Справа № 443/660/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/480/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 з визначенням розміру застави,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.06.2017 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Жидачівського ВП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , погодженого процесуальним прокурором ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10.08.2017 року включно та визначено розмір застави в сумі 32000 гривень.

На вказану ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14.06.2017 року захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 альтернативний, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У своїх доводах на підтвердження апеляційних вимог захисник покликається на те, що жодний ризик у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.177 КПК України, слідчим та прокурором не наведений. Наголошує, що сама лише тяжкість обвинувачення не є виключною підставою для тримання особи під вартою.

Також, вважає необґрунтованим та безпідставним висновок слідчого судді про те, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою. Так, вказує, що зізнання у вчиненні злочину було підписане ОСОБА_7 без присутності захисника, з чого можна зробити висновок, що воно було дане під тиском з боку працівників правоохоронних органів. А одразу після прибуття захисника ОСОБА_7 відмовився від свого зізнання та скористався ст.63 Конституцією України.

При апеляційному розгляді захисник підтримав подану апеляційну скаргу та в судовому засіданні навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу та наведені в ній мотиви, вважає законним та обґрунтованим обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і розмір визначеної застави.

Дослідивши матеріали клопотання, доводи апеляційної скарги, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Відповідно до вимог ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, тобто ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та що стверджується матеріалами справи про проведення першочергових слідчих дій.

Також суд апеляційної інстанції вважає правильними висновки слідчого судді та переконаний, що у цьому кримінальному провадженні існують ризики, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, чинити перешкоди кримінальному провадженню.

Так, слідчим суддею при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, правильно враховано особу та стан здоров`я підозрюваного, який раніше неодноразово судимий та ніде не працює.

Крім того, відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже розмір застави слідчим суддею встановлений у межах, що є мінімальним та не виходить за розміри, які визначені п.2 ч.5 ст.182 КПК України, а тому такий розмір застави слід також залишити без змін.
Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, і не знаходить достатніх та належних підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.177, 182, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 14 червня 2017 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 з визначенням розміру застави залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: