Справа№ 640/2450/17
н/п 1-кп/640/413/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Київський районний суд м. Харкова:
головуючий - суддя ОСОБА_1
секрета ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого- ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката:
ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого
працівника Управляння служб у справах дітей - ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Булавинське м. Єнакієве Донецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не судимого, не працюючого, не маючого джерел отримання доходу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
02 січня 2017 року, приблизно о 23:00 год., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись у кімнаті поліції на станції метро «Героїв Праці», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, умисно наніс один удар кулаком лівої руки у щелепу старшому сержанту поліції відділу поліції в метрополітені у Харківській області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно з графіком несення служби, затвердженим начальником відділу поліції, ніс добове чергування на станції метро «Героїв Праці» у форменому одязі та виконував свої службові обов`язки, передбачені ч.1 ст. 41 Закону України «Про Національну поліцію». Продовжуючи свої злочинні діяння, ОСОБА_4 вкусив потерпілого за зап`ясток лівої руки. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_7 заподіяно тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 23-А/17 від 18.01.2017 року, а саме: садно на слизистій оболонці нижньої губи, синець на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, які відповідно до пункту 2.3.5. Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, пояснив, що 02.01.2017 року він поїхав в центр міста з друзями гуляти, трохи випили. Приблизно о 23 год. він повертався додому та заснув в метро. Його розбудив працівник поліції на стації метро «Героїв Праці». Він почав просити, щоб його не чіпали, почав обурюватися, і його забрали в кімнату поліції. Попросили номер мобільний телефону матері, на що він відповів, що не пам`ятає. Через записну книжку в телефоні подзвонили подрузі мама. Після чого приїхала мати, щоб забрати його. Він сказав, що його били. Мати почала питати, чи це правда. Їй відповіли, що ні. Мати ще декілька раз питала про це. ОСОБА_7 в грубій формі сказав, що не били його. Після чого він вдарив лівою рукою ОСОБА_7 в губу, на нього наділи наручники, тримали його за шию. Він сказав, ОСОБА_7 , щоб останній його відпустив, однак той не відпускав. Тоді він вкусив ОСОБА_8 за ліву руку. Потім його оглянули медики, запропонували заспокійливий укол, він відмовився. Така його поведінка була обумовлена, тим що працівник поліції образив його матір нецензурною лайкою.
Незважаючи на визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю доведена зібраними по справі доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що працює поліцейським в метрополітені. 27.01.2017 року ввечері він ніс службу в метрополітені. Надійшов сигнал, щоб він з колегами підійшов на платформу. Там на лавочці знаходився ОСОБА_9 , який був в дуже п`яному та сонному вигляді. Вже стояли охоронці. З ОСОБА_9 почали розмовляти, однак той в грубій формі висловлювався. Данила вирішили відвести до кімнати поліції, він там заснув, блював, всіх посилав у грубій формі. Викликали матір ОСОБА_9 . Коли приїхала матір та почала писати розписку, ОСОБА_9 сказав, що його побили. Матір на підвищених тонах питала, чи били її сина. Він відповів, що не треба кричати, він не бив її сина. Після чого, ОСОБА_9 вскочив з лавочки та вдарив його кулаком в обличчя. На ОСОБА_9 наділи наручники. Обвинувачений потім намагався вставати, біситися, йому робили зауваження, останній не реагував. Щоб ОСОБА_9 не вставав, він поклав свої руки на плечі ОСОБА_9 , однак обвинувачений вкусив його за руку.
Показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що 02.01.2017 року приблизно о 22 год. він був в гостях у ОСОБА_11 та вже збирався додому. В цей час ОСОБА_12 подзвонила знайома, та сказала, що її син знаходиться в кімнаті поліції в метро «Героїв Праці». Після чого, він з ОСОБА_13 та з дитиною ОСОБА_14 2009 року поїхали до сина. В кімнаті поліції знаходились два поліцейських, співробітник служби охорони метрополітену та ОСОБА_15 . Данило сидів на лавочці в наручниках, в зім`ятій одежі. Потім ОСОБА_9 сказав матері, що його били. ОСОБА_13 почала питати, чи справді так було. На що поліцейський ОСОБА_7 у грубій формі почав розповідати як потрібно виховувати дітей, та в нецензурній формі відповів, що її сина ніхто не бив. В цей момент ОСОБА_9 з криком «ніхто не має права ображати матір» наніс удар кулаком в нижню частину обличчя ОСОБА_7 , появилася кров, було розсічення. Після чого, на нього накинулися та наділи наручники. Десь через п`ять хвилин ОСОБА_7 почав душити за шию ОСОБА_9 , який і вкусив ОСОБА_8 за палець. Приїжджала швидка допомога, працівники поліції.
Показаннями свідка ОСОБА_11 , яка пояснила, що 02.01.2017 року приблизно о 22 год. їй подзвонила подруга, та надала номер телефону, за яким вона подзвонила. В телефонній розмові працівник поліції сказав, що її сина ОСОБА_9 знаходиться в кімнаті поліції. Вона приблизно о 23 год. вона з донькою та з другом ОСОБА_16 , який був у них в гостях, поїхали до сина на станцію метро «Героїв Праці». В кімнаті на лавочці сидів ОСОБА_9 . ОСОБА_8 сказав, що ОСОБА_9 п`яний, дебоширив. ОСОБА_9 сказав, що його тут побили. Вона спитала, чи правда це. ОСОБА_8 почав на неї кричати, розповідати, щоб вона краще виховувала сина, та висловився на неї в нецензурній лайці. Після чого, ОСОБА_9 , сказавши «не кричи на мої матір», наніс кулаком удар в обличчя ОСОБА_8 . Після чого, на ОСОБА_9 наділи наручники, та продовжували тримати, оскільки він чинив спротив. ОСОБА_8 почав сильно тримати ОСОБА_9 за шию, і ОСОБА_9 вкусив ОСОБА_8 , щоб останній ослабив хватку. Потім визвали швидку, слідчого. ОСОБА_17 медики, запропонували заспокійливий укол, вони відмовилися. Данило був з ознаками алкогольного сп`яніння.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що він працює охоронцем у приватній фірмі. На початку січня 2017 року ввечері обвинувачений приїхав на метро в нічному складі в сонному та п`яному вигляді. Він з напарниками розмовляли з обвинуваченим, який почав засипати. Потім обвинувачений почав в грубій формі казати, щоб не чіпали його. Обвинуваченого повели до кімнати поліції на станції. Обвинувачений знову почав засипати. Було прийнято рішення подзвонити його матері, щоб забрала сина додому. Обвинувачений чекав в коридорі, спав. Коли матір почала писати розписку, ОСОБА_4 сказав, що його тут були. Мити спитала, чи правда це. ОСОБА_8 відповів, що не били, потім ще раз відповів на це ж питання матері. Ні обвинуваченого, ні його матір ніхто не ображав. Обвинуваченому здалося, що його матір ображають, і ОСОБА_4 вскочив з лавочки та вдарив кулаком в обличчя ОСОБА_7 . Після чого, на ОСОБА_9 наділи наручники. ОСОБА_9 намагався встати та вийти. ОСОБА_8 йому багато разів почав казати, щоб він заспокоївся. Однак безрезультатно. Після чого, ОСОБА_8 обхопив рукою ОСОБА_9 , щоб той заспокоївся. Однак ОСОБА_9 вкусив ОСОБА_8 за палець. Потім викликали швидку для ОСОБА_8 . До обвинуваченого застосували наручники.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив, що він працює поліцейським в метрополітені. На початку січня 2017 року ввечері він ніс служба з охорони громадського порядку на станції. Поступив сигнал, що особа заснула у потязі метро. Поки він йшов туди, охоронці вивели з потягу обвинуваченого, який був п`яний та сонний. У ОСОБА_9 спитали як він себе почуває, де проживає, однак їм в грубій формі ОСОБА_9 відповів, щоб від нього відчепилися. Данила повели в кімнату поліції для встановлення особи. ОСОБА_9 не відповідав на питання, сів на лавочку та заснув. Він подзвонив через мобільний ОСОБА_9 його матері. Коли матір приїхала, він розповів їй ситуацію, та сказав, щоб вона забрала сина під розписку. Зайшли до кімнати, мати почала писати розписку, в цей час ОСОБА_9 сказав, що його тут побили. Мати у підвищених тонах питала, чи це так. ОСОБА_8 відповів, що не били та зробив зауваження, остання не кричала. Після чого, ОСОБА_9 різко встав з лавочки та наніс удар в обличчя ОСОБА_8 , розбив губу. На ОСОБА_9 наділи наручники. Викликали швидку допомогу. Потім ОСОБА_9 , сидячи в наручника, почав вставати та намагатися вийти. Данилу почали неодноразово робити зауваження, щоб він сів. Данило не реагував. Потім ОСОБА_8 руками тримати ОСОБА_9 , щоб той сів і не вставав, однак в цей момент ОСОБА_9 вкусив ОСОБА_8 за палець.
Даними, що містяться у висновку експерта №23-А/17 від 18.01.2017 року, згідно з якими у зв`язку з подією 02.01.2017 року у ОСОБА_7 мали місця ушкодження: садно на слизистій оболонці нижньої губи, синець на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині. Ці ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою площею травмуючої поверхні могли утворитися при обставинах і в строк відомих із слів постраждалого і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (пункт 2.3.5. Правил «Судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень») (а.с. 62,63)
Даними, що містяться у висновку експерта №115-А/17 від 24.01.2017 року, згідно з якими тілесні ушкодження, встановлені у ОСОБА_7 могли утворитися при обставинах, вказаних ним при проведенні слідчого експерименту (а.с. 64)
Даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 23.01.2017 року, згідно з якими в присутності понятих ОСОБА_7 відтворив та пояснив, що знаходячись на добовому чергуванні на станції метро «Героїв Праці» в кімнаті поліції ОСОБА_4 наніс йому тілесні ушкодження, а саме: знаходячись на відстані приблизно 50 см. друг навпроти друга наніс удар кулаком лівої руки в щелепу. Коли ОСОБА_4 сидів на лавочці в кімнаті поліції, ОСОБА_4 агресивно себе вів, намагаючись заспокоїти неповнолітнього, останній вкусив його за зап`ясток лівої руки (а.с. 65-68).
Даними, що містяться в довідці КЗОЗ «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 23.01.2017 року та картки виїзду бригади екстреної медичної допомоги, 07.01.2017 року о 23 год. 20 хв. до служби «103» надійшов виклик за адресою: м. Харків, станція метро «Героїв Праці», кімната поліції, до ОСОБА_7 . Виклик обслуговувала бригада екстреної меддопомоги №409 (а.с. 69-70)
Даними, що містяться в книзі записів про розстановку нарядів, згідно з якими старший сержант поліції ОСОБА_7 , поліцейський відділу поліції в метрополітені ГУНП в Харківській області дійсно перебував на добовому чергуванні з 08-00 год. 02.01.2017 року до 08-00 год. 03.01.2017 року та здійснював охорону публічного порядку та безпеки на станції метро «Героїв Праці» (а.с. 72-76).
Суд, оцінюючи зібрані докази, вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена повністю, та суд кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Неповнолітній ОСОБА_4 за місцем навчання характеризується задовільно, неповнолітній проживає з матір`ю, яка працює, має вплив на сина, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий (а.с. 30-36)
Згідно з актом умов проживання, затвердженого начальником Служби у справах дітей по Московському р-ну Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики ХМР, неповнолітній ОСОБА_4 2000 року народження проживає з матір`ю ОСОБА_11 1997 року народження та сестрою ОСОБА_20 2009 року народження. Створені задовільні, охайні умови проживання (а.с. 71)
Згідно з довідкою колективу КЗОЖ «Імперія» від 03.06.2017 року, ОСОБА_4 2000 року народження є сином ОСОБА_11 , яка є працює в КЗОЖ «Імперія». ОСОБА_11 періодично приходить на роботу до матері та допомагає їй, при спілкуванні ввічливий, зарекомендував себе з позитивної сторони.
Згідно з характеристикою, наданої 06.06.2017 року жильцями будинку за місцем проживання ОСОБА_4 2000 року народження, обвинувачений проживає зі своєю матір`ю та молодшою сестрою. В 2014 році вони приїхали до м. Харків з Донецької області у зв`язку з проведенням АТО. ОСОБА_4 доброзичливий, при спілкуванні ввічливий, до сусідів відноситься привітно, з повагою, алкогольними напоями не зловживає, охайний.
Представник служби у справах дітей просила застосувати до неповнолітнього обвинуваченого заходи виховного характеру та передати його під нагляд матері ОСОБА_11 . Неповнолітній потребує постійної сімейної уваги, він розкаюється у вчиненому, він піддається виправленню.
Вирішуючи питання про можливість застосування заходів виховного характеру, суд враховує, що відсутня можливість застосування таких заходів виходячи з наступного.
Відповідно до п. 7 Постанови ВСУ «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15.05.2006 N 2 строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Враховуючи, що обвинувачений набуває повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , то у разі призначення мінімально строку нагляду 1 рік, строк нагляду буде довшим ніж до досягнення особою повноліття, тому не є можливим передати неповнолітнього під нагляд матері.
Підстав для застосування інших видів примусових заходів виховного характеру, які б забезпечили достатній виховний влив, не вбачається можним.
Відповідно до п.п. 1,3 ч.1 ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд вважає щире каяття у вчиненні злочину та вчинення злочину неповнолітнім.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, конкретні обставини справи, вказані дані про особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покаяння, суд вважає, що обвинувачений повинен нести покарання у виді позбавлення волі, та знаходить можливим його перевиховання без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією частини статті у виді обмеження волі, не є можливим у зв`язку з вимогами ст. 98 КК України, оскільки такий вид покарання не призначається неповнолітнім обвинуваченим.
Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 485 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим неповнолітнього ОСОБА_4 2000 року народження за ч. 2 ст. 345 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти діб до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Головуючий