Справа № 147/778/17
Провадження № 1-кс/147/147/17
У Х В А Л А
іменем України
22.08.2017 року смт. Тростянець
Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України вищевказаний автомобіль на даний час являється тимчасово вилученим майном.
Зважаючи на те, що будь-які дії з майном, будь-який фізичний вплив на автомобіль, його використання можуть спотворити або знищити ті сліди кримінального правопорушення, які на ньому наявні, існують обставини, які свідчать, що незастосування заборони на використання цього майна та заборони розпоряджатися ним можуть перешкодити кримінальному провадженню, а саме можуть перешкодити дослідженню т/з під час експертиз та проведенню інших слідчих дій.
Клопотань про фіксування технічними засобами не надходило.
В судове засідання учасники процесу не з?явились. Від слідчого надійшла заява, в якій він просить розглянути клопотання за його відсутності, клопотання підтримує.
Від ОСОБА_4 надійшла заява, в якій остання просила клопотання розглянути за її відсутності, що задоволення клопотання не заперечує.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, перевіривши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Згідно ч.1ст.170 КПК Україниа рештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає можливій конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.4 ст.173 КПК Україниу разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Оцінюючи встановлені, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на автомобіль, вважаю за необхідне накласти арешт шляхом встановлення заборони у праві розпорядження, відчудження та користування зазначеним майном.
Так в судовому засіданні встановлено, що постановою про приєднання до кримінального провадження речового доказу від 17.08.2017 зазначений вище автомобіль був визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.
Як бачається з тієї ж постанови, даний автомобіль з моменту вилучення залишено на зберіганні на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Тростянецького відділення поліції.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність заборони особі, у володінні якої перебуває зазначений вище транспортний засіб, будь-яким чином розпоряджатися, відчуджувати та користуватись ним При цьому слідчим суддею враховано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна.
За таких обставин клопотання підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7,169,170,173 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання слідчого Тростянецького ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області задовольнити.
Виконання ухвали покласти слідчого СВ Тростянецького відділення поліції Бершадського ВП ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_8 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Тростянецького районного суду ОСОБА_1