Справа № 448/788/16-к
Провадження № 1-кп/452/25/2017
ВИРОК
Іменем України
12 липня 2017 року м.Самбір
Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законних представників обвинуваченого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представників служби у справах дітей Мостиської РДА ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника ювенальної превенції Мостиського ВП Яворівського ВП у Львівській

області ОСОБА_13 ,

провівши в залі суду в м. Самборі Львівської області відкритий судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000333 про обвинувачення

неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, випускника 11 го класу Мостиської ЗОШ № 3, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого з бабцею ОСОБА_14 та дядьком ОСОБА_15 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

ОСОБА_6 , 06.05.2016 року біля 04 год. 30 хвилин, перебуваючи на території ДП "Ліктрави" у м. Мостиська Львівської області по вул. Я. Мудрого, 121, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 умисно наніс йому один удар ножем в живіт, внаслідок чого спричинив потерпілому проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкої та товстої кишок, крововиливом в черевну порожнину, яке утворилося від дії колюче-ріжучого предмета, у вигляді клинка ножа та згідно висновку експерта № 78/2016 від 17.05.2016 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому визнав частково і показав, що близько 22 ї години 05 травня 2016 року з ОСОБА_4 домовились про зустріч на підприємстві ДП «Ліктрави» о 2- ій годині ночі. Біля половини другої ночі ОСОБА_4 йому зателефонував. Обидва вирушили на закинуту територію ДП «Ліктрави». З собою мав ніж, який напередодні 04.05.2016 року придбав як сувенір в м. Судова Вишня. Потерпілий мав з собою рюкзак. Що знаходилось в ньому, не знає. Зі слів ОСОБА_4 взнав, що вони на когось чекають. Біля 4 - ї години ОСОБА_4 сповістив, що нікого не буде і вирішив йти додому, припіднявшись при цьому. У нього виник умисел його налякати. З кишені куртки він витягнув ніж. Обхватив потерпілого руками. Спочатку показав, що обидва почали втрачати рівновагу, він наніс ОСОБА_4 удар в живіт ножем. Той почав втікати від нього в сторону контрольно пропускного прикордонного пункту, був обезсилений, впав. На крик вийшов прикордонник і він, налякавшись, втік з місця події. Потім ствердив, що коли він ( ОСОБА_6 ) втратив рівновагу, потерпілий відштовхнув його, шукав опору і вчепив його за руку. До нього був повернутий боком. Обидва почали падати. Він впав на потерпілого, тримаючи у правій руці ніж. ОСОБА_4 падав рівно, закричав. Він налякався, відбіг від нього 10 метрів. Через хвилину повернувся. Потерпілий вже був біля контрольно пропускного пункту прикордонної застави. Зауважив, що з приміщення виходить прикордонник. До них не підходив. Допомоги потерпілому не надавав. З місця події втік, так як налякався присутності працівника прикордонної служби. Не знав до кінця, що з потерпілим.

Ствердив, що потерпілого після заподіяння йому по необережності ножового поранення не тягнув. З ним дружили, умислу позбавляти його життя у нього не було, як і заподіювати йому тілесні ушкодження. Заперечив, що просив ОСОБА_16 домовитись за зустріч з потерпілим. Показав, що до цього випадку з ОСОБА_4 розмов про придбання автомобіля не вів. Потерпілий не пропонував йому зайнятись купівлею автомобіля, який повинні були перегнати із за кордону. Він мав бути тільки спостерігачем.

Під час проведення перехресного допиту з потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_16 показав, що в розмові з потерпілим визначилися, що він має взяти з собою 20 тис. доларів США, а потерпілий 30 тисяч доларів США. Проте він не обіцяв, що візьме ці гроші. На зустрічі на території ДП «Ліктрави» в м. Мостиськах мав бути він,

ОСОБА_4 та ОСОБА_16 . Напередодні він спілкувався зі ОСОБА_16 по телефону. Ініціатором зустрічі був ОСОБА_4 , повідомивши, що повинні переганяти автомобілі.

Коли по необережності потерпілому заподіяв ножове поранення, останній був повернутий до нього спиною. Ніж він тримав у правій руці. Ззаду обхвапив потерпілого. Удар ножем наніс ОСОБА_4 , коли той, втративши рівновагу, впав на спину, а він на нього.

Згідно пред`явлених до нього цивільних позовів прокурора Городоцької місцевої прокуратури про відшкодування заподіяної майнової шкоди, завданої внаслідок лікування

ОСОБА_4 , заявлених в інтересах Мостиської районної ради про стягнення

156, 61 грн. та в інтересах Львівської обласної ради про стягнення 4 639 грн. 31 коп., пояснив, що повністю в позасудовому порядку добровільно відшкодував таку шкоду.

Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у скоєному, його винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена наступними доказами: показаннями потерпілого, свідків, матеріалами справи.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_4 убачається, що перед зазначеною подією його друг ОСОБА_17 повідомив, що через знайомих можна пригнати автомобіль і заробити на цьому. Він зацікавився почутою інформацією. 05.05.2016 року в обідній перерив ОСОБА_18 йому подзвонив і сказав прийти о 2 ій годині ночі на

територію ДП «Ліктрави» в м. Мостиськах та взяти з собою гроші в сумі 30 тисяч доларів США, про що наполягав ОСОБА_6 , який, зі слів ОСОБА_16 , мав бути з ними. Він погодився. Проте зробив муляж, поклав його в рюкзак. ОСОБА_16 вдруге передзвонив о 22 ій годині. В м. Мостиськах обидва з ОСОБА_6 пішли на закинуту територію ДП «Ліктрави», де сиділи довго і розмовляли. Не пам`ятає, чи говорив ОСОБА_6 за гроші. Той не цікавився, чому ОСОБА_16 не їде. Коли він вирішив йти додому, припіднявся, пройшов біля 6 ти метрів, ОСОБА_6 схватив його рукою за шию.

Потім ствердив, що обвинувачений обхватив його за все тіло. В другій його руці побачив ніж. На запитання: «Що ти робиш?», ОСОБА_6 відповів, що ніж взяв на всякий випадок. Він налякався, втратив рівновагу. Обвинувачений наніс йому удар ножем в черевну порожнину, внаслідок чого він отримав поранення. Падав назад спиною, ОСОБА_6 ззаду нього. Він став кричати про допомогу, бо залишатись з

ОСОБА_6 було страшно. На надання йому допомоги зі сторони ОСОБА_6 не надіявся. Той пробув біля нього кілька секунд. Підійшов до контрольно пропускного пункту. Внаслідок сильного болю не міг адекватно сприймати обстановку. Показав, що обвинувачений тягнув його назад від контрольно пропускного пункту. Ці свідчення є правдиві.

Ствердив, що мав намір сам дійти додому, однак по дорозі втратив свідомість. На той час обвинувачений втік. З приводу поранення лікувався в м. Львові протягом 10 днів. Претензій до винного не має. Той повністю відшкодував йому заподіяну шкоду.

Під час проведення перехресного допиту з обвинуваченим та свідком ОСОБА_16 показав, що нікому не довіряв, в тому числі і ОСОБА_6 , оскільки боявся. Його насторожило місце зустрічі, яке визначив ОСОБА_16 , а сам не прийшов, повідомивши йому, що виключає телефон. Сам цього місця він би не обирав. ОСОБА_16 займався купівлею продажем автомобілів. Їх (його та ОСОБА_6 ) сповістив, що там приженуть автомобілі. Наміру придбати автомобіль у нього не було. Умислу щодо придбання ОСОБА_6 автомобіля не знає. ОСОБА_6 повідомив,, щоб він взяв гроші близько 30 тис. доларів США. Показав, що не чекав на такий розвиток подій зі сторони обвинуваченого, який після заподіяння йому потерпілим ножового поранення почав волочити його назад, а коли вибіг прикордонник втік;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , з яких убачається, що з потерпілим ОСОБА_4 знайомий приблизно 34 роки, а з обвинуваченим - один місяць. Знає, що ОСОБА_6 поранив ОСОБА_4 . Жодних розмов з потерпілим про бізнес не вів. З ним зустрічатися не повинен був. ОСОБА_6 його попросив, щоб він передзвонив до ОСОБА_4 і передав його прохання вийти з ним на зустріч о 2 ій годині ночі 06.05.2016 року. В телефонній розмові потерпілий погодився. Сам він ініціатором зустрічі не був, мети такої зустрічі не знав.

Під час перехресного допиту з потерпілим та обвинуваченим заперечив, що визначав місце зустрічі, потерпілому сказав, що не прийде на зустріч і виключає телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який ствердив в судовому засіданні, що 05.05.
06.05.2016 року перебував на чергуванні на контрольно пропускному пункті державної прикордонної служби в м. Мостиськах. Вночі почув крик у вигляді страху. Неподалік побачив дві особи. Один за ногу або за руку (в темноті добре не розгледів) тягнув іншого. Чув слід волочіння. Побачивши його, той, що тягнув, почав тікати. Другий сидів навпочіпки на асфальті. Сказав, що його прізвище ОСОБА_20 . Просив аптечку, сказав, що його порізали. Просив не дзвонити батькові, бо боявся. Сам пішов в напрямку багатоквартирного житлового кварталу;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка підтвердила факт придбання ножа обвинуваченим в одному з магазинів в м. Судова Вишня 04.05.2016 року;

- висновком судово медичної експертизи № 78/2016 від 06.05.2016 р., згідно якого у ОСОБА_4 виявлено проникаюче поранення черевної порожнини з ушкодженням тонкої та товстої кишок, крововиливу в черевну порожнину, які утворилися 06.05.2016 року від дії колюче ріжучого предмета у вигляді клинка ножа та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя. (а.с. 178).

Вказаний висновок повністю підтвердив в судовому засіданні судово медичний експерт ОСОБА_22 , показавши, що удар був нанесений гострим предметом у вигляді клинка ножа з прикладанням великої сили, про що засвідчує глибина раневого каналу

(12 18см). З цих підстав, враховуючи локалізацію тілесного ушкодження, показання обвинуваченого та потерпілого щодо обставин нанесення останньому удару ножем вважає такими, що не відповідають механізму заподіяння такого тілесного ушкодження. Заперечив отримання такого ушкодження при падінні;

- протоколом огляду місця події від 06.05.2015 р. та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто місце скоєння злочину АДРЕСА_2 . З місця події нічого не вилучалось (а.с. 209-211);

- наступним протоколом огляду місця події від 07.05.2015 р. та фототаблицею до нього, відповідно до якого оглянуто річку Січну в районі прокладення моста. При прочісуванні річки в напрямку загороди господарського ножа не виявлено (а.с.204 207);

- заявою законного представника неповнолітнього ОСОБА_5 , адресованою в Мостиський ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , котрий 06.06.2016 року неподалік приміщення ДП «Ліктрави» в м. Мостиська на вул. Я. Мудрого його синові заподіяв ножове поранення в живіт (а.с. 213);

- із висновку проведеної по справі комплексної психолого психіатричної експертизи від 11.05.2016 року убачається, що в період інкримінованих дій ОСОБА_6 психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності та міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На даний час ОСОБА_6 психічною хворобою не страждає та може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (а.с.197 198).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Мостиським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 05.05.2016 року, убачається, що ОСОБА_23 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років (а.с 218).

Оцінюючи всі зібрані та перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає, що ОСОБА_6 намагається уникнути кримінальної відповідальності, заперечуючи свою причетність до умисного заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Його показання є непослідовними, нелогічними. Так, спочатку в судовому засіданні він стверджував, що коли у нього виник умисел налякати потерпілого, з кишені куртки він витягнув ніж, обхватив потерпілого руками. Спочатку показав, що обидва почали втрачати рівновагу і по необережності він наніс ОСОБА_4 удар в живіт ножем. Потім ствердив, що коли він ( ОСОБА_6 ) втратив рівновагу, потерпілий налякався, відштовхнув його, шукав опору і вчепив його за руку. До нього був повернутий боком. Обидва почали падати. Він впав на потерпілого, тримаючи у правій руці ніж. ОСОБА_4 падав рівно. Заперечив, що: потерпілого після заподіяння йому по необережності ножового поранення тягнув, ОСОБА_16 просив домовитись за зустріч з ОСОБА_6 . Показав, що до цього випадку з ОСОБА_4 розмов про придбання автомобіля не вів. Потерпілий не пропонував йому допомогти переганяти автомобіль. Він мав бути тільки спостерігачем.

Під час проведення перехресного допиту з потерпілим ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_16 показав, що під час розмови з потерпілим визначилися, що він ( ОСОБА_24 ) має взяти з собою 20 тис. доларів США, а потерпілий 30 тисяч доларів США. Проте він не обіцяв, що візьме ці гроші. На зустрічі на території ДП «Ліктрави» мав бути він, ОСОБА_4 та ОСОБА_16 . Він спілкувався зі ОСОБА_16 по телефону. Ствердив, що ініціатором зустрічі був потерпілий, повідомивши, що повинні переганяти автомобілі.

Його показання повністю спростовуються доказами, здобутими під час судового розгляду справи, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який ствердив, що дає правдиві свідчення з приводу волочіння його обвинуваченим після заподіяння йому тілесного ушкодження, (аналогічні показання дав свідок ОСОБА_19 ) та показав, що не розраховував на допомогу обвинуваченого, боявся бути разом з ним, судячи з його непередбачуваної поведінки, а тому звав на допомогу, що спростовує показання обвинуваченого відносно його умислу пожартувати з потерпілим, приставляючи йому до горла ніж. Свідок ОСОБА_16 ствердив, що ОСОБА_6 попросив його подзвонити до ОСОБА_4 і нагадати про зустріч о 2 ій годині ночі, що він зробив. Ці свідчення підтвердив сам потерпілий і водночас показав, що ОСОБА_16 повідомив йому, що будуть автомобілі і щоб він мав з собою 30 000 доларів США. Про таку грошову суму вказав і ОСОБА_6 під час перехресного допиту, що свідчить про те, що велась розмова з обвинуваченим та свідком ОСОБА_16 щодо мети зустрічі. Показанням потерпілого та свідка ОСОБА_16 в цій частині суд надає віри, оскільки саме за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_16 потерпілий взяв з собою рюкзак, в який поклав муляж, зімітувавши, що це гроші. Іншої потреби у ОСОБА_4 брати гроші та принести їх в рюкзаку на закинуту територію не було. ОСОБА_6 бачив в потерпілого на плечах рюкзак, а тому: не виясняв за гроші, оскільки сам інформував напередодні, яку суму грошей повинен взяти потерпілий, не сумнівався, що в рюкзаку, знаючи мету зустрічі, як сам він ствердив (із за цікавості хотів бути спостерігачем), і як підтвердили свідок ОСОБА_16 та потерпілий ОСОБА_4 , знаходяться гроші, він (обвинувачений) був зацікавлений у такій зустрічі з особами, що переганяють автомобілі для послідуючої реалізації. Таким показання свідка

ОСОБА_16 та потерпілого ОСОБА_4 суд надає віри, оскільки вони є взаємодоповнюючі, відповідають обставинам справи, об`єктивно висвітлюють деталі та відтворюють подію, тобто в силу ч.1 ст. 84 КПК України є тими фактичними даними, що отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Ці свідчення спростовують показання ОСОБА_6 щодо мети та ініціатора зустрічі у безлюдному місці на території ДП «Ліктрави» і вказують на ту обставину, що саме ОСОБА_6 просив прийти на зустріч ОСОБА_4 , був зацікавлений у зустрічі, а тому удар ножем потерпілому наніс саме тоді, коли потерпілий, усупереч його (обвинуваченого) волі та планам, не дочекавшись нікого, передчасно до завершення зустрічі з такими особами вирішив залишити територію ДП «Ліктрави», піти додому, тобто саме на грунті раптово виниклих неприязних відносин він умисно заподіяв потерпілому удар ножем зразу, як потерпілий піднявся, пройшов кілька метрів.

Водночас суд критично оцінює показання потерпілого та обвинуваченого щодо заподіяння тілесного ушкодження по необережності, що спростував в судовому засіданні судово медичний експерт, зіславшись на те, що удар гострим предметом був заподіяний з великою силою, з твердою фіксацією ножа, що свідчить про його умисне заподіяння та спростовує показання обвинуваченого та потерпілого щодо механізму заподіяння ножового поранення і вважає показання обвинуваченого як намагання уникнути відповідальності за скоєне, а потерпілого бажання допомогти своєму другу, з яким на даний час вони помирились і перебувають у дружніх відносинах, про що обидва ствердили в судовому засіданні, що підтверджується і суперечливістю таких показань відносно механізму заподіяння ножового поранення: потерпілий вказував, що ОСОБА_6 падав ззаду нього, обвинувачений що потерпілий падав на спину, він на нього та свідчить про їх неправдивість.

Підстав для визнання неналежними чи недопустимим доказом висновку судово медичної експертизи немає, оскільки ним встановлено механізм, характер та локалізацію тілесних ушкоджень в потерпілого.

З тих підстав суд не приймає до уваги посилання сторони захисту на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження по необережності з підстав відсутності

умислу обвинуваченого на таке заподіяння, оскільки удар ножем ОСОБА_6 потерпілому наносив умисно, в життєво важливий орган черевну порожнину, з прикладанням великої сили, з твердою фіксацією ножа, після скоєння злочину волочив потерпілого по землі, допомоги йому не надавав, скрився з місця події, що спростовує твердження обвинуваченого та його захисника про відсутність будь якого умислу та вини у скоєнні інкримінованого йому злочину.

Факт умисного заподіяння потерпілому обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження підтверджується і заявою законного представника потерпілого, адресованою в Мостиський ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , котрий 06.06.2016 року неподалік приміщення ДП «Ліктрави» в м. Мостиська на вул. Я. Мудрого його синові заподіяв ножове поранення в живіт.

Беручи до уваги, що досліджені в судовому засіданні докази: показання потерпілого, свідків, протоколи слідчих дій в силу ст.ст. 86, 87 КПК України є належними та допустимими, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, а тому кваліфікація його дій за даною статтею є вірною.

Водночас суд вважає, що з обвинувачення ОСОБА_6 слід виключити заподіяння ОСОБА_4 умисного тяжкого тілесного ушкодження на грунті раптово виниклих неприязних відносин під час словесного конфлікту, оскільки такого мотиву в суді встановлено не було, неприязнь виникла із за передчасного залишення потерпілим призначеного місця зустрічі, що суперечило волі та планам обвинуваченого.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого

ОСОБА_6 злочину, особу винного, який раніше несудимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю свого проживання та навчання, проживає з дядьком та бабцею, мати - ОСОБА_23 померла, батько - ОСОБА_6 внаслідок високого ступеня втрати здоров`я, тривалої хвороби, яка спричинила повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, не може виконувати батьківських обов`язків (а.с. 216), думку потерпілого щодо обрання йому міри покарання, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Як пом`якшуючі вину обставину при обранні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує скоєння злочину неповнолітнім, думку потерпілого, який просить його суворо не карати, добровільне відшкодування заподіяної злочином майнової шкоди.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин, яке є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 скоїв злочин вперше, позитивно характеризується по місцю свого проживання та навчання, проживає без батьків, потерпілий просить його суворо не карати, суд вважає за можливе звільнити

ОСОБА_6 від покарання на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в позасудовому порядку добровільно відшкодував заподіяну майнову шкоду, про що свідчать квитанції про сплату коштів згідно цивільного позову в сумі 156, 61 грн. та 4 639, 31 грн. (а.с.167 168), цивільні позови прокурора Городоцької місцевої прокуратури про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок перебування у лікувальних закладах потерпілого ОСОБА_4 , заявлені в інтересах держави в особі: Мостиської районної ради на суму 156 грн. 61 коп. та в особі Львівської обласної ради на суму 4 639, 31 коп., слід залишити без розгляду.

Судових витрат по справі немає.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до Мостиського районного сектору з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України;

2) повідомляти зазначений відділ про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Цивільні позови прокурора Городоцької місцевої прокуратури про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок перебування у лікувальних закладах потерпілого

ОСОБА_4 , заявлені в інтересах держави в особі: Мостиської районної ради на суму

156 грн. 61 коп. та в особі Львівської обласної ради на суму 4 639 грн. 31 коп., залишити без розгляду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, і може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд, який ухвалив вирок, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для обвинуваченого ОСОБА_6 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя