Справа №760/837/17
Провадження №1-кс/760/3718/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2017 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва

ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, яка полягає в неповерненні тимчасово вилученого майна.
Скарга вмотивована тим, що сина скаржника, ОСОБА_3 , 1986 року народження було обвинувачено за ч.3 ст.28 ч.2 ст.205, ч.3 ст.28 ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.212, ч.3 ст.28 ч.3 ст.212, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.28 ч.5 ст.191, ч.3 ст.28, ч.3 ст. 27 ч. 3 і 4 ст.358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 364-1 КК України у кримінальній справі №13-8373 досудове розслідування по якій у червні 2012 року було закінчене слідчим підрозділом податкової міліції щодо нього, а також щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Зазначено, що вказана справа, у відповідності до чинного КПК та його Перехідних положень перереєстрована як кримінальне провадження із №0000051 та знаходиться у провадженні Слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Київській області, що розташоване за адресою: Київ, вул. Народного Ополчення, 5 а.
Скаржник вказує, що його син, ОСОБА_3 у даному провадженні визначено статус свідок.
Зазначено, що в період досудового розслідування у справі №13-8373, що передував її судовому розгляду у Шевченківському суді, слідчим СВ ПМ ДПІ у Києво-Святошинському районі - «02 грудня 2011 року було визнано речовим доказом та приєднано до даної кримінальної справи», належний скаржнику, на праві власності, автомобіль «Шевроле Авео», № кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_3 , видане 21.02.2006 УДАІ МВС України в м. Києві, 2005 року випуску, який був у лютому 2006 року.
Скаржник вказує, що 27.05.12 слідчий у даній кримінальній справі виніс постанову, якою постановив передати вказаний автомобіль ОСОБА_4 - «на зберігання, як його володільцю до вирішення справи у суді, як передбачено ч. З ст. 79 КПК України (1960 року)».
Крім того, зазначено, що з того часу, автомобіль знаходиться на зберіганні, незважаючи на неодноразові звернення до податкової, прокуратури, суду вказане рішення слідчого не скасоване, у зв`язку із чим скаржник, фактично позбавлений права у повному обсязі розпоряджатися своїм автомобілем як своєю власністю, обмежений у праві володіти ним.
Скаржник звертає увагу на те, що він не був і не є учасником зазначеного кримінального процессу (кримінального провадження), до відповідальності не притягувався, вказаний автомобіль належить не сину, а ОСОБА_4 , придбаний ним, і задовго до подій, що стали предметом розслідування, тому вважає, що відсутні законні підстави для триваючого обмеження у правах володіти та розпоряджатися власністю - вказаним автомобілем, у зв`язку з чим просив задоволення клопотання.
Особа, що подала скаргу, будучи повідомленою про час та місце розгляду скарги у встановленому законом порядку, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Особа, бездіяльність якої оскаржується, у судовому засіданні надав постанову про виділення матеріалів в окреме провадження, одночасно заперечуючи у задоволенні скарги.

Вивчивши надані документи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Статтею 303 ч.1 п.1 КПК України передбачено право володільця тимчасово вилученого майна на оскарження бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України.

Згідно зі ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено на підставі постанови прокурора.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.306 ч.3 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.

Виходячи з імперативності вказаної правової норми, враховуючи, що ні скаржник ОСОБА_4 , ні його ОСОБА_11 , будучи повідомленими про час та місце розгляду скарги та про необхідність обов`язкової явки, в судове засідання не з`являються, скаргу не підтримують, тим самим нехтують вказаною нормою закону, тому суд позбавлений можливості на день розгляду скарги з`ясувати питання щодо розгляду скарги від 27.02.2017 року, а відтак об`єктивно вирішити справу по суті.

За таких обставин в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.307 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1