У Х В А Л А

03.02.2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 за участі слідчого ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні засіданні в приміщенні суду в м. Ужгород клопотання старшого слідчого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_2 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий слідчого відділу слідчого управління прокуратури Закарпатської області радник юстиції ОСОБА_2 , за погодженням прокурора звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на на майно тимчасово вилучене під час обшуку 31.01.2017 по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження зазначає, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Закарпатської області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке 26.01.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, яким встановлено, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Мукачівської РДА в період із 27 по 31 січня 2017 року вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності.

01.02.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

31.01.2017 в ході обшуку по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено:

-частину предмету неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 1200 грн., 6-ть грошових купюр номіналом по 200 грн. серією та номером СБ3502412, ТГ5042837, УЛ4750860, ТГ5320344, АЄ5763833, ЄЮ5066698;

-зимні чоловічі черевики шкіряні чорного кольору, на придбання яких зі слів ОСОБА_3 він використав частину грошових коштів, які одержав від ОСОБА_4 27.01.2017.

Грошові кошти в сумі 1200 грн. є предметом неправомірної вигоди, а тому відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, є предметом кримінального правопорушення.
Слідчий вказує у клопотанні, що вказані у клопотанні грошові кошти будуть мати значення у кримінальному провадженні як речовий доказ; вказані чоловічі черевики були придбані за частину одержаної від ОСОБА_4 неправомірної вигоди, а тому відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення.

У засіданні слідчий підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засіданні не з`явився, хоч належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, причина неявки суду невідома.

Заслухавши пояснення слідчого та дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

У провадженні слідчого відділу прокуратури Закарпатської області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 - ч. 3 ст. 368 КК України, відомості про яке 26.01.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032, яким встановлено, що ОСОБА_3 , працюючи на посаді головного спеціаліста відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства, будівництва та інфраструктури Мукачівської РДА в період із 27 по 31 січня 2017 року вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності.

01.02.2017 ОСОБА_3 повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 368 КК України.

31.01.2017 в ході обшуку по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 було вилучено речі, вказані у клопотанні.

Сторона кримінального провадження вказує на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру

щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Ч. 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий в судовому засіданні вказує на те, що вилучені речі відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Положеннями ст. 98 КПК України законодавцем визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами другою та третьою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та може накладатись на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям зазначених у статті 98 КПК України.

З доданої до матеріалів клопотання постанови про визнання речовими доказами по кримінальному провадженню від 01.02.2017 року вбачається, що зазначене слідчим у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000032 від 26.01.2017 року.

На підставі зазначеного, з врахуванням того, що слідчим наведені правові підстави для арешту вказаного в клопотанні майна, яке визнано речовим доказом, беручи до уваги, що такий відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст., 170, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на на майно тимчасово вилучене під час обшуку 31.01.2017 по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

-предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 1200 грн., 6-ть грошових купюр номіналом по 200 грн. серією та номером СБ3502412, ТГ5042837, УЛ4750860, ТГ5320344, АЄ5763833, ЄЮ5066698;

-зимні чоловічі черевики шкіряні чорного кольору, на придбання яких зі слів ОСОБА_3 він використав частину грошових коштів, які одержав від ОСОБА_4 27.01.2017.

на майно тимчасово вилучене під час обшуку 31.01.2017 по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

-предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 1200 грн., 6-ть грошових купюр номіналом по 200 грн. серією та номером СБ3502412, ТГ5042837, УЛ4750860, ТГ5320344, АЄ5763833, ЄЮ5066698;

-зимні чоловічі черевики шкіряні чорного кольору, на придбання яких зі слів ОСОБА_3 він використав частину грошових коштів, які одержав від ОСОБА_4 27.01.2017.

на майно тимчасово вилучене під час обшуку 31.01.2017 по місцю проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема:

-предмет неправомірної вигоди грошові кошти в сумі 1200 грн., 6-ть грошових купюр номіналом по 200 грн. серією та номером СБ3502412, ТГ5042837, УЛ4750860, ТГ5320344, АЄ5763833, ЄЮ5066698;

-зимні чоловічі черевики шкіряні чорного кольору, на придбання яких зі слів ОСОБА_3 він використав частину грошових коштів, які одержав від ОСОБА_4 27.01.2017.
Апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції можна подати протягом п`яти днів з дня її проголошення(особою, яка не була присутньою на оголошенні, протягом 5-и днів з дня отримання її ухвали).

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонногосуду ОСОБА_1