АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/393/17 Справа № 705/4346/16-к Категорія: ч. 2 ст. 125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умані Черкаської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні малолітню дочку 2008 року народження, освіта вища, є фізичною особою підприємцем, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить суму в 1 360,00 гривень.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не обирався.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000,00 гривень.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджений за те, що 15.09.2015, приблизно о 13 год. 50 хв., знаходячись в м. Умань по вул. Ж.Революції, поблизу Осташівського ставу, неподалік магазину «Меблі», на грунті неприязних відносин зі своїм тестем ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою спричинення тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком правої руки в область лівої брови та один удар кулаком під ліве око. Від вказаних ударів ОСОБА_8 впав на землю та в цей же час ОСОБА_7 наніс останньому декілька ударів руками в область голови. Вказаними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови зліва, забійної рани нижньої повіки лівого ока в ділянці внутрішнього кута ока, крововиливу в м`які тканини лівої орбітальної ділянки та струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та порушив вимоги кримінально-процесуального закону. Просить вирок суду змінити, звільнивши його від покарання на підставі ст.45 КК України, так як він вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості та не являється суспільно-небезпечною особою, а цивільний позов ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, доводи обвинуваченого, який просив задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону судом виконані.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України вірно.

Висновок суду щодо доведеності вини у нанесенні обвинуваченим ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`япотерпілому ОСОБА_8 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і ґрунтується на доказах, які судом досліджені всебічно, повно і об`єктивно.

Як свідчать матеріали кримінального провадження і дані журналу судового засідання, судом досліджено всі ті обставини, які мали значення для прийняття рішення у справі, а тому посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність та порушив вимоги кримінального процесуального закону є необґрунтованим.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він звертався в районний суд з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності, оскільки вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро покаявся, сприяв розкриттю злочину, але у вироку суд першої інстанції не зазначив, чи розглянув дане клопотання і яке рішення прийняв з даного приводу є безпідставними, які не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має право невідкладно розглянути таке клопотання.

Як свідчать дані журналу судового засідання від 01.03.2017 року під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник просили звільнити від кримінальної відповідальності, що не передбачено кримінальним процесуальним Кодексом, оскільки, клопотання учасниками судового провадження можуть бути заявлені та повинні бути розглянуті судом на стадії з`ясування обставин під час кримінального провадження, а не під час судових дебатів.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які письмові докази того, що обвинувачений чи його захисник звертались до суду з відповідним клопотанням під час з`ясування обставин кримінального провадження.

Окрім того, вразі викладення такої позиції сторони обвинуваченого щодо звільнення його на підставі ст.45 КК України, суд має право розв`язати дані доводи в нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по суті.

Виходячи з обставин кримінального провадження, а саме, ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, завдану шкоду не відшкодував та взагалі не визнав, у вчиненому не розкаявся, вчинив кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку та враховуючи наслідки нанесення тілесних ушкоджень струс головного мозку, тому суд першої інстанції правомірно не знайшов підстав для звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Доводи апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_7 від покарання, так як він не являється суспільно-небезпечною особою, є також необґрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.74 КК України, особа, яка вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути за вироком суду звільнена від покарання, якщо буде визнано, що з урахуванням бездоганної поведінки і сумлінного ставлення до праці цю особу на час розгляду справи в суді не можна вважати суспільно небезпечною

Враховуючи особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, є приватним підприємцем, має на утриманні малолітню дочку, раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих обставин, наявність обтяжуючої обставини вчинення злочину щодо особи похилого віку, вину в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 визнав частково, завдану матеріальну шкоду не відшкодував та взагалі не визнав, у вчиненому не розкаявся, тому суд першої інстанції обґрунтовано призначив покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке передбачене санкцією ч.2 ст.125 КК України, тому підстав для звільнення від покарання на підставі ч.4 ст.74 КК України не вбачається, як під час розгляду справи судом першої так і апеляційної інстанції.

Разом з тим, про винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України свідчать покази потерпілого ОСОБА_8 , свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які були досліджені судом першої інстанції повно та об`єктивно, тому у колегії суддів немає сумнівів в їх достовірності.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується даними висновку № 989 від 29.10.2015 за результатами судово-медичної експертизи по документах гр. ОСОБА_8 (судово-медичний експерт ОСОБА_11 ), згідно з яким в ОСОБА_8 , 1944 року народження, виявлені: забійна рана лобної ділянки голови зліва, забійна рана нижньої повіки лівого ока в ділянці внутрішнього кута ока, крововилив в м`які тканини лівої орбітальної ділянки, струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо, в час та при обставинах, вказаних в постанові та медичній карті 15.09.2015 від ударів кулаком в область обличчя, в область потилиці і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п. 46-48).

Зокрема дані висновку судово-медичної експертизи № 989 від 29.10.2015 узгоджуються з доводами судово-медичного експерта ОСОБА_11 , який показав, що у потерпілого ОСОБА_7 були дві забійні рани лобної ділянки голови зліва і нижньої повіки лівого ока, які за відсутності запалення, загоюються на протязі 7-10 днів, та струс головного мозку. Тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто розлад здоров`я тривалістю понад шість днів, але не більше як 21 день. Тілесні ушкодження ОСОБА_8 утворилися не менше ніж від двох травмуючи дій тупим твердим предметом.

Крім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України підтверджується:

- даними протоколу слідчого експерименту із потерпілим ОСОБА_8 від 12.01.2016 та від 23.05.2016;

- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 12.01.2016 та від 23.05.2016,

- даними протоколу слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_12 від 13.01.2016,

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції вірно оцінив докази досліджені в судовому засіданні з точки зору достовірності, допустимості та належності, що в сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_7 в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст.125

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо залишення цивільного позову без розгляду потерпілого ОСОБА_8 не заслуговують на увагу.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з вимогами ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення) з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин.

З урахуванням викладеного, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди, який підлягає до відшкодування потерпілому ОСОБА_8 в сумі 5000 грн. є співмірним та справедливим, оскільки внаслідок незаконних дій обвинуваченого, які виразилися в умисному нанесенні тілесних ушкоджень, потерпіломуй було завдано моральних страждань.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року, тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 409 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 березня 2017 року відносно ОСОБА_13 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :