АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/4031/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

підозрюваного ОСОБА_6 ,

його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , яке погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що йому належить на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, і на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій ставить питання про поновлення йому строку на оскарження ухвали слідчого судді та просить постановити нову ухвалу, якою скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ОСОБА_7 зазначає, що розгляд клопотання старшого слідчого був здійснений без повідомлення власника майна ОСОБА_6 , а рішення слідчого судді він отримав лише 07 листопада 2016 року в Голосіївському районному суді міста Києва.

Стосовно ухвали слідчого судді, тозахисник ОСОБА_7 вважає її незаконною.

Зокрема, апелянт зазначає, що органи досудового розслідування не встановили дійсної вартості квартири АДРЕСА_1 . Крім того, захисник звертає увагу, що санкція інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення не передбачає конфіскації або спеціальної конфіскації майна, а заявлений цивільний позов на час розгляду клопотання про арешт майна стосувався ОСОБА_10 . Також апелянт стверджує, що об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , не належить ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, поясненнязахисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що строк на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_7 не пропустив, а його апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання старшого слідчого про арешт майна було розглянуто слідчим суддею 18 травня 2015 року без виклику підозрюваного ОСОБА_6 і лише 07 листопада 2016 року останній отримав копію ухвали слідчого судді, а 11 листопада 2016 року його захисник направив поштою до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, захисник ОСОБА_7 не пропустив п`ятиденний строк апеляційного оскарження.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Як вбачається з матеріалів провадження, прокуратурою міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000310, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 січня, 21 та 22 квітня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121; ч. 1 ст. 263; ч. 2 ст. 125; ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 121 КК України.
11 лютого 2015 року представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_12 до слідчого відділу прокуратури міста Києва одночасно із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позовної заяви заявлено позов на суму 1000000 гривень до ОСОБА_10 . За результатом розгляду зазначеного клопотання ОСОБА_11 визнано цивільним позивачем, а ОСОБА_12 представником вказаного цивільного позивача.
14 квітня 2015 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

24 квітня 2015 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 є власником об`єктів житлової нерухомості, а саме квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974.

29 квітня 2015 року старший слідчий СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , за погодженням із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що йому належить на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974.

18 травня 2016 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого було задоволено.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000310, про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке йому належить на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення старшого слідчого ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на вищезазначене майно з огляду на те, що дане майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та старший слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.
Зокрема, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Однак старший слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Зокрема, у клопотанні старший слідчий зазначає, що майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974, підлягає арешту з метою забезпечення позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження, у кримінальному провадженні № 0000310, представником ОСОБА_12 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 04 грудня 2015 року заявлено позов на суму 100000 гривень до ОСОБА_10 , тобто взагалі до іншої особи ніж та, про арешт майна якої ставиться питання в клопотанні старшого слідчого.

Отже, в даному випадку така правова підстава для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , як забезпечення цивільного позову, виключається на цьому етапі досудового розслідування, оскільки цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_6 не заявлявся.

Більш того, в клопотанні старшого слідчого обґрунтовується прохання накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме квартир АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974, тоді як зазначена квартира АДРЕСА_2 . Така помилка старшого слідчого, на яку навіть не звернув уваги слідчий суддя, свідчать про формальний підхід в даному випадку до вирішення питання про накладення арешту на майно як з боку старшого слідчого, так і з боку слідчого судді, що має безумовно тягти за собою скасування ухвали слідчого судді і визнання клопотання старшого слідчого таким, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, не враховуючи навіть всіх інших обставин, які свідчать про відсутність на цьому етапі досудового розслідування будь-яких підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Також колегія суддів звертає увагу, що ні старший слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, в порушення відповідно ст. ст. 171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для його власника.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, формальність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання старшого слідчого як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 18 травня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , погоджене із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що йому належить на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , погодженого із старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_9 , про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що йому належить на праві приватної власності, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 09, та на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17613974, відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4