Справа № 676/2067/17
Провадження № 1-кп/676/305/17
ч.1 ст. 121 КК України
УХВАЛА
1 червня 2017 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , при секретарі судового засідання ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рафалівка, Володимирецького району, Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

ВСТАНОВИВ:
25 квітня 2017 року до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області надійшло для розгляду клопотання, яке затверджене прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_8 , згідно якого останній обвинувачується в тому, що він 5 березня 2017 року о 16 год. 30 хв. в м.Кам`янці-Подільському, в приміщенні магазину «Живе пиво», по Проспекту Грушевського, 56, під час конфлікту з ОСОБА_4 наніс один удар по голові потерпілому предметом схожим на дерев`яну биту, в результаті чого заподіяв ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою, стиснення головного мозку, гострого внутрішньомозкового крововиливу, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, яке небезпечне для життя в момент спричинення. Згідно клопотання : своїми умисними діями, які виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, небезпечному для життя в момент заподіяння, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили призначити судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Потерпілий та його представник, заперечив проти призначення провадження до судового розгляду та просили повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, мотивуючи тим, що воно не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчі органи не провели судово-психіатричної експертизи і передчасно направили до суду клопотання.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, суд вважає, що його необхідно повернути прокурору, виходячи з наступних правових підстав.

Так, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору, якщо воно не відповідає вимогам КПК України. В силу вимог ч.2ст.292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати.

Частина 1 статті 503 КПК України передбачає, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що: 1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; 2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку. Згідно ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Цих обставин слідчий та прокурор не врахували.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави (ч. 1 ст.504 КПК України).

Згідно ч.2 ст. 242 КПК України, для визначення психічного стану особи у справі слідчий, прокурор зобов`язані провести судово-психіатричну експертизу.

Згідно ст. 509 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язані залучити експерта (експертів) для проведення психіатричної експертизи у разі, якщо під час кримінального провадження будуть встановлені обставини, які дають підстави вважати, що особа під час вчинення суспільно небезпечного діяння була в неосудному або обмежено осудному стані або вчинила кримінальне правопорушення в осудному стані, але після його вчинення захворіла на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними. У разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза (ч.2 ст.509 КПК України).

З клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що ОСОБА_8 на теперішній час виявляє посттравматичний стресовий розлад і до виходу з цього стану потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом з подальшим вирішенням експертних питань. Отже, слідчий і прокурор передчасно, не з`ясувавши психічного стану особи, в порушення презумпції повноцінності психічного здоров`я особи, звернулись в суд з клопотанням. Всупереч вимогам ст. 91 КПК України, ст.19 КК України, слідчий та прокурор не встановили, чи міг ОСОБА_8 під час вчинення інкримінованого злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Вони не звернули увагу на те, що експерти не відповіли на ключові питання слідчого поставлені у постанові від 21 березня 2017 року. Таким чином, не визначивши психічного стану особи відносно скоєного прокурор та слідчий пропонують застосовувати до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру.

Суд також звертає увагу, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в силу вимог ч.1 ст.504 КПК України повинно відповідати обвинувальному акту та вимогам ст.ст.291, 292 КПК України. Проте, направлене клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру суперечить вказаним вимогам, воно містить перелік доказів, які в клопотанні не зазначаються.

Отже, клопотання за змістом і формою суперечить вимогам ст. ст. 291, 292, 504 КПК України.

Повернення перевіреного судом клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Роз`яснення щодо аналогічних справ надано судам у Постанові N 7 від 3 червня 2005 року Пленуму Верховного суду України «П ро практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», де рекомендовано судам підвищити вимогливість до органів досудового слідства щодо додержання ними кримінально-процесуального законодавства при розслідуванні справ вказаної категорії. Якщо при проведенні досудового слідства не були з достатньою повнотою з`ясовані всі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, і цю прогалину неможливо усунути в судовому засіданні, суд зобов`язаний повернути клопотання прокурору. Суд звертає увагу , що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб - висновку судової експертизи. Коли ж висновки експертиз є недостатньо зрозумілими, неповними або виникає потреба у з`ясуванні додаткових питань, слідчий чи прокурор мають призначити додаткову чи повторну експертизу.
Повернення клопотання, у даному випадку буде відповідати принципу психічного здоров`я особи, сформульованого у ст. 3 Закону «Про психіатричну допомогу» згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами.
Враховуючи наведене вище, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у відповідності до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України необхідно повернути прокурору.

Керуючись ст.ст.291, 292, п.3 ч.3 ст.314, ст.ст.369-372, 503, 504, 505 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Повернути клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 прокурору.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Кам"янець-Подільського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .