Справа №585/4002/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/155/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року, якою зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання в порядку передбаченому ч.5 ст. 72 КК України за клопотанням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2004 року за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.115, п. п. 1, 9, 13 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

з участю прокурора ОСОБА_8

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , в якій прокурор просить ухвалу судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року про задоволення клопотання ОСОБА_7 щодо зарахування, в порядку, визначеному ч. 5 ст. 72 КК України, строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання - скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Ухвалою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування, в порядку ч.5 ст. 72 КК України, строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання.

Вимоги поданої апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що:

- рішення суду суперечить нормам діючого законодавства, а саме, ст.ст. 51, 63, 64 КК України, відповідно до яких довічне позбавлення волі і позбавлення волі на певний строк - є окремими видами покарання, а також ч.5 ст. 72 КК України, яка вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.

В запереченнях засуджений ОСОБА_7 вказує на незаконність вимог поданої прокурором апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни. Зазначає, що:

- відповідно до прикінцевих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» положення цього закону застосовуються до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю;

- прокурор, не маючи на те законних підстав, в такий спосіб, ставить під сумнів рішення судів інших регіонів про задоволення клопотань засуджених до довічного позбавлення волі щодо застосування вимог ч. 5 ст. 72 КК України, які вступили в законну силу;

- вважає, що заборон чи обмежень, щодо застосування цього закону до осіб засуджених до довічного позбавлення волі немає, а обмеження у застосування цього Закону це запровадження дискримінаційних підходів до такої категорії осіб. Порушує Конституцію України і Європейську Конвенцію захисту прав і основоположних свобод людини.

Заслухавши доповідь головуючого судді про обставини справи і зміст апеляційної скарги, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які просили ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарг прокурора підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судове рішення, яким задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання, суперечить діючому кримінальному законодавству, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2004 року за ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 15, ч. 1 ст.115, п. п. 1, 9, 13 ч.2 ст. 115, ст. 70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Згідно довідки Роменської виправної колонії №56 про відбуту, не відбуту частину покарання та період перебування під вартою (а.п.7), ОСОБА_7 перебував під вартою з 07 березня 2004 року по 19 жовтня 2004 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до міськрайонного суду з клопотанням про зарахування йому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, строку попереднього ув`язнення з 07 березня 2004 року по 19 жовтня 2004 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вказане клопотання засудженого було задоволено і на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_7 покарання було зараховано строк його попереднього ув`язнення з 07 березня 2004 року по 19 жовтня 2004 року.

Задовольняючи вказане клопотання ОСОБА_7 , засудженого до довічного позбавлення волі, суд першої інстанції вмотивував своє рішення тим, що ч. 5 ст. 72 КК України не встановлює будь якої заборони щодо застосування зазначених норм відносно осіб, яким призначено довічне позбавлення волі, а обмеження права засудженого стосовно не зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, може вплинути на вирішення питання щодо застосування відносно нього положень, передбачених ст. 151 КВК України, що є порушенням ст. 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитись не може і вважає, що судове рішення про задоволення вказаного клопотання не узгоджується з вимогами закону.

Так, згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Приписами ст.51 КК України серед видів покарань виділено два різні види покарання, пов`язаного з позбавленням волі, а саме позбавлення волі на певний строк (строкове покарання) та довічне позбавлення волі (безстрокове покарання).

Диспозиція ж ч.5 ст.72 КК України вказує на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 КК України) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання, як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

Крім того, в ч.5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Про відмежування покарання у виді позбавлення волі як строкового виду покарання від довічного позбавлення волі, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються, свідчить також і правова позиція Верховного Суду України (яка є обов`язковою для всіх судів) у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011 року, в якій зазначено, що покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено ч.3 ст.68 КК України.

Поза увагою суду також залишились роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо висловлення позиції застосування окремих положень Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в яких зазначено, що правила, закріплені у ст.72 КК України, розповсюджуються лише на осіб, яким призначено строковий вид покарання. Довічне позбавлення волі до переліку таких покарань не відноситься. Не застосовуються ці правила й у випадку заміни засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі внаслідок акта про помилування.

При цьому, колегія суддів враховує те, що відмова у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання ніяким чином не впливає на права засудженого, передбачені КВК України та гарантовані Положенням про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України.

Посилання засудженого ОСОБА_7 в запереченнях на апеляційну скаргу на ухвалення іншими судами рішень щодо зарахування, в порядку ч.5 ст. 72 КК України, особам, засудженим до довічного позбавлення волі, строку їх попереднього ув`язнення, колегія суддів не може прийняти до уваги при постановленні даної ухвали у даному кримінальному провадженні, оскільки такі рішення не мають статус преюдиційних.

Таким чином, в порушення вищезазначених вимог закону, суд першої інстанції, задовольнивши клопотання засудженого ОСОБА_7 , допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (п.2 ч.1 ст.413 КПК України), що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення з постановленням нової ухвали (п.4 ч.1 ст.407 КПК України), про відмову засудженому ОСОБА_7 в задоволенні його клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України, та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2