникла суперечка, в результаті чого ОСОБА_12 виправдовувався, що крадіжки він не вчиняв, та намагався обійняти та привітатись із обвинуваченою на що остання, знаходячись навпроти ОСОБА_12 на відстані витягнутої руки, з прикладанням значної сили, штовхнула останнього долонями обох рук в грудну клітину, від чого він впав на землю.
Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, з прикладанням значної фізичної сили ОСОБА_6 нанесла ОСОБА_12 , який лажав на землі, три удари ногою, взутою у кросівок у ділянку сідниць, три аналогічних удари в потиличну ділянку голови та три аналогічних удари в ділянку обличчя з права, чим спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження від яких помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно висновку судово-медичної екпертизи № 150 від 01.06.2016 року на тілі трупу ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження6 синці на шкірі лівої щоки з переходом до нижнього краю нижньої повіки лівого ока, на нижній та верхній губі зліва, в ділянці підборіддя зліва біля нижнього краю, в лобній ділянці голови справа, в ділянці лівої скроні, по зовнішній поверхні лівої вушної раковини, на лівому скаті носа, крапкові синці на лівій щоці, поверхнева ранка на зовнішньому краю лівої брови, крововилив в м`які тканини голови лобної дільниці справа та зліва, крововилив під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку в ділянці склепіння та основи головного мозку загалом об`ємом 200 мл з стисненням речовини головного мозку правої півкулі та дислокацією речовини головного мозку вліво.
Смерть ОСОБА_12 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку правої півкулі головного мозку з стисненням речовини правої півкуліголовного мозку та дислокацією речовини головного мозку вліво. Дане тілесне ушкодження, як небезпечне до життя на час його утворення носить ознаку тяжких тілесних ушкоджень, між ним та смертю ОСОБА_12 є причинний зв`язок.
Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2016 рок ОСОБА_6 визнана виною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України , та згідно ст. 69 КК України їй призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75, п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено їй іспитовий строк на 3 роки та покладено на неї обов`язки:
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про міну місця проживання;
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішена доля речових доказів.
Не погодившись із вироком суду прокурор Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_13 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09.08.2016 року скасувати частково у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність.
Ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на 7 років. В решті вирок залишити без змін.
Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання не врахував тяжкості вчиненого злочину, крім того судом за відсутності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину застосовано ст. 69 КК України, в умовах коли така бути застосована не могла.
Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який підтримав апеляцію у повному обсязі, думку обвинуваченої та в її інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти апеляції прокурора, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України розглядалось відповідно до ст. 349 КПК України.
Суд першої інстанції, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники процесу зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Учасниками процесу висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину не оспорюються, разом з тим вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 121 КК України, - як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.
Згідно ч.2 ст. 409 КПК України підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Статтею 414 КПК України визначено, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею ( частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Разом з тим, суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під часта після вчинення злочинних дій тощо.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно 75 КК України суд може звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Апеляційний суд вважає, що рішення про призначення ОСОБА_6 покарання з урахуванням ст.75 КК України є безпідставним та невмотивованим, оскільки обставини, які визнані судом пом`якшуючими, не знижують ступінь тяжкості вчиненого настільки, що призначення покарання в межах санкції відповідної статті є недоцільним. Також судом першої інстанції не мотивовано чому обставини, які суд вважав пом`якшуючими та які стали підставою для застосування ст.75 КК України.
Як вірно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі , що положення ст. 69 КК України, яку суд першої інстанції застосував до обвинуваченої ОСОБА_6 , передбачає наявність особливих підстав, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Фактично обвинувачена ОСОБА_6 відшкодувала потерпілим 10 000 гривень на поховання ОСОБА_12 , , вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, вину визнала у повному обсязі, щиро розкаялася у скоєному, тому суд вважає за можливе залишити без змін в частині застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України.
Як вбачається із характеристики на обвинувачену ОСОБА_6 , яка була предметом дослідження в суді першої інстанції, остання працювала на посаді молодшої медичної сестри в Муровано- Куриловецькій лікарні планового лікування, що дає підстави вважати, що вона достовірно знала, які органи в людини є життєво важливими, разом з тим наносила численні удари ( 9) ногами по голові ОСОБА_12 , який ніякого супротиву їй не чинив.
Таким чином, суд виносячи вирок порушив вимоги ст.374 КПК України , ст. 65 КК України та призначив ОСОБА_6 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість та не є достатнім для виправлення та перевиховання останньої, тому вирок в цій частині підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , - задовольнити.
Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 09 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 , - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої.
Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням 69 КК України та призначити покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В решті вирок суду залишити без змін.
На вирок суду може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку суду.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом: