АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

6 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 5 вересня 2016 р.,

за участю власника майна ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року задоволено клопотання слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному 05.02.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002060 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України та за фактом заволодіння групою невстановлених осіб коштами ПАТ «Кременчукгаз», ТОВ «Полковничий хутір», ТОВ «Інтер сервіс 2008», ТОВ «Торговий дім «Євроелектростандарт», ТОВ «Агро СПК», ПП «МС Груп», ТОВ «Аполло», ТОВ «Аероклуб-АМС», ТОВ «Флоріант-Т» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, та необхідність накладення арешту на вказане майно, з підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

В апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2016 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_6 про накладення арешту на вказане майно.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що майно на яке наклав арешт суд (спірна квартира) не є особистою приватною власністю підозрюваної, оскільки 15.12.2007 року між апелянтом - ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.12.2007 року на бланку серії НОМЕР_1 .При цьому, 25.03.2013 року на шостому році перебування у шлюбі подружжям була придбана спірна квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.03.2013 року.

Отже, з наведеного вбачається, що спірна квартира не є особистою власністю підозрюваної ОСОБА_10 , а перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_12 на підставі ст. ст. 60, 61 СК України.

Зазначає, що оскаржувана ухвала про накладення арешту обмежує його право власності на спільну квартиру. Посилається на ст. 41 Конституції України, яка гарантує недоторканість права власності.

Вважає, що у даному кримінальному проваджені, органи дізнання, володіючи інформацією про перебування підозрюваної у шлюбі, очевидно не повідомили суд про це. Скаржник, не будучи повідомленим про розгляд клопотання про арешт не мав можливості навести свої доводи та надати копії документів, що їх підтверджують. Відповідно суд при винесенні оскаржуваної ухвали не володів інформацією про наявність інших співвласників квартири та не врахував того, що ухвала порушить права та інтереси третіх осіб.Таким чином, ухвала Печерського районного суду м Києва прийнята з порушенням норм ст. 41 Конституції України, ст. ст. 321, 369, 371 ЦК України, ст. 63 СК України, оскільки порушує (обмежує) право власності на спільну квартиру.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, при цьому строк на оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду судового провадження належно повідомлений, про причини неявки не повідомив.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 05.09.2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий повною мірою не дотрималися.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів справи, в провадженні ГСУ НП України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 05.02.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002060 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України та за фактом заволодіння групою невстановлених осіб коштами ПАТ «Кременчукгаз», ТОВ «Полковничий хутір», ТОВ «Інтер сервіс 2008», ТОВ «Торговий дім «Євроелектростандарт», ТОВ «Агро СПК», ПП «МС Груп», ТОВ «Аполло», ТОВ «Аероклуб-АМС», ТОВ «Флоріант-Т» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України.

В даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

05.09.2016 р. слідчий слідчої групи ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно належне підозрюваній ОСОБА_10 - квартиру АДРЕСА_1 .

05.09.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , посилаючись на ч. 1 ст. 170 КПК України, як на підставу для накладення арешту.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України (в редакції від 27.02.2016 р.) арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1 - 4 частини першої статті 962 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Виходячи з встановлених органом досудового розслідування обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність арештувати нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом апеляційної інстанції, слідчий суддя не врахувавши всі обставини провадження наклав арешт на майно, що як вважає колегія суддів, призвело до неправильного застосування кримінального процесуального закону України та тягне за собою скасування ухвали слідчого судді.

Так, як вбачається з матеріалів справи за клопотанням органу досудового розслідування ОСОБА_10 є підозрюваною у кримінальному провадженні під №0002060 від 05.02.2013 р.

Враховуючи, що санкція ч. 4 ст. 190 КК України, за якою ОСОБА_10 оголошено про підозру, передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, слідчий суддя наклав арешт на виявлене стороною обвинувачення майно у підозрюваної, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Разом з тим, органом досудового розслідування та слідчим суддею не встановлено правовий статус арештованого майна, оскільки як встановлено з матеріалів судового провадження 15.12.2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15.12.2007 року на бланку серії НОМЕР_1 (а. с. 64). При цьому, 25.03.2013 року на шостому році перебування у шлюбі подружжям була придбана квартира у м. Вишгород, що підтверджується договором купівлі-продажу від 25.03.2013 року (а. с. 65).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

З викладеного вбачається, що 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 належить чоловіку підозрюваної ОСОБА_5 , оскільки є часткою спільної сумісної власності подружжя.

Отже, ОСОБА_5 не є суб`єктом ст. 170 КПК України, зворотного органом досудового розслідування не доведено, на підставі чого правових підстав для накладення арешту на майно, яке перебуває в його приватній власності немає.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги власника майна про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не врахував співрозмірність обмеження права власності, а також наслідки арешту для інших осіб, оскільки арешт майна у даному випадку порушує право законного власника.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді місцевого суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню частково з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та накладення арешту лише в частині доведеності вимогам ст. ст. 170-173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2016 р.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному 05.02.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002060 за підозрою ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України, ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України та за фактом заволодіння групою невстановлених осіб коштами ПАТ «Кременчукгаз», ТОВ «Полковничий хутір», ТОВ «Інтер сервіс 2008», ТОВ «Торговий дім «Євроелектростандарт», ТОВ «Агро СПК», ПП «МС Груп», ТОВ «Аполло», ТОВ «Аероклуб-АМС», ТОВ «Флоріант-Т» за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 361 КК України, та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчої групи ГСУ Національної поліції України ОСОБА_6 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні, внесеному 05.02.2013 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002060, задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 квартири АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , в іншій частині у задоволенні даного клопотання відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 и б а к