Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/369/16-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2016 року м. Олевськ
Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000521 від 09.08.2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не заміжньої, не працюючої, не інваліда, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України,

з участю сторін

кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

09 серпня 2016 року, об 15 годині 00 хвилин неповнолітня ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, із корисливих мотивів, знаходячись у відділі продажу жіночого одягу приміщення торгового центру «Уборть», який розташований по вул.Богдана Хмельницького, 1 в м.Олевську Житомирської області, де переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає і вони (дії) залишаються непоміченими, шляхом вільного доступу, міряючи в примірочному куточку зазначеного торгового центру футболки та спідницю, одягла на себе футболку коричневого кольору, і з метою приховати викрадене, поверх останньої надівши власне плаття, в якому прийшла до торгового центру, намагалася винести чуже майно, яке належить власнику торгового центру «Уборть» ОСОБА_7 , чим завдала потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на суму 225.00 грн., однак свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, не довела до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки під час спроби покинути відділ продажу жіночого одягу приміщення торгового центру «Уборть», була затримана продавцем іншого відділу цього ж центру.

Допитана у судовому засіданні за участю законного представника ОСОБА_6 , та захисника адвоката ОСОБА_5 , неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , після роз`яснення їй судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України визнала повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надала суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодилася на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім її особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і нею не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують її особу, пояснивши, що рішення її є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України їй зрозумілі. У вчиненому щиро розкаюється, розуміючи протиправність своїх дій, що були нею вчинені, запевнила суд, що вже зробила для себе відповідні висновки. Просить суд, зважаючи на її вік, вперше вчинила кримінальне правопорушення, повне визнання нею своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, її каяття у вчиненому, активне сприяння працівникам поліції у розкритті злочину, добровільного повернення викраденого майна власнику ОСОБА_7 ,застосувати до неї при призначенні кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення ст.69 КК України та призначити більш м`яке покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 , у судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву про розгляд кримінального провадження у її відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої ОСОБА_3 , не має (а.с.14). Зі згоди всіх учасників судового розгляду, суд проводить розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у відсутності потерпілої ОСОБА_7 , на підставі її заяви, що відповідає положенням ст.325 КПК України.

Враховуючи те, що неповнолітня обвинувачена ОСОБА_3 , повністю визнала свою винність у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння неповнолітньою обвинуваченою та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом неповнолітньої обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 .

Показання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , надані нею під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши неповнолітню обвинувачену та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінальних правопорушень середньої тяжкості, вчинене проти власності, що виразилося у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , у відповідності до ст.ст.65, 103 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене неповнолітньою кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого неповнолітньою кримінального правопорушення, обставини вчинення такого правопорушення, його тяжкість, ступінь здійснення злочинних намірів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої, особу винної, її вік та її ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, а також умови її життя і виховання, рівень розвитку.

Обставини, які пом`якшують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставини, які обтяжують покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинила кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується позитивно, умови її життя та виховання, зростає ублагополучній сім`ї, у задовільних матеріально-побутових умовах, рівень розвитку неповнолітньої відповідає віку, має самостійний доход (отримує кошти від підзаробітків, розмір яких складає зі слів законного представника 800.00 грн.), і з врахуванням вказаних вище декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, добровільне усунення заподіяної шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці та визнання своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, оскільки неповнолітнія ОСОБА_3 , надала показання, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, показання її були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про її не байдужість щодо вчиненого і наслідків, а також разом із конкретними обставинами справи, відсутністю тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відсутністю претензій потерпілої у зв`язку із добровільним усуненням завданої шкоди, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно-небезпечною особою, що також істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винної та думку прокурора і захисника щодо застосування до ОСОБА_3 , ст.69 КК України, суд приходить до висновку, що зазначені дані в їх сукупності дають можливість прийти до висновку про доцільність призначення неповнолітній ОСОБА_3 , кримінального покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України і призначення більш м`якого виду покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за якою вона притягується до відповідальності.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є необхідною і цілком достатньою для виправлення неповнолітньої ОСОБА_3 , та попередження вчинення нових злочинів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не обиралися.

На підставі наведеного та, керуючись ст.8 Конституції України, ст.ст.100, 314-318, 325, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 53, 98, 99, 65-67, 69, 103, ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та призначити їй за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу, у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510.00 (п`ятсот десять) грн.
Після набуття вироку законної сили речові докази по кримінальному провадженню, які за постановою «Про визнання та долучення до справи речових доказів» від 09.08.2016 року перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_7 , а саме: жіночу футболку коричневого кольору з оздобленням на плечах у вигляді камінців біло прозорого кольору - повернути власнику ОСОБА_7 .

Матеріали кримінального провадження № 0000521 залишити при обвинувальному акті, з подальшим їх зберіганні при кримінальному провадженні № 287/369/16-к.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженою ОСОБА_3 , в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1