Справа № 359/1195/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/523/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 06.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 червня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області, до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання у Бориспільській виправній колонії (№119) за вироком Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області у лютому 2017 року звернувся засуджений ОСОБА_8 з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, від подальшого відбування покарання, призначеного йому вироком Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року за ч.2 ст.289 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва 02 квітня 2015 року, на підставі статей 69, 71 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2017 року у задоволенні клопотання засудженого відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 під час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, у зв`язку з чим застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - є передчасним.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою подане засудженим клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити. Підставою для скасування судового рішення апелянти зазначають невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження.

Обґрунтовуючи свої вимоги, засуджений посилається на неврахування судом першої інстанції обставин, які свідчать про його виправлення за час відбування покарання, а саме: наявність заохочень, відсутність непогашених стягнень, його працевлаштування на виробництві. Крім того, апелянт зазначає про те, що за час відбування покарання він переглянув свої погляди на життя, щиро розкаявся у вчиненому злочині, за який відбуває покарання, та остаточно став на шлях виправлення, своєю сумлінною працею та зразковою поведінкою він довів своє виправлення, що є правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Захисник засудженого на обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги вказує про те, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання є хибним. На думку захисника, ОСОБА_8 за час відбування покарання повністю довів своє виправлення, що підтверджується відсутністю стягнень та наявністю в нього заохочень. Крім того, захисник вказує про необґрунтоване посилання в оскаржуваній ухвалі суду на судимості ОСОБА_8 за 2003, 2004 та 2009 роки, так як зазначені судимості погашені в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника засудженого ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг засудженого та захисника, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідного строку покарання, передбаченого частиною третьою цієї статті.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за період з 2003 по 2014 роки - п`ять разів засуджувався судами Київської області та м. Києва, в тому числі і за злочини проти власності. При цьому, у чотирьох випадках суди звільняли ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Востаннє ОСОБА_8 засуджений вироком Печерського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року за ч.2 ст.289 КК України, зміненим ухвалою Апеляційного суду м. Києва 02 квітня 2015 року, на підставі статей 69, 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць, за злочин, вчинений ним під час іспитового строку, встановленого попереднім вироком Тетіївського районного суду Київської області від 08 червня 2011 року. На думку колегії суддів, зазначені обставини свідчать про схильність засудженого ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень та його стійке небажання стати на шлях виправлення.

Згідно із характеристикою від 20 лютого 2017 року та довідкою про стягнення і заохочення, виданими установою виконання покарань, засуджений ОСОБА_8 протягом відбутої частини покарання має два заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці, та одне стягнення, яке на даний час погашене, характеризується посередньо, працевлаштований на виробництві.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_8 за час відбування покарання, оскільки останній схильний до рецидиву злочинної діяльності, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення засудженого.

Суд першої інстанції під час розгляду клопотання засудженого ОСОБА_8 повністю дотримався вимог кримінального закону та Розділу VIII КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним, з чим погоджується і колегія суддів.

При цьому, доводи апелянтів щодо невідповідності висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам провадження не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

За таких обставин колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала відносно ОСОБА_8 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Судді:

_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4