Справа № 589/2235/17
Провадження № 1-кп/589/306/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 червня 2017 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
На адресу суду надійшов обвинувальний актза обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачені та їх захисники підтримали позицію прокурора.
Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести підготовче судове засідання за його відсутності.
Вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд приходить до наступного висновку.
Дане кримінальне провадження підсудне Шосткинському міськрайонному суду Сумської області. Відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акта для визначення підсудності не встановлено.
Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження немає.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору - немає.
З вказаних мотивів суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта.
На підставі ст. 27 КПК України розгляд справи слід проводити в відкритому судовому засіданні.
Також в судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_7 заявлено клопотання про зміну останньому запобіжного заходу на домашній арешт. Обґрунтовуючи клопотання, захисник зазначив, що обвинувачений вину у вчиненні злочину визнає, сприяв розкриттю злочину, щиро кається, на даний час у кримінальному провадженні зібрані усі докази, даних про те, що обвинувачений може незаконним чином впливати на потерпілого та свідків немає, підстави вважати, що обвинувачений вчинить новий злочин відсутні, він має постійне місце проживання, працює, судимостей немає, потребує допомоги лікаря-психіатра.
Прокурор заперечив проти задоволення клопотання та вніс клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, посилаючись на ті обставини, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшились.
Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Вирішуючи винесені на розгляд суду клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Конвенціяпро захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правиламинаціонального законодавства, які міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно вказаних норм закону підставою застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості обвинуваченого.

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Як встановлено під час судового засідання, обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачена відповідальність до 8 років позбавлення волі, він обвинуваться у вчиненні злочину за попередньою змовою зі своєю матір`ю, не працює, проживає за рахунок тимчасових заробітків, немає стійких соціальних зв`язків.
Тобто, на переконання суду, є доведеним певний ступінь ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого, який полягає у можливому ухиленні від суду, у разі незастосування щодо нього будь-якого запобіжного заходу.
Наявність інших ризиків прокурором у судовому засіданні залишилась недоведеною.
Тому, враховуючи зазначене, а також ті обставини, що обвинувачений сприяв розкриттю злочину, щиро кається, на даний час у кримінальному провадженні зібрані усі докази, він має постійне місце проживання, судимостей немає, потребує допомоги лікаря-психіатра, суд приходить до висновку, що тому ступенюризиків, які доведено прокурором, може дієво запобігти інший більш м`який запобіжний захід.

При цьому суд також бере до уваги ті обставини, що на момент застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 його дії було кваліфіковано органом досудового розслідування за більш тяжкою статтею КК України, ніж на даний час, а також ті обставини, що злочин, який ставиться в вину ОСОБА_7 , вчинено ним разом з матір`ю, яка неодноразовому судима, зловживала спиртними напоями, мала на нього негативний вплив з огляду на його психічні розлади, проте на даний час вона перебуває під вартою, що виключає можливість продовження такого впливу.

Отже, на підставі викладеного суд вважає, що слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та задовольнити клопотання захисника про застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби з покладенням на обвинуваченого додаткових обов`язків.
Під час підготовчого судового засідання також заявлено клопотання обвинуваченою ОСОБА_6 про зміну їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, яке підтримано її захисником.
Прокурор проти задоволення даного клопотання заперечував.
Перевіривши доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також прецедентної практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; репутація, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості та тяжкого, та їй загрожує покарання у разі визнання винуватою у вчиненні вказаних злочинів до 8 років позбавлення волі. Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , вчинено останньою у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на розгляді в суді знаходиться ще одне кримінальне провадження, не завершене розглядом, в якому ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти власності.
ОСОБА_6 є раніше неодноразово судимою особою за вчинення аналогічних злочинів проти власності. Не працює, пенсію не отримує. Стійких соціальних зв`язків не має.
Вищезазначені обставини свідчать про наявність в провадженні ризику неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої - вчинення іншого кримінальне правопорушення.
З огляду на вказане застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання доведеному ризику, що виключає собою можливість обрання відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Виключність підстав для такого рішення є доведеною.

На підставі викладеного, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченої, оскільки є недоведеними обставини, які б не виправдовували подальше обмеження права ОСОБА_6 на свободу.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 314, ч. 5 ст. 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України в приміщенні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на 10:15 год на 30 червня 2017 року.
Проводити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні.
Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді: прокурора, обвинувачених, захисників, потерпілого, свідків.
Задовольнити клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 у період доби з 21:00 год. до 06:00 год. наступної доби.
Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 з`являтися за кожною вимогою суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти суд про зміну свого місця проживання; докласти зусиль до пошуку роботи; утримуватись від спілкування з потерпілим у кримінальному провадженні.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити в залі суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали в частині дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 визначити до 21 серпня 2017 року. Копію ухвали для виконання передати до органу поліції за місцем проживання обвинуваченого.
У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашній арешт відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1