Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/101/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника - адвоката - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000200 по обвинуваченню ОСОБА_10 , за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_11 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2016 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, не працюючого, інваліда 3-ої групи, раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1(один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробовуванням і встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 не виїжджати і не змінювати постійного місця проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, а також повідомляти про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави судові витрати у сумі 1382 (одна тисяча триста вісімдесят дві) гривні 80 копійок.

Вирішено долю речових доказів по справі.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_10 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_13 та ОСОБА_14 за таких обставин.

Так, 28 червня 2015 року, близько 06.15 години, обвинувачений ОСОБА_10 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_15 та перебував у володінні ОСОБА_16 , у порушення вимог п.п. 31.4, 31.4.5 (г) Правил дорожнього руху України (ПДР), відповідно до яких п. 31.4 - забороняється експлуатація транспортних засобів за наявності таких технічних несправностей і невідповідностей таким вимогам: п.31.4.5 (г) якщо колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини, а також шини різних моделей з різними типами малюнків протектора, достовірно знаючи про технічну несправність транспортного засобу, яка виражалась у встановленні на передню вісь шин різних моделей з різними малюнками протектора, рухаючись в світлу пору доби напроти будинку № 71, по вул. Карла Маркса в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області зі сторони вул. Кірова в напрямку вул. Чехова, при цьому порушуючи вимоги п.п. 1,2, 1.5 та 2.3 (б,д) ПДР, відповідно до яких п. 1.2 - в Україні встановлений правосторонній рух транспортних засобів; п. 1.5 - дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків та п. 2.3 згідно якого для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проте обвинувачений ОСОБА_10 проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та у порушення вимоги п. 12.1 ПДР, згідно яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу та його напрямок, чим позбавив себе можливості правильно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем, під час руху на прямому відрізку дороги, достовірно знаючи про наявність вибоїн на проїзній частині, порушуючи також вимоги п. 12.3 ПДР, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, при виявленні вибоїн не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого допустив наїзд на вибоїну та не впоравшись з керуванням автомобіля допустив наїзд на бетонну плиту з подальшим наїздом на дерево.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 585 від 24.07.2015 року, отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент спричинення, а в даному випадку такі, що призвели до смерті останнього і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, а пасажири цього ж автомобіля ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновків судово-медичних експертиз № 975 та 976 від 21.07.2015 року, отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, що викликали тривалий розлад їх здоров`я.

У своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та фактичні обставини кримінального провадження, просить скасувати вирок суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки, без застосування вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

Свої доводи прокурор мотивує тим, що районний суд під час призначення покарання ОСОБА_10 не в повній мірі врахував суспільну небезпеку та тяжкість скоєного ним злочину, який є тяжким і представляє підвищену суспільну небезпеку в момент вчинення, та співрозмірність наслідків, які настали у вигляді смерті однієї особи та отримання двома особами середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, а тому вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому вказує на те, що районний суд врахував, що ОСОБА_10 характеризується виключно позитивно, вибачився перед потерпілими, однак залишив поза увагою ту обставину, що внаслідок порушення обвинуваченим правил безпеки дорожнього руху сталася смерть ОСОБА_12 , тоді як стаття 27 Конституції України гарантує, що людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, особиста недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя та здоров`я людини, в тому числі і засобами кримінально-правової репресії.

Також вважає, що призначаючи ОСОБА_10 покарання суд безпідставно прийшов до висновку про можливість його виправлення за умови відбуття ним призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із випробуванням, у той самий час залишивши поза увагою значний суспільний резонанс, якого набула дана дорожньо-транспортна пригода. При цьому вказує на те, що відповідно до ч.1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку, а згідно з роз`ясненнями п. 9 вищевказаної Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 року, звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання, на підставі ст. 75 КК України, не допускається.

Таким чином, на думку прокурора судом у порушення вимог ч. 1 ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування, як основного покарання у виді позбавлення волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на один рік, тобто вважає, що суд застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та є підставою для скасування вироку.

Потерпіла ОСОБА_11 у своїй апеляційній скарзі також просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вважає, що суд першої інстанції ухвалив стосовно ОСОБА_10 занадто м`який вирок, а тому наполягає на призначенні йому покарання у вигляді виключно реального позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України, а також застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк не менше ніж три роки.

Провівши під час апеляційного розгляду судове слідство в межах дослідження медичних даних про стан здоров`я обвинуваченого, які підтверджують необхідність проведення йому хірургічної операції по видаленню металевих пластин, заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 , які в дебатах, а обвинувачений ще й в останньому слові, частково підтримали задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої, а саме в частині призначення більш суворого додаткового покарання, та щодо реального виконання вироку у цій частині, на підставі ст. 77 КК України, однак заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілої в іншій частині, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої підлягають задоволенню частково, з таких підстав.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами кримінального провадження під час судового розгляду і ніким із учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оскаржується.

Суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_10 вчинивпорушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 та середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а тому правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст. 286 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання правильно врахував те, що він вчинив необережний тяжкий злочин, а також у повній мірі врахував і обставини, які пом`якшують покарання, а саме його щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину та дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, при цьому врахував і думку потерпілих, які під час судового розгляду справи в суді першої інстанції не наполягали на його суворому покаранні та просили суд не позбавляти обвинуваченого волі, через що обґрунтовано призначив останньому основне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Разом з тим, призначене обвинуваченому ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на один рік, на думку колегії суддів, є занадто м`яким, оскільки внаслідок порушення останнім правил безпеки дорожнього руху одна особа загинула, а дві інші особи отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто всього постраждали в результаті даного ДТП три молодих особи, одна з яких загинула, що згідно ч.2 ст. 409 та ст. 414 КПК України, є підставою для скасування вироку суду через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, тому доводи апеляційних скарг прокурора та потерпілої ОСОБА_11 в частині необхідності призначення обвинуваченому більш суворого додаткового покарання підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів вважає також обґрунтованим висновок районного суду і про можливість його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки з урахуванням особи обвинуваченого, який добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_17 , як матеріальні так і моральні збитки і вона претензій до нього будь-якого характеру немає, що підтверджується долученою до справи її відповідною заявою від 04.11.2016 року (т.3 а.п.83), та що в суді першої інстанції всі потерпілі просили призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі, а також і те, що в результаті даного ДТП сам обвинувачений отримав значні тілесні ушкодження у вигляді консолідованого перелому обох стегон, у зв`язку з чим тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, та від чого на даний час є інвалідом 3 групи і потребує у подальшому хірургічного лікування, що підтверджується наданими обвинуваченим, як суду першої так і суду апеляційної інстанції, відповідними медичними довідками (т.2 а.к.п.42-45,165-172,190-193,243,253,266,277-280, т.3 а.к.п.67-75), а тому на переконання колегії суддів його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими і доводи апеляції прокурора про те, що підставою для скасування даного вироку, відповідно до ч.1 п.1 ст. 413 КПК України, є і неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню, оскільки районний суд, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_10 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, у порушення вимог ст. 77 КК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», безпідставно звільнив його як від відбуття основного, так і додаткового покарання, оскільки відповідно до вказаних норм кримінального закону та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, у такому випадку призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі вимог ст. 77 КК України, підлягає реальному виконанню.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає необхідним, через м`якість призначеного додаткового покарання та неправильне звільнення обвинуваченого від призначеного додаткового покарання, вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2016 року в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити по даному кримінальному провадженню новий вирок, за яким обвинуваченому ОСОБА_10 необхідно призначити за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, задовольнивши, тим самим частково, апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_11 .

При цьому колегія суддів також враховує і вимоги ч.2 ст. 416 КПК України, відповідно до яких при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи посилення покарання.

Згідно матеріалів кримінального провадження за попереднім вирком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_10 було призначено за ч.2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, проте вказаний вирок суду за апеляційною скаргою обвинуваченого скасовано, згідно ухвали апеляційного суду від 06.09.2016 року, відповідно до якої підставою для його скасування були істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущені районним судом, а саме через відсутність технічного носія інформації запису судових засідань (т.2 а.к.п.209-214,290-292). За таких обставин, колегія суддів також позбавлена можливості призначити обвинуваченому більш суворе додаткове покарання, а саме у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки, як того просить у своїй апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_11 .

Тому, враховуючи те, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, раніше не судимий, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував заподіяну матеріальну та моральну шкоду потерпілій ОСОБА_17 , інші потерпілі, у тому числі і сама потерпіла ОСОБА_11 , у суді першої інстанції не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого, внаслідок цієї ж дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_10 також став інвалідом 3 групи та потребує тривалого стаціонарного лікування у зв`язку з необхідністю проведення хірургічних операцій по видаленню пластин, позитивно характеризується за місцем проживання, тому колегія суддів вважає можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, та встановити йому іспитовий строк на один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зокрема не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

За таких обставин апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_11 підлягають задоволенню частково, а тому вказаний вирок суду слід скасувати в частині призначеного покарання, через м`якість призначеного додаткового покарання та неправильне звільнення обвинуваченого від додаткового покарання та постановити в цій частині новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 414, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та потерпілої ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 04.11.2016 року стосовно ОСОБА_10 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_10 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття основного покарання, а саме у виді 4 років позбавлення волі, з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті даний вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2 .