Провадження № 1-кп/0186/3/16
Справа № 186/1646/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 грудня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої -судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000296 від 08 квітня 2013 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого електрослюсарем на дільниці УСО ШУ «Першотравенське», не одруженого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , 08 квітня 2013 року о 03 годині 55 хвилин в м. Першотравенську Дніпропетровської області, керуючи автомобілем «Toyota Tercel - 4WD» д/н НОМЕР_1 білого кольору, який знаходиться у володінні ОСОБА_7 , в темну пору доби, рухаючись по вул. Леніна м. Першотравенська Дніпропетровської області зі швидкістю 100 км/г., на смузі зустрічного руху проїзної частини, на відстані 3,0 м від правого краю проїзної частини за напрямом руху автомобіля «Toyota Tercel - 4WD», та на відстані 21,95 м від знаку «Пішохідний перехід», здійснив наїзд на пішохода - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який переходив проїзну частину вул. Леніна, перпендикулярно напряму руху автомобіля, в результаті чого потерпілому були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани на ділянці осадження шкіри в тім`яно-потиличній області, крововилив в м`які покривні тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-потиличній області, вдавлений перелом потиличної кістки та косо-поперечний лінійний перелом потиличної кістки та кісток основи черепу, субдуральна гематома в проекції вдавленого та зі сторони випуклої поверхні лівої півкулі головного мозку в проекції лобно-тім`яної долі, субарахноїдальних крововиливів по випуклій поверхні правої тім`яної, частково потиличним та більш інтенсивно вираженим в лобно-тім`яних долях, також мозочку по всім поверхням, більш інтенсивний по зовнішній поверхні; забійних ран в лобній області зліва, у лівого кута рота в області верхньої та нижньої губ, садна в лобній області зліва з розповсюдженням на верхню повіку та зовнішній кут лівого ока, в лівій виличній області, у лівого кута рота в області верхньої та нижньої губ, в області лівого крила носу, в області підборіддя зліва з переходом на передню поверхню шиї зліва у верхній третині; значне за площиною осадження шкіри з косо-подовжніми подряпинами на задній поверхні тіла, починаючи від рівня кута лопаток, з розповсюдженням на поперекову область та верхнє- внутрішні квадранти сідниць; синець з елементами осадження шкіри на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, садно на тильній поверхні 5-го пальця лівої кисті, садно на передній поверхні лівого стегна з розповсюдженням в пахову область; уламкових руйнувань (по типу «бампер-перелому») великої та малогомілкової кісток лівої гомілки на відстані 37-38 см. від рівня підошовної поверхні стоп, синець з ділянками осадження шкіри на внутрішньо-задній поверхні правого стегна в нижній третині на межі з верхньою третиною правої гомілки, на відстані 39-40 см. від рівня підошовної поверхні стоп, садна на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, на відстані 15 см. від рівня підошовної поверхні стоп, які відповідно до висновку судово-медичного експерта №181 від 16.04.2013 року, враховуючи їх характер, утворились від дії тупих твердих предметів, які діяли з великою силою, достатньою для спричинення вищеописаних тілесних ушкоджень за ударним механізмом, та такими предметами могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, з послідуючим закиданням тіла на автомобіль, відкиданням тіла та падіння його на дорожнє покриття, можливо його ударі головою при цьому, а також волочінні тіла по грунту. Враховуючи характер та морфологічні ознаки даних тілесних пошкоджень, всі вони утворились безпосередньо перед настанням смерті, прижиттєво (наявність крововиливів в м`яких тканинах та їх набряк). Вищеописані тілесні пошкодження за своїм характером відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння, та як такі, що призвели до смерті потерпілого. Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом склепіння та основи черепу й ускладнилась забоєм головного мозку, що й стало безпосередньою причиною смерті, дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Відповідно до висновку експерта сектору автотехнічної експертизи №70/27-549 від 11 серпня 2014 року, в дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля «Toyota Tercel - 4WD» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.4 Правил дорожнього руху, де зазначено:

«п.12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.».

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи №5147-15 від 20 квітня 2016 року, в дорожній обстановці, що склалася водій автомобіля «Toyota Tercel - 4WD» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1 та п.11.4 Правил дорожнього руху України де зазначено:

-«п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-«п.11.4 на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги».

Таким чином дії водія автомобіля «Toyota Tercel - 4WD» д/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.10.1, 11.4, 12.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Крім того, 08 квітня 2013 року, о 03 годині 55 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на зустрічній смузі руху вул. Леніна м. Першотравенська Дніпропетровської області, напроти буд. №9, розуміючи, що скоїв наїзд на пішохода, ОСОБА_8 , бачачи, що останній лежить на асфальті і не підіймається, та усвідомлюючи, що він знаходиться у небезпечному для життя стані і позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, в який він сам його поставив, дій, спрямованих на надання потерпілому необхідної допомоги не вжив, та на вказаному автомобілі «Toyota Tercel - 4WD» д/н НОМЕР_1 уїхав з місця скоєння наїзду, до с.Демурине Межівського р-ну Дніпропетровської області, де залишив автомобіль у кюветі, а сам зник в невідомому напрямі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, визнав частково а саме: по ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, по ч.1 ст.135 КК України не визнав та пояснив, що він не хотів настання таких тяжких наслідків смерть людини, та взагалі не бачив, що скоїв наїзд на людину, так 08 квітня 2013 року о 04 годині 30 хвилин він їхав на автомобілі Тойота по вул.Шахтарської Слави (Леніна) разом з ОСОБА_9 . На площі став обганяти автомобіль, який його в цей час підрізав і він був змушений виїхати на зустрічну смугу руху. На зустрічну смугу руху виїхав на гальмах, чоловіка не бачив. Почув удар по автомобілю, зупинився, але не побачив об`єкта з яким зіштовхнувся його автомобіль, тому поїхав далі. На момент зіткнення рухався зі швидкістю приблизно 50 км/год. Після ДТП автомобіль мав пошкодження, а саме тріщину на лобовому склі у зв`язку з чим він зрозумів що щось збив. В поліцію з приводу ДТП не телефонував.

Після ДТП виїхав з міста та поїхав до с.Гаврилівка Межівського району, так як хотів за містом оглянути пошкодження автомобіля. По дорозі в автомобілі закінчився бензин у зв`язку з чим він покинув його і поїхав на рейсовому автобусі до м.Дніпропетровська. Про те, що він збив людину йому повідомила його мати ОСОБА_10 , яка зателефонувала йому на мобільний телефон. До міста Першотравенська повернувся на наступний день. Під час розгляду справи в суді відшкодував потерпілій завдану шкоду. У скоєному розкаюється, прохає суд призначити йому покарання не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Крім пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 , його вина в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами, а саме.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до яких її чоловік ОСОБА_8 вранці 08 квітня 2013 році пішов з квартири, де вона знаходилася до банкомату, щоб зняти грошові кошти. В той час вона спала, тому коли саме він пішов їй не відомо. Прочекавши чоловіка тривалий час вона зателефонувало до міліції, де їй повідомили, що ОСОБА_8 потрапив в ДТП та загинув. В ході судового розгляду даного кримінального провадження їй обвинуваченим було відшкодовано задану злочином шкоду, у зв`язку з чим вона відмовилася від своїх позовних вимог. При призначенні покарання прохала суд врахувати той факт, що обвинувачений є молодою людиною у якої все життя попереду та призначити йому покарання з випробуванням без реального позбавлення волі.

Поясненнями свідка ОСОБА_11 , згідно яких вона в 2013 році працювала в нічну зміну в магазині, який розташований по вул.Леніна в м.Першотравенську. У ніч з 07 квітня 2013 року на 08 квітня 2013 року вона знаходилась на зміні, приблизно о 03 годині 50 хвилин вона перебуваючи у магазині, почула скрип гальм та характерний звук удару. Після чого вибігла на вулицю та побачила як зі сторони пам`ятника у її бік, біжить хлопець, та кричить їй, щоб вона викликала швидку, оскільки збили чоловіка. Вона швидко повернулась до магазину та викликала швидку. Що саме сталося вона не бачила, але бачила, що чоловік якого збили, лежав біля червоної іномарки, яка стояла навпроти магазину «Улыбка», який розташований по вулиці Леніна, по лівій стороні вулиці, відносно вулиці Чайковського. Автомобіля, який збив чоловіка вона не бачила, оскільки, місце де сталося ДТП погано освітлене, вона бачила лише габаритні вогні двох автомобілів, які рухалися по вул. Леніна в сторону автостанції по обох смугах руху. Кольору автомобілів вона не бачила, так як там було погане освітлення. Коли вона підійшла до чоловіка, якого збили, то він був без свідомості, але ще дихав. Потерпілий лежав приблизно за тридцять метрів від пішохідного переходу, який було освітлено.

Поясненнями свідка ОСОБА_12 відповідно до яких навесні 2013 року (точну дату він вже не пам`ятає)в нічний час він повертався з роботи і йшов до магазину за цигарками по вулиці Леніна, міста Першотравенська. Біля пам`ятника він зупинився, та присів, щоб зав`язати шнурки, в цей час почув писк гуми. Коли він встав подивитися, що сталося - побачив, що білий автомобіль, який рухався по лівій стороні вулиці Леніна, відносно вулиці Карла Маркса, їхав на великій швидкості. По правій стороні вулиці Леніна, рухався інший автомобіль, теж на великій швидкості. Він не придав цьому значення, та пішов до магазину «Руслана» за цигарками. Біля магазину він дізнався, що збили чоловіка. Коли підійшов до місця ДТП, то побачив, що чоловік, якого збили, лежав біля червоного автомобіля «Шевроле-Авео», який був припаркований по правій стороні вулиці Леніна, відносно вулиці Карла Маркса, навпроти магазину «Улыбка», приблизно в 30 метрах від пішохідного переходу. Крім нього, на місці ДТП ще була продавець з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та ще два молодих хлопця, які вживали спиртні напої біля пам`ятника по вулиці Леніна. Продавець з магазину «Руслана» викликала швидку. Коли приїхала швидка, він пішов.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_13 пояснив, що він працює експертом сектору автотехнічних досліджень відділу економічно-автотехнічних та товарознавчих експертиз. Він проводив автотехнічну експертизу відносно ДТП, яке відбулося 08 квітня 2013 року. При проведенні експертизи використовував вихідні дані, які були отримані при слідчому експерименті від свідка ОСОБА_14 , проводив посекундне розсунення та, виходячи з отриманих даний, які були отримані при цьому, була проведена експертиза. Для проведення експертизи він не використовував початкові дані зі схеми ДТП та протоколу огляду дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вони були взяті ним при проведенні посекундного розсунення, а саме довжина гальмівних слідів. На схемі були зафіксовані гальмівні сліди, вони зафіксовані відносно кордонів всього. При посекундному розсуненні вони використовувались для визначення безпосереднього видалення, з урахуванням показів свідка. Також використовувались дані про погодні умови на момент ДТП, яка була проїзна частина, які є у протоколі огляду, вони використовувались при проведенні експертизи. Сліди гальмування в експертизі не використовувались, вони були використані раніше. Основоположним для визначення швидкості автомобіля Тойота, стали покази свідка. Був проведений аналіз показів свідка, який показав, що покази його вірні, та спростувати їх з технічної точки зору неможливо. При проведенні експертизи не розглядалось питання про визначення швидкості руху автомобіля, оскільки слідчий надає початкові дані, він перевіряє ці дані на спроможність, чи спроможні вони з технічної точки зору. Швидкість транспортного засобу він не визначає, свідок Чек задає цю швидкість слідчому, а слідчий задає дану швидкість у своїй постанові, як початкову. Саме слідчий надав йому початкову швидкість руху автомобіля. При проведенні експертизи, він досліджував і інші матеріали справи, а саме: протокол огляду, схеми, пояснення свідків, раніше проведені дослідження по даній справі. Чи раніше проведені дослідження визначили швидкість руху автомобіля «Тойота», він не може сказати, оскільки вони були проведені ще в серпні, тому він не пам`ятає всіх матеріалів, та чи проводив тоді експерт дані розрахунки, чи ні. Чи можна визначити швидкість руху автомобіля по процесуальним документам, він не знає, але швидкість руху можна визначити по слідам гальмування. При проведенні експертизи він визначив швидкість руху автомобіля «Тойота», оскільки це і є перевірка спроможності показів свідка ОСОБА_15 . Свідок Чек показав, що автомобіль рухався зі швидкістю 100 км./год., він перевіряв, чи рухався автомобіль з більшою або меншою швидкістю по слідам гальмування, якщо б він рухався швидше ніж 100 км./год. він би це зазначив у висновку, що покази свідка не спроможні, оскільки швидкість руху автомобіля була вища, але оскільки швидкість руху автомобіля була менше ніж 100 км./год., він це не зазначав, а вказав, що покази свідка є спроможними, швидкість автомобіля складає 100 км./год. Виходячи з цієї швидкості, він проводив подальші досліди. За слідами гальмування швидкість руху автомобіля при коефіцієнті уповільнення 6,9 м2.с., складала 63 км./год., а при коефіцієнті гальмування автомобіля «Тойота» - 7,5 м2.с., швидкість автомобіля склала б 65,7 км./год., це по слідам гальмування, але враховуючи те, що ця швидкість є мінімальною, а гальмівні сліди при гальмування могли повністю не відобразитись, то при розрахунку були прийняті відомості які повідомив свідок.

Поясненнями свідка ОСОБА_16 , який підтвердив суду, що він як таксист в ніч з 07 на 08 квітня знаходився на роботі та перебував біля універмагу «Ювілейний» по вул.Леніна м.Першотравенська. Приблизно з 22 до 24 години на площі біля БК «Шахтар» була група автомобілів серед яких був і автомобіль Тойота білого кольору, старого випуску кубічної форми, водій якого демонстрував агресивний стиль управління, а саме практикував поліцейські розвороти та намагався поставити даний автомобіль на два колеса. Хто саме був за кермом даного автомобіля йому невідомо, але пізніше йому стало відомо, що саме даний автомобіль скоїв наїзд на пішохода біля магазину «Руслана».

Поясненнями свідка ОСОБА_14 , згідно до яких навесні 2013 року ( за минуванням тривалого проміжку часу він точної дати не пам`ятає) приблизно о 3 годині ночі він знаходився біля магазину «Руслана», який розташований по вул.Леніна м.Першотравенська. По дорозі ( по стороні зустрічного руху ) їхав автомобіль Тойота білого кольору. В цей час через проїзну частину ішов чоловік з пакетом, якого даний автомобіль збив та «полетів» далі у напрямку автостанції. У місці ДТП пішохідного переходу не було, він знаходився трохи раніше.

Поясненнями свідка ОСОБА_17 , який підтвердив суду, що саме в ніч з 07 на 08 квітня 2013 року він бачив ОСОБА_5 , на площі по вул.Леніна в м.Першотравенську, який керував належним йому автомобілем Тойота білого кольору.

Крім того вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, а саме: рапортом від 08 квітня 2013 року, відповідно до якого на телефон «102» о 04годині 20 хвилин надійшло повідомлення від ОСОБА_11 , про те, що по вул.Леніна на площі невідомого чоловіка збив автомобіль тойота комбі (Т-1 а.крим.пров.7); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 08.04.2013 року, яким підтверджується, що місце ДТП розташоване в м.Першотравенську по вул.Леніна навпроти будинку №9 по полосі зустрічного руху в напрямку від вул.Чайковського до вул. Комсомольської. Дорожнє покриття призначене для руху в двох напрямках, розмітка відсутня, час доби темне. При огляді встановлені одинарні, прямолінійні, суцільні сліди гальмування із замазаним відбитком протектора довжиною 20 метрів. По напрямку сліду юзу автомобіль рухався в напрямку вул. Комсомольської по полосі зустрічного руху по вул. Леніна. Також в ході огляду було виявлено наявність відділених від транспортного засобу частин скло від блок-фари (Т-1 а.крим.пров.8-18); схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (Т-1 а.крим.пров.20); довідкою Першотравенської МЛ, якою підтверджено, що на приймальне відділення лікарні 08 квітня 2013 року о 04 годині 20 хвилин каретою швидкої допомоги було доставлено труп невідомого чоловіка, з признаками тяжкої автодорожньої політравми ( Т-1 а.крим.пров.26); протоколом огляду місця події від 08 квітня 2013 року, відповідно до якого було проведено огляд автомобіля «Тойота Tercel 4 WD» білого кольору державний номер НОМЕР_1 , який знаходився в кюветі дороги від с.Демурино Межівського району Дніпропетровської області та мав технічні пошкодження: розбите скло на передній лівій блок-фарі; розбите скло на лівому показнику повороту; на кришці капоту над лівою фарою є вм`ятина ; на лобовому склі зліва є вм`ятина , у вказаному місці скло вдавлено в середину салону автомобіля. На сидінні водія є фрагменти скла частини лобового скла. (Т-1 а.крим.пров.55-57); протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 09.04.2013 року, яким підтверджується, що саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув в наслідок ДТП, яке мало місце 08.04.2013 року близько 04 години 20 хвилин по вул.Леніна м.Першотравенська(Т-1 а.крим.пров.81-82); висновком експерта №181 від 16 квітня 2013 року, відповідно до якого при експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні пошкодження: забійні рани в лобній області зліва, у лівого кута рота в області верхньої та нижньої губ, в тім`яно-потиличній області, садна в лобній області зліва з розповсюдженням на верхню повіку та зовнішній кут лівого ока, в лівій виличній області, у лівого кута рота в області верхньої та нижньої губ, в області лівого крила носу, в області підборіддя зліва з переходом на передню поверхню шиї зліва у верхній третині, в тім`яно-потиличній області, на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на тильній поверхні 5-го пальця лівої кисті, на передній поверхні лівого стегна з розповсюдженням в пахову область, на внутрішньо-задній поверхні правого стегна в нижній третині на межі з верхньою третиною правої гомілки, на передній поверхні лівої гомілки в нижній третині, обширне осаднення на задній поверхні тіла, починаючи від рівня кута лопаток з розповсюдженням на поперекову область та верхньо-внутрішні квадранти сідниць, синці на задній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на внутрішньо- задній поверхні правого стегна в нижній третині на межі з верхньою третиною правої гомілки, крововилив в м`які покривні тканини голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-потиличній області, вдавлений перелом потиличної кістки та косо-поперечний основи черепу, субдуральна гематома в проекції вдавленого перелому та зі сторони випуклої поверхні лівої півкулі головного мозку в проекції лобно-тім`яної долі, субарахноїдальні крововиливи по випуклій поверхні правої тім`яної, частково потиличним та більш інтенсивно вираженим в лобно-тім`яних долях також мозочку по всім поверхням, більш інтенсивний по зовнішній поверхні, уламковий перелом велико та малогомілкової кісток лівої гомілки.

Дані тілесні пошкодження, враховуючи їх характер, утворились від дії тупих твердих предметів, які діяли з великою силою, достатньою для спричинення вищеописаних тілесних пошкоджень, за ударним механізмом та такими предметами могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, більш вірогідно при наступних фазах: удар виступаючими частинами транспортного засобу, що рухався з послідуючим закиданням тіла на автомобіль, відкиданням тіла та падіння його на дорожнє покриття, можливо його ударі головою при цьому, а також волочіння тіла по грунту (про що свідчать такі пошкодження, як перелом обох кісток лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини, забійні рани обличчя та тім`яно-потиличної області, перелом склепіння та основи черепу, обширне осадження на задній поверхні тіла). Зазначені тілесні ушкодження утворилися безпосередньо перед настанням смерті, прижиттєво та можливо саме 08.04.2013 року.

Тілесні ушкодження, виявлені при експертизі трупа ОСОБА_8 , за своїм характером відносяться до тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпечності для життя в момент заподіяння та як такі, що призвели до смерті потерпілого.

Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом склепіння та основи черепу й ускладнилась забоєм головного мозку, що й стало безпосередньою причиною смерті, дана травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

В даному випадку удар частинами транспортного засобу більш вірогідно, був направлений ззаду-наперед, а потерпілий в момент первинного контакту знаходився у вертикальному чи близькому до такого положенні тіла задньою поверхнею (уламковий перелом обох кісток лівої гомілки на межі верхньої та середньої третини, характер якого свідчить про дію сили направлену на задню поверхню, тобто ззаду-наперед, синець та садна на внутрішньо-задній поверхні правого стегна в нижній третині на межі з верхньою третиною правої гомілки.

При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі від трупа ОСОБА_8 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,08% та 3,48% відповідно, що відносно живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. (Т-1 а.крим.пров.95-103); висновком експерта №191 від 14 жовтня 2013 року, яким підтверджується той факт, що тілесні ушкодження ОСОБА_8 були заподіяні при динамічній (ударній) дії тупих твердих жорсткої конструкції предметів ( з різною величиною потужності їх впливу), як з обмеженою (вузькою), так і з переважаючою контактуючими поверхнями, про форму та розміри яких достовірно судити не представляється можливим).

Характер, локалізація, морфологічний субстрат та об`єм пошкоджень виявлених на тілі потерпілого, в повній мірі можуть відповідати комплексу пошкоджень, що зазвичай утворюються при автомобільній травмі, в наслідок лобового зіткнення (наїзду) легкового транспортного засобу з компоновкою типу «седан» або «хечбек» з пішоходом.

Механізм наїзду автомобіля на пішохода був складний, комбінований, та прогнозовано складався із чотирьох послідовних фаз:

-І фаза первинний динамічний контакт (удар) частинами передньої лівої поверхні кузова автомобіля припустимо з задньою, не виключно, з зовнішньою заднє-боковою поверхнею лівої опорної ноги потерпілого, який знаходився в вертикальному (або близькому до такого) положенні, та був повернутий зазначеною поверхнею тіла до рухомого транспортного засобу.

В цій фазі прогнозовано утворилися: прямі локальні контактні пошкодження на ногах, у вигляді переломів ( по типу бампер-перелому) обох кісток лівої гомілки; синця з ділянками осадження шкіри на внутрішньо-задній поверхні області правого колінного суглобу;

-ІІ фаза за обставин нанесення первинного контактного удару значно нижче центра ваги тіла людини, потерпілого закидає на авто, та зі значною динамічною силою вдаряє тім`яно-потиличною ділянкою голови і задньою поверхнею тулуба об лобове (вітрове) скло і капот.

В цій фазі утворилися наступні пошкодження: забита рана на тлі осадження та гематома м`яких тканин тім`яно-потиличної ділянки голови; осколковий перелом в відповідній зоні кісток склепіння черепа, лінійний перелом потиличної кістки і кісток основи черепа; комплекс травматичних змін головного мозку та його оболонок (крововиливи під оболонки та шлуночки головного мозку).

-ІІІ- фаза - внаслідок силового контакту автомобіля з потерпілим, останньому було надано стрімке прискорення вперед, відбулося відкидання тіла в напрямку руху автомобіля, та падіння тіла на тверде покриття дороги.

В цій фазі внаслідок ударного контакту тіла з твердим покриттям проїзної частини дороги прогнозовано могли формуватись: забиті рани та чисельні садна шкіряних покровів лівої половини обличчя потиличної ділянки голови; невиключно, зростав об`єм внутрішніх ушкоджень від загального струсу тіла.

-ІV фаза, падіння, вірогідно, супроводжувалось, коченням потерпілого, з елементами тертя тіла об поверхню дороги.

В цій фазі в результаті ковзно-ударної взаємодії тіла з твердою поверхнею могли виникнути такі ушкодження : значне за площиною осадження шкіри з косо-подовжніми подряпинами в області спини, сідниць потерпілого; синець і садна на задній поверхні лівого передпліччя; садно тильної поверхні лівої кисті; невиключно, садна передньої поверхні лівої гомілки.

Враховуючи ті обставини, що більш значні за об`ємом пошкодження були виявлені в області лівої ноги (осколкові переломи по типу «бампер-перелому» обох кісток лівої гомілки) в порівнянні з правою ногою (синець та осадження на заднє-внутрішній поверхні області колінного суглобу), дає підставу висловитись про те, що в момент первинного контакту права нога потерпілого була піднята, винесена вперед (припустимо в кроці), а ліва нога виконувала опорну функцію та перейняла на себе в момент зіткнення основне навантаження енергії удару.

Вищезазначене свідчить про те, що в момент первинного контакту, потерпілий знаходився в вертикальному, або в близькому до нього положенні, рухався справа наліво, більш вірогідно в напрямок транспортного засобу, який рухався.

Враховуючи характер тілесних ушкоджень, виявлених в області голови потерпілого, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу, крововиливами під оболонки, в речовини варолієвого мосту та в шлуночки головного мозку, експерти вважають мало вірогідним, що навіть при своєчасному спеціалізованому наданні медичної допомоги в повному обсязі, можливо було зберегти життя потерпілого, тим більш, що смерть його настала на місці події (Т-1 а.крим.пров.191-209); висновком експерта №70/27-549 від 11 серпня 2014 року, яким підтверджується факт того, що дії ОСОБА_5 , як водія автомобіля «Тойота Tercel -4 WD» державний номер НОМЕР_1 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даного ДТП ( Т-2 а.крим.пров.50-52); висновком судової авто технічної експертизи №5147-15 від 20 квітня 2016 року відповідно до якого в умовах даної дорожньо-транспортної події, враховуючи слід гальмування правих коліс довжиною 20,0 м., швидкість руху автомобіля «Тойота Tercel- 4 WD» складала більше 62,9 65,9 км/год. Дії водія автомобіля «Тойота Tercel - 4 WD» ОСОБА_5 , в частині здійснення руху з перевищенням швидкості, встановленої в межах населеного пункту, не відповідали вимогам п.12.4, п.12.9 «б» правил дорожнього руху України.

Згідно технічних характеристик автомобіля «Тойота Tercel - 4 WD» 1983-1988 р.в. максимально допустима швидкість становить 155 км/год. Оскільки значення швидкості 100 км/год, яке зазначено в контексті поставленого питання, менше максимальної швидкості 155 км/год, встановленої його технічними характеристиками, то з технічної точки зору, автомобіль «Тойота Tercel -4 WD» міг розвинути швидкість 100 км/год, як до так і після гальмування.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Тойота Tercel -4 WD» ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.10.1, п.11.4 Правил дорожнього руху України

Розглядаючи обвинувачення ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України суд враховує, що відповідно до положень статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека є найвищими соціальними цінностями. Кримінальний кодекс України здійснює охоронну функцію щодо вказаних цінностей, зокрема стаття 135 КК встановлює кримінальну відповідальність за завідоме залишення в небезпеці.

Суспільна небезпечність цього злочину полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан, або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.

За змістом статті 135 КК, поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Іншими словами, саме поставлення в небезпеку знаходиться за межами вказаного злочину та за певних умов містить окремий склад злочину.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Поняття «завідомість» означає усвідомлення особою, яка чинить будь-яке діяння, певних фактів чи обставин, які випливають зі змісту кримінально-правової заборони залишення в небезпеці, та є ознакою, яка характеризує інтелектуальний момент умислу. В діях особи наявний склад злочину лише тоді, коли вона достовірно знала про небезпеку, що загрожує потерпілому, і про те, що вказана небезпека загрожує життю останнього. Тільки неусвідомлення особою небезпечного для життя стану безпорадної особи виключає кримінальну відповідальність за залишення в небезпеці.
Отже, відповідно до змісту диспозиції статті 135 КК суб`єкт цього злочину має усвідомлювати: а) небезпечний для життя стан потерпілого; б) безпорадність особи, про яку даний суб`єкт повинен був піклуватися або яку поставив в небезпечний для життя стан; в) загроза життю виникла внаслідок поставлення його в небезпечний для життя стан суб`єктом злочину чи внаслідок подій або явищ, не пов`язаних з поведінкою винного; г) суб`єкт злочину має можливість надати необхідну потерпілому допомогу.

Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, має нести відповідальність за статтею 135 КК. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.

Враховуючи викладене суд вважає твердження обвинуваченого та його захисника, що в діях ОСОБА_5 немає суб`єктивної сторони злочину передбаченого ч.1 ст.135 КК України, так як він не бачив, що збив людину та не мав умислу на залишення без допомоги особу, яка перебуває в небезпечному для життя стані, а також у зв`язку з тим, що відповідно до висновку експерта №191 від 14 жовтня 2013 року є мало вірогідним, що навіть при своєчасному спеціалізованому наданні медичної допомоги в повному обсязі, можливо було зберегти життя потерпілого, хибними, у зв`язку з тим, що вони протирічать матеріалам дослідженим в ході судового розгляду, а саме відповідно до свідчень ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 автомобіль, який вчинив ДТП після його скоєння не зупинявся, а на великій швидкості продовжив рух.

Згідно до висновку експерта №191 від 14 жовтня 2013 року при зіткненні автомобіля та потерпілого, ОСОБА_8 закинуло на авто, та зі значною динамічною силою вдарило тім`яно-потиличною ділянкою голови і задньою поверхнею тулуба об лобове (вітрове) скло та капот, після чого потерпілого відкинуло в напрямку руху автомобіля, у зв`язку з чим на автомобілі, яким керував ОСОБА_5 утворилися значні пошкодження лобового скла та вм`ятина на капоті.

Враховуючи пояснення обвинуваченого про те, що він зрозумів, що щось збив та поїхав за територію м.Першотравенська, щоб оглянути ушкодження автомобіля, які свідчать про те, що ОСОБА_5 проявив легкодухість та завідомо залишив потерпілого без допомоги в той час коли сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.135 КК України, що в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду України висловленою 06 березня 2014 року по справі №5-1кс14, яка у відповідність до ст.458 КПК України є обов`язковим для застосування судами України.

За таких умов суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочини передбачені ч.1 ст.135 та ч.2 ст.286 КК України, тобто завідомо залишив без допомоги особу, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, коли він сам поставив особу у небезпечний для життя стан та порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, якщо це спричинило смерть потерпілого, відповідно і його вина повністю доведена наданими стороною обвинувачення і дослідженими під час судового розгляду доказами.

Повне невизнання обвинуваченим вини в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України суд розцінює, як лінію захисту обвинуваченого, викликану бажанням уникнути покарання.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним діянь, які відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч.1 ст.135 КК України) та тяжким злочином (ч.2 ст.286 КК України), наявність обтяжуючих обставин судом не встановлено та пом`якшуючих обставин відшкодування, завданої шкоди потерпілій та дані про особу обвинуваченого: неодружений, працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується добре. Також при призначенні обвинуваченому покарання суд враховує, що потерпілий ОСОБА_8 на час ДТП знаходився в стані алкогольного сп`яніння та допустив порушення п.4.7 Правил дорожнього руху України.

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинен понести покарання пов`язане з позбавленням волі та позбавленням права керувати транспортними засобами.

Але враховуючи конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, прохання потерпілої ОСОБА_6 не призначати обвинуваченому покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбуття покарання та можливим на підставі ст.75 КК України звільнення ОСОБА_5 від відбуття покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки.

Також при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 суд вважає за необхідне застосувати ч.1 ст.70 КК України.

Провадження по цивільному позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 гривень закрити на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачки від позову, яка прийнята судом ( заява ОСОБА_6 від 07.05.2015 року).

У відповідність до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

По даному кримінальному провадженню в ході досудового та судового провадження було проведено дві судові авто-технічні експертизи: №70/20-549 від 11 серпня 2014 року та №5147-15 від 20 квітня 2016 року, вартість яких становить 5141 гривня 10 копійок. Витрати пов`язані з залученням експерта документально підтверджені. За таких умов суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по залученню експерта в сумі 5141 (п`ять тисяч сто сорок одну) гривню 10 копійок.

Речові докази по справі: автомобіль «Тойота Tercel -4 WD» державний номер НОМЕР_1 (а.крим.пров. 79-80), який знаходиться на зберіганні в Першотравенському ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області передати за належністю ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушення, передбачених ч.1 ст.135, ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст.135 КК України у виді 1 (одного року) позбавлення волі;

- за ч.2 ст.286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

У відповідність до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Провадження по цивільному позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в сумі 100000 гривень закрити на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивачки від позову, яка прийнята судом.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати по залученню експерта в сумі 5141 (п`ять тисяч сто сорок одна) гривня 10 копійок .

Речові докази: автомобіль «Тойота Tercel -4 WD» державний номер НОМЕР_1 (а.крим.пров. 79-80), який знаходиться на зберіганні в Першотравенському ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області передати за належністю ОСОБА_7 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1