Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3170/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2016 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановив:
Слідчий Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , звернулася в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 , посилаючись на те, що 03.06.2016 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000101 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України, з приводу того, що 26.09.2014 року ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів туристичним комплексом « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться за адресою в с. Буденець, Сторожинецького району та належав ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальні збитки у великих розмірах.

В зв`язку з цим, слідчий та прокурор вважають, що є підстави для накладення арешту на туристичний комплекс, оскільки є ризик втрати комплексу, оскільки не позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном може призвести до втрати цього речового доказу, що перешкодить повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення.

Внаслідок встановлення того, що туристичний комплекс не є майном тимчасово вилученим та з метою забезпечення збереження майна, суд не здійснював виклик до суду власника майна і розгляд клопотання провів без його участі, а також без участі слідчого і прокурора, які не з`явились до суду, що дозволено положеннями ч.2 ст.172 КПК України.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та для відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Абзац другий ч.1 ст.170 КПК України визначає завдання арешту, які є також і певними ризиками, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Зазначаючи про мету арешту майна, слідчий і прокурор послалися на те, що такою метою є забезпечення збереження речового доказу і така мета відповідає законодавчо визначеній меті, однак зазначаючи про ризики ініціатори клопотання не довели можливість втрати майнового комплексу, як речового доказу, а також приблизні способи, які власник майна чи інші особи могли б застосувати внаслідок дії яких було би втрачено це майно.

Крім того слідчий та прокурор заявляючи клопотання про арешт майнового комплексу не доказали слідчому судді щодо необхідності позбавлення власника права на користування цим майном.

Вказівка в клопотанні на те, що не позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та користування туристичним комплексом «Панський маєток» може призвести до його втрати, на думку слідчого судді є безпідставна оскільки не доведено, що внаслідок користування майном воно може бути втрачено. Слідчий суддя вважає, що саме внаслідок не користування та не догляду за цим майном воно може бути самознищено.

Таким чином ініціатори клопотання не довели слідчому судді необхідність арешту та існування тих ризиків, на які вони посилаються, а тому в силу ст.173 ч.1 КПК України, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
В задоволенні клопотання слідчого Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 , яке погоджене із прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області про накладення арешту на майно відмовити, внаслідок недоведеності необхідності такого арешту та наявності, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 КПК України, відповідних ризиків.

Слідчий суддя