В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2017 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого (відповідно до ст. 89 КК України).

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 02 жовтня 2016 року близько 04 год. 30 хв., перебуваючи по вулиці Льонокомбінатівській, що у м. Рівне, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, що виразилось у нанесенні ударів руками в ділянку тулуба потерпілого ОСОБА_5 , а також із погрозами застосування фізичного насильства, умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів належною останньому чоловічою сумкою, яка матеріальної цінності для нього не становить, в якій знаходилися грошові коштами в сумі 1940 гривень, мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2» вартістю 1637,50 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди в розмірі 3577,50 гривень.

Тобто, ОСОБА_4 , визнається винним за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме у грабежі, поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства.

На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою винуватість у вчиненні злочину не визнав та пояснив, що 02 жовтня 2016 року приблизно біля 04.00 год. ранку пішов за сигаретами в магазин, який знаходиться на заправці біля кафе «Райський сад». По дорозі на вул. Льонокомбінатівській, біля кільця знайшов телефон. Після знахідки в магазин заходити передумав, пішов с. Бармаки де на вул. Луговій заховав чохол від телефону, оскільки він був старий та дві Sim - картки. Потім повернувся додому, щоб зарядити телефон, оскільки він був розряджений. Вранці, після зарядки телефону, подивився фотографії, які були збережені у пам`яті телефону, дзвонити по контактам, які були збережені в телефоні не захотів, повертати телефон теж, вирішив його продати. Заніс його знайомій людині, яка працювала продавцем в магазині де він постійно купує продукти та запропонував їй купити телефон, вона зателефонувала своєму директору, який приїхав і купив його за 800 гривень. Через деякий час до нього додому приїхали працівники поліції, які запропонували йому проїхати на впізнання. Особа, яку пограбували зразу ж його впізнала. Потім він показав де заховав чохол та Sim - картки. Вказав, що всі обставини складаються проти нього, але він даного злочину не вчиняв.

Незважаючи на не визнання своєї винуватості, доказами винуватості обвинуваченого у вчиненому злочині є показання потерпілого, свідків, висновок експертизи та інші докази досліджені судом під час судового розгляду.

Суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він грабіж не вчиняв, а мобільний телефон знайшов випадково на вулиці Льонокомбінатівській, оскільки дані покази спростовуються показами потерпілого, свідків та іншими матеріалами провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 дав показання, що 02 жовтня 2016 року близько 04 год., по вулиці Льонокомбінатівській, що у м. Рівне повертався додому в с. Бармаки. Було темно, але вулиця освітлювалась. Почув, що хтось приближається до нього, невідомий чоловік штовхнув його та хотів вирвати сумку, він втримав її, тоді невідомий вдарив його в груди, від удару він впав на землю, а сумка залишилась у нападника. Заволодівши сумкою, нападник почав тікати, він спробував його наздогнати. Пробігши декілька метрів, він наздогнав його та спробував забрати сумку, під час даного інциденту нападник наносив йому удари руками та ногами.

В сумці знаходились гроші та мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2» приблизною вартістю 1940 гривень. Телефон був в чохлі. В поліцію зразу ж не подзвонив, оскільки не було як, а вранці звернувся в поліцію з відповідною заявою.

Під час боротьби за сумку з речами, він добре роздивився руки та обличчя нападника і тому під час впізнання впевнено показав на ОСОБА_4 , як на особу, яка наносила йому удари та заволоділа сумкою з речами.

Покази потерпілого, суд оцінює, як правдиві та послідовні. Даними показами підтверджується місце вчинення злочину, час та обставини вчинення злочину. Спростовано покази обвинуваченого, що він не причетний до нанесення ударів та заволодіння майном потерпілого.

Суд прийшов до переконання про правдивість та послідовність показів потерпілого зважаючи на те, що потерпілий неодноразово під час досудового слідства вказував на ОСОБА_4 , як на особу, яка його пограбувала.

Під час допиту потерпілого в судовому засіданні та під час всього судового слідства потерпілий ОСОБА_5 неодноразово вказував, що жодних претензій матеріального та морального характеру він до обвинуваченого не має. Але впевнений, що саме обвинувачений ОСОБА_4 є особою, яка його, 02.10.2016 року на вул. Льонокомбінатівській пограбувала заволодівши його сумкою.

Крім того, покази потерпілого підтверджуються протоколом впізнання, протоколами огляду місця події, протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події.

Зокрема, з дослідженого в судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17.10.2016 року (а.п. 11-13) судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу під номером 2, як особу, яка 02 жовтня 2016 року нанесла йому тілесні ушкодження та заволоділа його майном. Особою під номером 2 виявився ОСОБА_4 .

З дослідженого в судовому засіданні протоколу проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події від 29.10.2016 року (а.п. 14-19) судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 розповів про обставини вчинення злочину відносно нього, показав яким чином грабіжник заволодів його сумкою та яким чином йому наносились удари під час грабежу.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 17.10.2016 року (а.п. 26-32) судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 добровільно вказав на місце схову двох Sim - карток та чохла до телефону, який був відкрито викрадений у потерпілого ОСОБА_5 02.10.2016 року. Під час огляду дані предмети були виявлені та вилучені слідчим.

З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду місця події від 17.10.2016 року (а.п. 33-37) судом встановлено, що під час огляду було оглянуто телефон марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2», який добровільно видав свідок ОСОБА_6 .

Оглянуті дві Sim - картки, чохол до телефону та телефон марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2», постановою про приєднання предметів як речових доказів від 17 жовтня 2016 року (а.п. 38-39), визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів провадження.

Доказом визначення вартості викраденого під час грабежу майна потерпілого є висновок експерта від 31.10.2016 року № 3.2-1230/16 (а.с. 44-47), згідно якого залишкова вартість мобільного телефону марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2» станом на 13.10.2016 року могла становити 1637,50 гривень.

Суд оцінює дані докази, як належні та допустимі докази у кримінальному провадженні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що працює продавцем в магазині по вул. Кн. Романа в м. Рівне. ОСОБА_4 знає як покупця, який періодично щось купляє. Пригадала, що обвинувачений прийшов до неї в магазин та попросив позичити 30 гривень. В ОСОБА_4 був телефон, вона попросила, щоб він продав його. Спочатку він не погодився, але потім приблизно через три години знову зайшов і сказав, що може продати. Вона подзвонила до свого директора та запропонувала йому купити телефон. Через 20 хвилин він приїхав і купив мобільний телефон.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що одного дня, точної дати він не пам`ятає, але це була осінь, до нього подзвонила продавець ОСОБА_7 та повідомила, що одна особа продає мобільний телефон. В той час він підшуковував собі мобільний телефон, почувши таку звістку він приїхав в магазин, щоб подивитись телефон. Зарядного пристрою та документів на телефон не було, але він був робочий. Він йому підійшов по параметрах та ціні. За куплений телефон заплатив ОСОБА_4 800 гривень. На другий день у нього виникли сумніви стосовно того, що телефон міг бути краденим. Через деякий час його сумніви підтвердились, оскільки прийшли працівники поліції і телефон вилучили. Обвинувачений йому збитки не відшкодував.

Показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтверджується те, що ОСОБА_4 того ж дня, після заволодіння чужим майном розпорядився телефоном марки «SAMSUNG GALAXY СОRЕ-2» шляхом продажу його для ОСОБА_6 за 800 гривень.

Суд оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази приходить до переконання, що викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 відбувалось відкрито. Під час відкритого викрадення майна потерпілому ОСОБА_5 наносились тілесні ушкодження. Після заволодіння майном потерпілого, ОСОБА_8 не припинив свої злочинні дії, а розпорядився ним на свій розсуд, мобільний телефон продав за 800 гривень, а гроші витратив на свої потреби.

При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше був неодноразово судимий, в тому числі за злочини передбачені ст. ст. 187, 186 КК України. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини та тяжкість вчиненого злочину, особу винного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи відсутність у потерпілого по справі претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого, а також, невелику вартість викраденого майна, яке частково добровільно повернуто потерпілому обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання в межах мінімальної санкції передбаченої ч. 2 ст. 186 КК України.

По справі проведено експертизу за ухвалою слідчого. Ці судові витрати, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

З метою запобігання ризикам передбаченим ст. 177 КПК України, з врахуванням обставин передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке призначене судом в виді позбавлення волі, задовільний стан здоров`я ОСОБА_8 , відсутність сім`ї, утриманців, відсутність постійного місця роботи, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою.

Керуючись статтями 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненому злочині, кваліфікованому за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

До вступу вироку в законну силу обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 175,96 (сто сімдесят п`ять) гривень 96 копійок.

Речові докази по провадженнюю повернути потерпілому.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1