Справа № 468/112/17-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА
31.01.2017 року м. Баштанка
30 січня 2017 року до суду надійшло клопотання слідчого Баштанського ВП ОСОБА_2 про арешт майна.
29.01.2017 року під час проведення огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль «Нива» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобільний причеп синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , та 31 каністру з рідиною схожою на соляру.
Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що вказані транспортні засоби та майно мають значення речових доказів по справі, в зв`язку з чим з метою збереження вказаних речових доказів на них необхідно накласти арешт.
Слідчий суддя перевіривши надані матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: зокрема, підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Слідчий вказує метою для накладення арешту збереження речових доказів. При цьому, матеріали клопотання не містять фактичних даних щодо того, що вилучені під час огляду транспортні засоби та інше майно мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні й тому слідчим було визнано їх речовими доказами.
Зазначаючи на необхідність накладення арешту на вилучені автомобіль, причеп та каністри з рідиною клопотання не містить найменування та опису (марка, модель, рік випуску, номери вузлів та агрегатів тощо) вказаних автомобіля та причепу. Натомість зазначена слідчим в клопотанні марка автомобіля «Нива» не підтверджується жодними матеріалами клопотання. Також матеріали клопотання та кримінального провадження не містять точних даних про вилучені під час огляду місця події каністри та рідину, оскільки не вказано ємкість кожної із вказаних каністр, не вказано кількість рідини в кожній каністрі. Відсутність вище зазначеної інформації про майно є суттєвим для ідентифікування вказаного майна під час накладення на нього арешту та його виконання.
З клопотання та долучених матеріалів слідує, що до слідчого судді звернувся слідчий ОСОБА_2 з відповідним клопотанням про накладення арешту на майно.
Згідно з ч.1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
З аналізу вказаної норми слідує, що повноваження на здійснення досудового розслідування кримінально-процесуальним законодавством покладено лише на слідчого, який визначається керівником органу досудового розслідування.
При цьому, ні матеріали клопотання, ні матеріали кримінального провадження не містять відповідного доручення керівника органу досудового розслідування щодо визначення ОСОБА_2 саме тим слідчим, який уповноважений здійснювати досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню.
Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно зі ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.
Вказані положення нормативних актів вказують на те, що в межах наданих повноважень слідчий, який здійснює досудове розслідування певного кримінального провадження, має право доручати проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженню відповідним оперативним підрозділам, які при їх здійсненні користуються повноваженнями слідчого.
При цьому, з матеріалів клопотання вбачається, що допити свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були здійснені оперуповноваженим ОСОБА_5 в порушення вимог КПК України без жодних передбачених законом повноважень на здійснення зазначених слідчих дій по вказаному кримінальному провадженню, оскільки матеріали не містять відповідного доручення слідчого про здійснення вище вказаних допитів свідків.
Таким чином, в порушення вищевказаних вимог КПК України клопотання слідчого не містить необхідних достатніх даних відповідно до положень статті 171 цього Кодексу про підстави для арешту майна, а також повний і точний перелік і види майна, що належить арештувати.
Наведене свідчить, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
Наведене є підставою для повернення клопотання прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.170-173 КПК України, слідчий суддя, -
Копію ухвали надіслати до Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області, для усунення недоліків протягом строку, встановленого судом.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: