НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/178/15-к
Провадження № 1-кп/0182/88/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.05.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових рішень 30 липня 2014 року за №0003132 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Покровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, мешкає: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з встановленою слідством особою, щодо якої 17.11.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області винесено обвинувальний вирок за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186 КК України, який не набрав законної сили, приблизно о 22 годині 00 хвилин 20.04.2014 року, знаходячись біля домоволодіння, розташованого у АДРЕСА_3 , знаючи про наявність в гаражі, розташованому на території даного домоволодіння, автомобіля ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , вирішили ним заволодіти. Реалізуючи свій злочинний намір, встановлена слідством особа залишилась неподалік гаражу та спостерігала за діями ОСОБА_3 , який скориставшись відсутністю власника та інших осіб, шляхом вільного доступу через відкриті двері, проник в приміщення гаражу. В приміщенні гаражу, з метою заволодіння транспортним засобом, таємно, умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_3 завів автомобіль ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та виїхав з приміщення гаражу, після чого встановлена слідством особа сіла в автомобіль під керуванням ОСОБА_3 та вони втекли з місця вчинення кримінального правопорушення. Таким чином, ОСОБА_3 разом із встановленою слідством особою заволоділи транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , чим заподіяли йому матеріальну шкоду в сумі 11025 грн.
ОСОБА_3 не визнав своєї провини в інкримінованому злочині, але не заперечував, що в день ОСОБА_7 , 20.04.2014 року допоміг потерпілому, який був в стані алкогольного сп`яніння зі своїм кумом, а він разом з ОСОБА_8 , з яким зустрівся випадково і який є його однокласником, завести автомобіль і довезти потерпілого додому. При цьому ОСОБА_9 ходив за пальним, але де він його узяв йому невідомо. А він керував автомобілем до гаражу потерпілого. Після чого їх запросили в гості, де особисто він не вживав самогон, а лише робив вигляд, щоб не образити господарів. Після чого вийшли з ОСОБА_8 та розійшлися. Стверджує, що того вечора давав ОСОБА_10 користуватися своїм телефоном. Про обставини викрадення автомобіля ОСОБА_11 нічого пояснити не може, бо не вчиняв цієї крадіжки, а ОСОБА_9 оговорив його під час судового розгляду кримінального провадження стосовно нього. Вважає, що через те, що коли ОСОБА_12 затримали, він не виконав його прохання та не передав йому цигарки та інше, що він просив. При цьому не заперечував, що знайомий зі свідком ОСОБА_13 по роду служби, оскільки кілька разів він у складі оперативної групи у якості водія виїздили до нього, і як йому було відомо від колег, останній продавав або вживав сам наркотичні засоби. Просив виправдати його за пред`явленим обвинуваченням.
Потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що він за дорученням придбав у свого кума ОСОБА_14 автомобіль марки ВАЗ 21013, номерний знак НОМЕР_1 . Була Пасха, неділя, вихідний день в гості прийшли куми і він разом з кумом ОСОБА_15 , поїхали ловити бичків. Трохи випили та коли поверталися назад, на вул.Смоленській у них закінчилося пальне в машині. По вулиці проходили ОСОБА_9 , з батьком якого він був знайомий та ОСОБА_16 , які принесли бензин, залили його, і він запропонував їм поїхати до нього за стіл, щоб віддячити. Вони погодилися, а ОСОБА_16 попросився сісти за руль. Він дозволив, бо бачив, що йому хотілося покерувати автомобілем. ОСОБА_16 їхав до воріт, а в гараж заганяв автомобіль він особисто. У нього вдома і хвіртка у двір і двері в гараж завжди відчинені. Випивали всі разом, потім приблизно о 21-22 год. хлопці пішли, а вони з кумом ще продовжили. Після чого провів кума та лягли спати. Його цивільна дружина помітила відкриті ворота на вулиці та відсутність автомобіля, в якому також знаходився належний йому мобільний телефон. Тоді ж був викрадений і мопед, який стояв в гаражі. Він одразу ж подумав, що саме хлопці забрали машину і пішов до батька ОСОБА_12 , якого вдома не було. Через кілька годин прийшов батько ОСОБА_12 і сказав, що його син у нього в хаті не був, горілку не пив і нічого не крав. Це його обурило і він звернувся в міліцію з заявою. Машину йому повернули, але де вилучили йому невідомо, оскільки він забирав її на стоянці біля міськвідділу. Номер викраденого у нього мобільного телефону, який перебував в автомобілі, він повідомив співробітникам міліції, вони телефонували на цей номер і їм відповідали хлопці й дівчата, багато голосів і «посилали» їх. Мобільний телефон та мопед йому ніхто не повернув. В міліції показували фотографії серед який він впізнав ОСОБА_3 . Цивільний позов потерпілим не заявлений. Покладався на розсуд суду в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_14 підтвердив суду що саме він придбав викрадений у ОСОБА_11 автомобіль за дорученням у розібраному стані. Відремонтував та приблизно рік користувався ним. Після чого продав своєму куму ОСОБА_11 .. Хто є справжнім власником автомобіля відповідно до технічного паспорта йому невідомо.
Свідок ОСОБА_17 підтвердила, що її чоловік, який на даний час страждає рядом хронічних захворювань і за станом здоров`я не може надати свідчення суду. Передав автомобіль ВАЗ21013 ОСОБА_18 за гроші.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона спільно проживає з потерпілим. 20.04.2014 року її чоловік ОСОБА_11 повернувся з рибалки разом з обвинуваченим ОСОБА_20 і ОСОБА_8 , яких вона в той день бачила вперше. ОСОБА_9 назвав її тьотя ОСОБА_21 і повідомив, що знає її як маму ОСОБА_22 і поважає. Хлопці пішли від них, ще було видно. Приблизно через 20 хвилин прийшла кума і забрала від них свого чоловіка. Коли вони вдома, то двері в гараж завжди не зачинені. Приблизно о 04 годині з вікна кухні, яке виходить на гаражні ворота, вона побачила, що немає машини. Прибігла до гаражу і побачила, що не було машини і мопеда. Їй відомо, що викрадену машину можливо було завести без ключа. Хто саме вчинив крадіжку їй невідомо, але наступного дня зі слів людей, їй стало відомо, що крадіжку вчинив ОСОБА_9 , якого чоловік намагався відшукати сам без міліції. Під час досудового розслідування по фото вона впізнала і ОСОБА_23 і ОСОБА_12 , як осіб, які перебували у них в гостях на передодні крадіжки. При цьому під час впізнання їй показували фото ОСОБА_23 у формі співробітника міліції.
ОСОБА_9 , якого визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом, що належить потерпілому ОСОБА_11 , вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, яке відповідно до вироку Нікопольського міськрайонного суду від 17.11.2014 року мало місце в ніч на 22.04.2014 року, будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка, який склав присягу суду, повідомив наступне. ОСОБА_16 його однокласник. Вони випадково зустрілися на ОСОБА_7 2014 року в районі 3 дільниці і домовилися поїхати в кафе «Жасмін» випити пива. Попереду них їхала машина, яка зламалася і вони допомогли господарю заправити машину і довезли їх додому. Після чого їх обох запросили в гості. Стверджує, що вони не випивали, лише пригубили чарку, щоб не ображати господаря, який як з`ясувалося знає його батька, до того ж особисто він вживає наркотичні засоби, а не алкоголь. Вони перебували деякий час в гостях, а потім, коли господарі добряче випили, вони розійшлися з ОСОБА_20 і попрощалися. Стверджує, що посвідчення на керування автомобілем він не має, але навики керування автомобілем у нього є, оскільки безпосередньо у нього було два автомобіля марки ВАЗ «5 та 1» моделей. Через деякий час, як вони розійшлися з ОСОБА_20 , він повернувся і викрав автомобіль, скориставшись тим, що гараж був відчинений. Після чого разом з ним в автомобілі катався малознайомий чоловік приблизно 40 років звуть чи то ОСОБА_24 чи то ОСОБА_25 , який проживає по вул. Єлісейській. Викрадений автомобіль продав ОСОБА_26 .. ОСОБА_3 в судовому засіданні оговорив за те, що був злий на нього через те, що він, перебуваючи у конвої не передав йому потрібних речей.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що він знайомий з ОСОБА_8 з 2014 року. Вночі, після ОСОБА_7 , ОСОБА_9 приїхав до нього за бензином і він йому продав 2л бензину за 20 гривень. При цьому за кермом машини був якийсь здоровий чоловік. З ОСОБА_20 він особисто не знайомився і раніше взагалі його не бачив. Разом з ОСОБА_8 був інший незнайомий йому чоловік.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він був знайомий і з ОСОБА_8 і з ОСОБА_28 . При цьому йому було відомо, що ОСОБА_16 співробітник міліції, оскільки він бачив його у формі, а познайомився випадково в одній спільній компанії. Але спілкувався більше з ОСОБА_8 , бо чотири роки тому допомагав ОСОБА_10 продавати різне майно. Коли, точно він не пам`ятає, йому зателефонували вночі з незнайомого для нього номеру телефону, він вже спав, і пояснили, що є машина з документами, не крадена, яку потрібно терміново продати за 1,5-2 тис. Автомобіль «копійка» жовтого кольору. До нього у двір пригнали вказаний автомобіль троє чоловік ОСОБА_9 , незнайомий йому хлопець, який мав вигляд наркомана, оскільки вів себе неадекватно і ОСОБА_29 . Він допускає, що ОСОБА_9 не вміє керувати автомобілем, оскільки раніше він не бачив його за кермом машини. В його присутності за кермом був саме ОСОБА_16 і особисто він вважав, що власником автомобіля є той, хто керує. Біля районної лікарні ОСОБА_16 та третій хлопець вийшли з машини, а він разом з ОСОБА_8 спустилися і закотили машину в гараж. При цьому саме ОСОБА_9 його запевнив, що з машиною усе гаразд і на неї були документи. Сумніви щодо законності придбання автомобіля у нього виникли тоді, коли через тиждень ОСОБА_9 почав йому пропонувати купити мопед, але він відмовився. Автомобіль у нього вилучили через кілька місяців. При цьому він віддав хлопцям свої особисті гроші, які просто поклав на капот і хто саме з них забрав їх він не пам`ятає. Стверджує, що телефонував на номер телефону з якого вони його набирали, зі свого номеру телефону, а саме НОМЕР_3 .
Свідок ОСОБА_30 суду показав, що ОСОБА_3 працював в Нікопольському МВ УМВС під його безпосереднім керівництвом півроку. Він сумлінно виконував свої службові обов`язки, дисциплінований і особисто він в останню чергу міг подумати на ОСОБА_23 , як на особу, яка може вчинити правопорушення. Зі слів ОСОБА_3 знав, що він знайомий з ОСОБА_8 , який раніше судимий і утримувався в ІТТ Нікопольського МВ УМВС. Йому відомо, що між ним та ОСОБА_16 був конфлікт через те, що ОСОБА_16 відмовився передати ОСОБА_10 пачку цигарок. Під час досудового розслідування він повідомив номера телефону і адресу проживання ОСОБА_3 , які той зазначив сам.
За клопотанням сторони обвинувачення, судом досліджені докази, допустимість та законність, яких, окрім протоколів пред`явлення особи для впізнання, сторонами у провадженні не оспорюється. Сторона захисту просила визнати незаконними доказами протоколи пред`явлення особи для впізнання свідкам ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , посилаючись на те, що у своїх показах зазначені свідки не говорили про те, що їм відомо, що ОСОБА_3 є співробітником поліції, не зазначали прикмети за якими вони зможуть його впізнати, а їм були пред`явлені фото для впізнання обвинуваченого, який знаходився у форменому одязі співробітника міліції. Дослідивши зазначені протоколи вважаю, що вказані докази є законними і достовірними. Оскільки впізнання особи, в даному випадку обвинуваченого ОСОБА_3 , за фотознімками проведено з дотриманням вимог ст.ст. 223, 228 КПК України. Свідкам було пред`явлено для впізнання фото не менш трьох осіб, які за статурою, віком та одягом не мали індивідуальних відзнак.
Згідно протоколу заяви потерпілого ОСОБА_5 (а.п.29) від 22.04.2014 року він просить притягнути до кримінальної відповідальності невстановлену особу, яка незаконно заволоділа належним йому скутером та автомобілем вартістю 12 тис. гривень в проміжок часу з 20 год. 21.04.2014 року по 04 год. 22.04.2014 року. Як пояснювала свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні, її чоловік ОСОБА_5 намагався сам вжити заходів для розшуку ОСОБА_12 , з батьком якого був знайомий і лише одержавши відповідь про те, що ОСОБА_9 не був присутнім у них в будинку і не вчиняв крадіжки, він звернувся до поліції. Цей факт підтвердив і сам потерпілий ОСОБА_5 , зазначивши, що така відповідь його образила, бо він запросив їх у свою хату, віддячити. Відповідно до протоколу огляду місця події злочину, яким є приміщення гаражу, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_3 ( а.п.79-81) металеві двері гаражу на момент огляду відчинені та в гаражі не було транспортних засобів. Свідок ОСОБА_13 06.06.2014 року під час досудового розслідування добровільно видав автомобіль ВАЗ2101 д.з. НОМЕР_1 жовтого кольору ( а.п.96), який був оглянутий в той же день слідчим на майданчику біля приміщення Нікопольського ВП (а.п.97-102). При цьому відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками (а.п.53-55) 23.09.2014 року свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_3 як особу, яку бачив при здійсненні купівлі автомобіля ВАЗ у квітні 2014 року і вказана особа була за кермом автомобіля. 25.09.2014 року свідок ОСОБА_19 під час пред`явлення їй фото для впізнання також вказала на ОСОБА_3 , як на особу, з якою її чоловік 20.04.2014 року повернувся додому та яку вона підозрює у вчиненні крадіжки автомобіля (а.п.61-63). Відповідно до наданих документів законним власником зазначеного автомобіля згідно технічного паспорту є ОСОБА_31 , який надавав довіреність щодо представництва своїх інтересів ОСОБА_14 ( а.п.123,124). Відповідно до трафіку з`єднань абонентського номера НОМЕР_4 , яким як встановлено під час досудового розслідування користувався ОСОБА_3 , 20.04.2014 року 0 13год. 55хвил. 02сек. на його номер мобільного телефону надійшло СМС повідомлення з абонентського номеру НОМЕР_5 , яким як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 користувався саме він. Крім того, в той же день 20.04.2014 року о 22год.42 хвил.42сек. зазначені абоненти мали розмову тривалістю 09 сек., а саме з номеру абонента, яким користувався ОСОБА_13 було здійснено вхідний дзвінок на абонентський номер ОСОБА_3 (а.п.171-172), що підтверджує покази свідка ОСОБА_13 , надані ним в судовому засіданні та вказує на те, що ОСОБА_3 був присутнім під час продажу викраденого автомобіля. Крім того, належний йому номер мобільного телефону в проміжок часу 20.04.2014 року, а саме в 20.01.55 працював в районі БС, розташованої по вул.. Добролюбова 17/3 в азімуті 260 градусів, тобто в районі АДРЕСА_3 , а потім за цими ж координатами в проміжок часу з 20.21.57 год. до 20.52.12 год. та з 21.03.42 год. до 21.53.38 год. При цьому потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_16 залишили його домівку в проміжок часу з 21 до 22 години, що відповідає трафікам з`єднань абонентського номеру ОСОБА_3 . Крім того, відповідно до наданого трафіку з`єднань очевидно, що протягом доби ОСОБА_3 постійно переміщувався, він перебував в с. Покровське, в с.Олексіївка, та в зоні дії різних БС в м. Нікополі. Те, що він в цей день перебував за межами міста підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 .
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню :1) подія кримінального правопорушення ( час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив тощо та інші… Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожен з досліджених доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, вважає, що сукупність зібраних доказів у своєму взаємозв`язку не є достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Очевидців крадіжки автомобіля потерпілого ОСОБА_11 не встановлено. Ніхто зі свідків обвинувачення прямо не вказав на ОСОБА_3 як на особу, що причетна до викрадення автомобіля ВАЗ 21013 номерний знак НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_9 під час досудового розслідування, в судовому засіданні, та будучи допитаним свідком у зазначеному провадженні змінив покази саме стосовно участі ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину. Причину він пояснив суду, як помста через те, що ОСОБА_3 беручи участь у конвоюванні його після затримання, на його прохання не передав йому цигарки та наркотичні засоби. Вказані обставини стороною обвинувачення залишилися поза увагою. Відповідно до постанови прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_36 від 30.07.2014 року (а.п.25,26т.2) про виділення матеріалів, в ході проведення досудового розслідування, встановити особу, яка разом з ОСОБА_8 в ніч на 22.04.2014 року шляхом вільного доступу з гаражу, який розташований по АДРЕСА_3 , повторно заволоділа автомобілем ВАЗ21013 д.з. НОМЕР_1 вартістю 12 тис. гривень та скутером ЕХ-50ат Дельта вартістю 2650 грн., а також мобільним телефоном, які належать ОСОБА_5 , не виявилося можливим, оскільки жодної інформації під час досудового розслідування ОСОБА_9 стосовно цієї особи не повідомляв. Сторона обвинувачення посилається як на беззаперечний доказ вини ОСОБА_3 - на покази свідка ОСОБА_13 , якому невідомо про обставини викрадення автомобіля. До того , треба прийняти до уваги репутацію свідка ОСОБА_13 , який з його слів, знайомий тривалий час з ОСОБА_8 , якому допомагав перепродавати різні речі. Крім того, він сам неодноразово потрапляв в поле зору поліції та притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, що викликає сумніви у достовірності його показів. Не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_3 обставини встановлені у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_12 , оскільки жоден вирок не має преюдиціального значення. Крім того, відповідно до вироку Нікопольського міськрайонного суду від 17.11.2014 року ОСОБА_9 визнаний винним у незаконному заволодінні автомобілем ВАЗ21013 д.з. НОМЕР_1 вартістю12 тис. гривень, який належав потерпілому ОСОБА_5 , що мало місце в ніч на 22.04.2014 року (а.п.25-28т.1) і про що в своїй заяві повідомляв потерпілий ОСОБА_5 , який вважає, що крадіжку було вчинено з 20 год. 21.04.2014 до 04 год. 22.04.2014 року. В обвинуваченні, пред`явленому ОСОБА_3 зазначено інший час вчинення цього ж злочину та інша вартість викраденого автомобіля, а також розподілені ролі ОСОБА_12 і ОСОБА_3 , що не доведено жодним доказом сторони обвинувачення, а є лише припущенням.
До того, органом досудового слідства допущено суттєву неповноту, яка не може бути усунена в судом. Так, не було проведено моніторингу трафіків з`єднань абонента з номером телефону, яким користувався потерпілий ОСОБА_5 і який було викрадено разом з автомобілем.
У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, п. 23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого. Відповідно до пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.
З урахуванням викладеного, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку, про необхідність виправдання ОСОБА_3 за висунутим йому обвинуваченням за ст. 289 ч. 2 КК України.
Керуючись ст.. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та виправдати в зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
Стосовно засудженого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, але строк дії останнього закінчився і продовжений не був.
Речові докази по вказаному провадженню відсутні.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1