Справа №173/1528/16-к
Провадження №1-кс/173/340/2016
У Х В А Л А
іменем України

26 серпня 2016 р. м. Верхньодніпровськ

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, дітей не має, раніше судимого за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001092 від 23 серпня 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
встановив:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Верхньодніпровського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 22 серпня 2016 року близько 19 год. 00 хв., будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Боровківка Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме продуктів харчування, підійшов до вхідних дверей житлового приміщення ОСОБА_6 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , через незачинені на замок двері, проник до житлового приміщення, де підійшов до холодильника із продуктами харчування. Після цього ОСОБА_5 , скориставшись тим, що господарка даного домоволодіння ОСОБА_6 відпочивала у сусідній кімнаті, відчинив холодильник, та почав із нього вилучати продукти харчування, які складав у поліетиленовий пакет. При цьому ОСОБА_5 , поклав до пакету: сало солоне 1 кг., вартістю 70 грн. за 1 кг., фарш свинний 1 кг. вартістю 60 грн. за 1 кг.; кабачкову ікру 2 банки по 0,5 л. кожна, вартістю 15 грн. за 1 банку; вишні заморожені 2 кг. вартістю 35 грн. за 1 кг., майонез «Торчин делікатесний» - 2 упаковки по 380 гр. кожна, вартістю 10 грн. за 1 упаковку; молоко згущене із цукром 1 упаковка 380 гр., вартістю 17 грн. за 1 упаковку, всього на загальну суму 267 гривень.

Одночасно під час таємного викрадення ОСОБА_5 майна, до кімнати зайшла гр. ОСОБА_6 , яка побачила ОСОБА_5 біля свого холодильника та зрозумівши, що він намагається викрасти продукти харчування, висказала йому свою вимогу припинити даний злочин та покинути її домоволодіння.

Після цього ОСОБА_5 усвідомив, що його дії перестали бути таємними та носять відкритий характер, з метою продовження своїх злочинних дій намагався відкрито викрасти належні ОСОБА_6 продукти харчування, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_5 , підійшов до ОСОБА_6 і наніс їй декілька ударів руками та дерев`яним табуретом по голові, рукам, та тулубу. У свою чергу ОСОБА_6 почала кричати та кликати на допомогу людей та одночасно із цим відштовхувала від себе ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_5 забрав пакет із вищеперерахованими продуктами харчування, та вибіг на подвір`я домоволодіння ОСОБА_6 , де утримуючи пакет із продуктами харчування через вибіг на вулицю Центральну. Під час бігу пакет із продуктами харчування розірвався та продукти харчування випали на підлогу.

Таким чином ОСОБА_5 умисно, із корисливих спонукань, відкрито, викрав, належні ОСОБА_6 продукти харчування, чим спричинив їй матеріальну шкоду на загальну суму 267 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя або здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, з проникненням у житло, кваліфікуються за ч. 3 ст. 186 КК України.

26.08.2016 року ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

На думку слідчого, обґрунтована підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідків, протоколом огляду місця подій та показаннями підозрюваного.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покаранння у виді позбавлення волі на строк до 8 років, існують обґрунтовані ризики переховування його слідства та суду. Окрім того він ніде не працює, не має утриманців, а тому існують ризики вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вищевикладеного слідчий просив застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив суд задовольнити заявлені вимоги з підстав, зазначених у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд обрати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки підозрюваний раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а тому може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення покарання, а також вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у вчиненому злочині визнав частково, суду пояснив, що дійсно зайшов до ОСОБА_7 , щоб взяти продукти, а потім вона його побачила та почала бити. Сам він її не бив, був у стані алкогольного сп`яніння. Пакет з продуктами він кинув на подвір`ї та побіг ховатися в кукурудзу, де його невдовзі знайшли та побили. Просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки не має наміру переховуватися від суду та зобов`язується виконувати всі процесуальні обов`язки.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, приходить до таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 23 серпня 2016 року за № 0001092 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.186 КК України у зв`язку з тим, що 22 серпня 2016 року близько 19.00 відкрито викрав майно ОСОБА_6 із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої.

26 серпня 2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є досягнення дієвості кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких відносяться:

1. наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2. наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор;

3. недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три років.

Слідчим суддею встановлено, що за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років. ОСОБА_5 раніше судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, у якому він підозрюється підтверджується показаннями самого підозрюваного, який частково визнав обставини вчинення злочину, потерпілої ОСОБА_6 , яка підтвердила обставини вчинення злочину та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які кожний окремо бачили як ОСОБА_5 виходив з будинку ОСОБА_6 з продуктами та потерпіла кликала на допомогу, а також протоколом огляду місця події від 22 серпня 2016 року, згідно з яким було оглянуто домоволодіння ОСОБА_6 по АДРЕСА_3 .

Разом з тим, слідчий суддя приходить до висновку що слідчим та прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, зокрема можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення інших кримінальних правопорушень з огляду на таке.

Сам по собі факт того, що підозрюваний є раніше судимий не може бути підставою для обрання до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ відсутність в особи роботи та сім?ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (рішення у справі Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).

Враховуючи те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим не доведено, чому більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити уникнення такого ризику, як вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень або ж переховування його від слідства та суду.

Положення КПК України, зокрема ст. 132, 176, покладають на слідчого та прокурора тягар доказування необхідності застосування запобіжного заходу. Так з ч. 2 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Враховуючи практику ЄСПЛ з прав людини, при вирішенні питання щодо тримання особи під вартою діє презумпція на користь звільнення. При цьому тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою покладається саме на державу, в даному випадку слідчого та прокурора. Будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою залишається сумнів, мають тлумачитись на користь звільнення. Розподіл тягаря доведення надає судді можливість вирішити питання про звільнення обвинувачуваної або підозрюваної особи, якщо обвинувачення не надало доказів, достатніх, щоб переконати суддю у необхідності тримання під вартою. Таким чином, якщо обвинувачення не впоралося із тягарем доведення, презумпція на користь звільнення стає достатньою підставою для звільнення, яка не потребує додаткового обґрунтування.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором не надано достатніх та переконливих доказів необхідності застосування до ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, всі доводи слідчого та прокурора щодо наявності ризиків переховування ОСОБА_5 вчинення ним нових злочинів, ґрунтуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу рішення про тримання підозрюваного під вартою.
Разом з тим, слідчий суддя, керуючись положеннями ч. 3 ст. 194 КПК України приймає до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, не має зареєстрованого місця проживання, а тому існують ризики того, що він може змінити місце проживання, в тому числі з метою уникнення покарання за вчинений злочин. У зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177, 178, 179, 194, 196 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Клопотання слідчого Верхньодніпровського ВП Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього такі обов`язки:

1. прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з місця свого мешкання без попереднього дозволу слідчого. прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. уникнути спілкування з потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.

У разі невиконання даних обов`язків, до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосований більш суровий запобіжний захід.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1