Провадження по справі № 1-кс/522/973/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, про накладення арешту на наступні земельні ділянки:
-земельна ділянка заадресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:020:0120,до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
-земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :52:020:0121 , до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наступне.
Слідчим відділом Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0008561 від 09.11.2016 року за фактом заволодіння шахрайським шляхом, невстановленими особами, шляхом надання завідомо підроблених документів, земельною ділянкою громадянина ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190КК України.
В ході досудового розслідування встановлено що 17.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0607 га, кадастровий №:020:0119, за адресою АДРЕСА_1 .
Реєстрація права власності проведена на підставі договору дарування земельної ділянки №86 від 03.02.2005, укладеного нібито між представником ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_6 ( який діяв на підставі довіреності) та громадянином ОСОБА_7 , посвідчений приватним нотаріусом Макіївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 .
Допитаний громадянин ОСОБА_4 повідомив що ніколи довіреності на ім`я ОСОБА_6 не підписував, та правом розпоряджатись його майном, вказаного громадянина ніколи не наділяв, про вказану особу чує вперше. Про факт дарування земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 йому також нічого не відомо, громадянин ОСОБА_7 йому також не знайомий.
Так, 21.12.2016 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси винесено ухвалу про накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером №:020:0119, але у зв`язку із несвоєчасним надання слідчим вказаної ухвали до реєстраційної служби Одеської міської ради вказана ділянка була поділена. Відповідно до інформації з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо накладення арешту за ухвалою приморського районного суд м. Одеси - земельна ділянка з кадастровим номером :020:0119 27.12.2016 поділена на два окремих об`єкти нерухомого майна з кадастровими номерами №:020:0120 та №:020:0121
Таким чином є підстави вважати що невстановлені особи шляхом надання до органів реєстрації завідомо підроблених документів та недостовірних відомостей, незаконно заволоділи шахрайським шляхом земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 та вживають заходи для її відчуження.
Відповідно до санкції ч. 4 ст. 190 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи, або для забезпечення цивільного позову.
Встановлено, що земельна ділянка розташована за адресою АДРЕСА_1 - є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Враховуючи достатність підстав вважати, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 ,була здобута третіми особами злочинним шляхом,і є предметом вчинення злочину, з метою недопустимості подальшого розпорядження, переоформлення, продажу, відчуження зазначеної квартири іншій особі, до з`ясування всіх обставин скоєння кримінального правопорушення, що у подальшому ускладнить встановлення істини та проведення необхідних слідчих дій та експертного дослідження.
У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладанні арешту на вказане в клопотання прокурора майно.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до п.2 ч.2 ст. 170 КПК України треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.
Згідно до п.3 ч.2 ст. 170 КПК України відомості щодо третьої особи повинні бути встановлені в судовому порядку на підставі достатності доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину. Арешт майна можливий також у випадках, коли санкцією статті Кримінального кодексу України, що інкримінується підозрюваному, обвинуваченому, передбачається застосування конфіскації, до підозрюваної, обвинуваченої особи заявлено цивільний позов у кримінальному провадженні. Арешт також може бути застосовано до майна третіх осіб з урахуванням частини другої цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно до ч. 7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно до п.2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст. ст. 167-173 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 - задовольнити.
Накласти арешт на наступні земельні ділянки:
-земельна ділянка за адресою м. Одеса, вул. Посмітного, земельна ділянка, 9, кадастровий номер :52:020:0120,до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
-земельна ділянка за адресою м. Одеса, вул. Посмітного, земельна ділянка, 9, кадастровий номер :52:020:0121 , до прийняття остаточного законного рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали покласти на прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
19.01.2017