Справа № 289/1530/16-к
Номер провадження 1-кп/289/139/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.12.2016 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000555 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ірша Радомишльського району Житомирської області, громадянки України, освіта середня-спеціальна, непрацюючої, на утриманні нікого не має, не одруженої, зареєстрованої по АДРЕСА_1 та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ірша Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, інваліда 2-ї групи, в силу ст. 89 раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 раніше проживала у господарстві своєї сестри ОСОБА_6 , що розташоване по АДРЕСА_1 , тому добре знала про розташування майна у ньому. 11 серпня 2016 року ОСОБА_4 запропонувала своєму співмешканцю ОСОБА_5 скоїти крадіжку майна з господарства її сестри ОСОБА_6 , на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер вчинюваних дій, цього ж дня близько 18-00 години, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 прийшли на подвір`я ОСОБА_6 та впевнившись у відсутності власниці та інших осіб, ключем, який мала при собі ОСОБА_4 , відкрили навісний замок на вхідних дверях до сараю та проникли в середину приміщення, звідки викрали бензинову газонокосу «Карпати БГ 2400», яку винесли за територію господарства ОСОБА_6 та в подальшому розпорядилися нею на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заподіяли ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1320 гривень.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм злочину винними себе визнали повністю і підтвердили факт вчинення злочину при викладених вище обставинах. Пояснили, що розкаюються у вчиненому та просять суд їх суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при призначенні покарання покладається на розсуд суду (а.с.26).

Переконавшись у тому, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнають свою вину в інкримінованому їм органом досудового розслідування злочині, обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

Згідно до ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

В суді ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними себе у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали, що свідчить про надання допомоги суду у встановленні обставин справи, щиро розкаялися, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

Злочин вчинений обвинуваченими є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Судом досліджувалися дані про осіб обвинуваченого ОСОБА_5 при цьому встановлено, що він є інвалідом 2-ї групи з дитинства; в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має; за місцем проживання характеризується посередньо; на утриманні нікого не має, інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

При призначенні покарання суд враховує, що вчинений злочин є тяжким злочином, враховує стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 , наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тому йому потрібно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 185 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім в якості кари за вчинене, для виправлення та попередження нових злочинів.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 при цьому встановлено, що вона: офіційно не працевлаштована; за місцем проживання характеризуються посередньо; має двох малолітніх дітей, в той же час діти знаходяться на вихованні і утриманні її сестри ОСОБА_6 .

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України: вчинений злочин є тяжким злочином, враховує наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, призначає покарання у вигляді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі санкції ч.3 ст.185 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім в якості кари за вчинене, для виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зважаючи на позицію державного обвинувача та ставлення обвинувачених до скоєного, завдану шкоду потерпілій відшкодовано, суд доходить висновку, що виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можливо без ізоляції їх від суспільства, а тому доцільно призначити покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Достатніх підстав для призначення більш суворих видів і розмірів покарання не убачається.

Заходи забезпечення кримінального провадження у справі до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не застосовувались і підстав для їх застосування не вбачається.

Цивільний позов у справі заявлено не було.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, ч.3 ст.185 КК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речовий доказ бензинову косу «Карпати БГ 2400» та ключ повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений з передбачених ст.349 КПК України підстав до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1
"___" __________ 20 __
(дата засвідчення копії)