печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі особи, яка подала клопотання - ОСОБА_3 , прокурора - ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року.
В обґрунтування клопотання зазначає, що вказаною ухвалою було задоволено клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні та, окрім іншого, помилково накладено арешт на транспортний засіб марки SCHMITZ SPR 24, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить йому. Зазначає, що існування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження порушує його права та інтереси, як законного власника автомобіля, оскільки згідно з Довідкою Територіального сервісного центру МВС 7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 05.07.2017 року вказаний автомобіль з 30.12.2015 року зареєстрований за ним. За таких обставин, вказуючи, що такий арешт накладено необґрунтовано, просить скасувати арешт на автомобіль.
В судовому особа, яка звернулася з клопотанням ОСОБА_3 , клопотання підтримав з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, про що надав відповідну заяву.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Таким чином, виходячи з наведених положень ст. 174 КПК України, питання про скасування арешту розглядається слідчим суддею за відповідним зверненням особи, визначеною частиною першої цієї статті.
В судовому засіданні встановлено, що в провадження слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 перебувало клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України майора юстиції ОСОБА_6 про арешт майна. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що 20.06.2017 року, близько 19 годин 30 хвилин, ОСОБА_7 , будучи депутатом Олевської міської ради об`єднаної територіальної громади Житомирської області VІІІ скликання, діючи умисно, перебуваючи в адміністративній будівлі Управлінні захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, розташованої за адресою: м. Житомир, вул. Старий Бульвар, 5/37, надав начальнику даного управління ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 1600 доларів США за неперешкоджання останнім та підпорядкованими йому співробітниками управління здійсненню незаконного видобутку бурштину на території Житомирської області та не вжиття заходів по документуванню даної протиправної діяльності.
21.06.2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу військової прокуратури Центрального регіону України майора юстиції ОСОБА_6 та, окрім іншого, накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , а саме, на автомобіль SCHMITZ SPR 24, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , заборонивши користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб.
При судовому розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен перевірити відповідність змісту клопотання вимогам закону, з`ясувати питання наявності правових підстав для накладення арешту та доцільності його накладення в межах даного кримінального провадження (ст. ст. 171, 173 КПК України).
Натомість, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали від 26.06.2017 року про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює доводи клопотання в частині обґрунтованості підстав для скасування раніше накладеного арешту.
Так, відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носить у собі тимчасовий характер.
При накладенні арешту на автотранспортний засіб, слідчий суддя, з огляду на надані дані, погодився з доводами органу досудового розслідування про те, санкція статті, за якою ОСОБА_7 пред`явлено підозру передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна, та дійшов до висновку про необхідність накладення арешту на автомобілі з метою можливої конфіскації майна як виду покарання у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна, встановлено, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 на даний час не є власником вказаного автомобіля та і не був на час розгляну клопотання про накладення арешту станом на 26.06.2017 року, що підтверджується наданими документами, зокрема Довідкою Територіального сервісного центру МВС 7141 Регіонального сервісного центру в Черкаській області від 05.07.2017 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_3 , то слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання про скасування арешту на вказане майно, оскільки він накладено необґрунтовано.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 року по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, враховуючи думку прокурора, слідчий суддя виходить з принципу змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, а відтак приходить до висновку, що доводи клопотання про скасування арешту є обґрунтованими, а наданими матеріалами доведено відсутність підстав для подальшого арешту транспортного засобу.
За таких обставин, керуючись ст.ст. 174, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати арешт на автомобіль марки SCHMITZ SPR 24, д.н.з НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та заборону користування, розпорядження та відчуження його на користь третіх осіб, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2017 року у справі № 757/35997/17-к.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1