Справа № 473/1088/17 УХВАЛА
"20" квітня 2017 р. місто Вознесенськ
Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
представника державної установи «Вознесенська виправна колонія №72» ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції із адміністративного приміщення державної установи «Вознесенська ВК №72» за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 клопотання засудженого
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новий Албота Тараклийського району Республіки Молдова, громадянина України, з середньою освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 липня 2012 року за ч.2 ст.121, ч.1 ст.263 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі /Справа № 1-939/11/
про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України
В С Т А Н О В И В :
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, який відбуває строк основного покарання в державній установі «Вознесенська виправна колонія №72» за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 липня 2012 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.121, ч.1 ст.263 КК України на підставі ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі /Справа № 1-939/11/.
За даними адміністрації державної установи «Вознесенська ВК №72» у засудженого ОСОБА_5 початок строку: 14 вересня 2011 року, кінець строку: 19 серпня 2017 року Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 19 вересня 2011 року. Під час тримання у СІЗО міста Миколаєва одного разу порушував вимоги режиму утримання. Мав 1 стягнення, заохочень не мав.
З 16 жовтня 2012 року відбував покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За перюд вибування покаранні характеризутться наступним чином: має 10 заохочень та 7 стягнень, 2 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення мав 14 квітня 2017 року за злісне порушення установленого порядку відбування покарання, а саме зберігання заборонених речей (мобільний телефон). З 16 грудня 2016 року згідно статті 33 КВК України є злісним порушником вимог режиму утримання.
24 березня 2015 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії відповідно до статті 82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений за заявою в письмовій формі відмовився від пільги.
22 березня 2016 року засуджений ОСОБА_5 розглядався на комісії відповідно до статті 81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не довів свого виправлення. Після розгляду комісією у порядну статті 81 КК України засуджений ОСОБА_5 мав 2 заохочення, 5 разів притягувався до дисциплінарної відповіда.гмиоиі
За час відбування покарання ОСОБА_5 загалом дотримується норм, які визначають порядок та умова відбування покарання та розпорядку дня установи, але трапляються поодинокі випадки недотримання режиму утримання, про що свідчить довідка про заохочення га стягнення останнього. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, іноді має зауваження щодо дотримання зовнішнього вигляду, недоліки усуває в установлені строки.
Виконує обов`язки днювального відділення №5, до виконання покладених завдань ставиться сумлінно. Не допускає порушень пожежної безпеки. На даний момент в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає. Позову за виконавчими листами та аліментами не має.
За характером дещо збудливий, на все має свою точку зору, реагування на критику не завжди адекватне.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих відносин з персоналом.
Зв`язок з рідними на низькому рівні.
У скоєному злочині, зі слів засудженого, розкаюється. В клопотанні поданому до суду, засуджений ОСОБА_5 просив суд звільнити його умовно достроково від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав. Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 та зазначав, що за період відбування основного покарання засуджений ОСОБА_5 має 10 заохочень та 7 стягнень, 2 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення мав 14 квітня 2017 року за злісне порушення установленого порядку відбування покарання, а саме зберігання заборонених речей (мобільний телефон). З 16 грудня 2016 року згідно статті 33 КВК України є злісним порушником вимог режиму утримання. Таким чином прокурор в судовому засіданні вважав, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.п.2,3 ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі, та не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким та умовно - дострокове звільнення від відбування основного покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_5 та характеристиу, із яких вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується задовільно. Також матеріали особової справи засудженого ОСОБА_5 містять дані про те, що має 10 заохочень та 7 стягнень, 2 з яких не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. Останнє стягнення мав 14 квітня 2017 року за злісне порушення установленого порядку відбування покарання, а саме зберігання заборонених речей (мобільний телефон). З 16 грудня 2016 року згідно статті 33 КВК України є злісним порушником вимог режиму утримання. Вищевказані обставини свідчать про неуспішність процесу виховання засудженого ОСОБА_5 , і про відсутність можливості ефективного продовження його за умови застосування до засудженого умовно дострокового звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України. У зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування ст.81 КК України, тому в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України, слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 372, 537, 539 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України за вироком Центрального районного суду міста Миколаєва від 12 липня 2012 року, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 діб з дня її оголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області.
Суддя: ОСОБА_1