АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3992/16-к Номер провадження 11-кп/786/418/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурораОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченогоОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Салдус Латвійської Республіки, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, непрацюючий, судимий, останній раз:

8 липня 2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на 2 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 8 липня 2016 року та остаточно засуджений на 3 роки 1 місяць позбавлення волі.

Вирішене питання про речові докази.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

18 листопада 2016 року близько 23 год. обвинувачений, шляхом пошкодження вхідних воріт, проник до складського приміщення потерпілого ОСОБА_8 , що по АДРЕСА_2 , звідки повторно, таємно, викрав мідний кабель вартістю 2500 грн.

19 листопада 2016 року близько 01 год. ОСОБА_7 через отвір у перекритті даху проник до складського приміщення, що належить потерпілому ОСОБА_9 , по АДРЕСА_3 , в цьому ж селі, звідки повторно, таємно, із шафи викрав засоби особистої гігієни на загальну суму 381 грн. 64 коп.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене покарання з огляду на щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому зазначає про незадовільний стан здоров`я, наявність у його співмешканки малолітньої дитини, а також матері, яка потребує постійного догляду.

Інші учасники провадження вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про суворість покарання є непереконливими.

Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.26 постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.
Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, в мінімальному розмірі, встановленому в санкції інкримінованого злочину, з врахуванням ступеню його тяжкості, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі і тих, про які згадує обвинувачений в апеляційній скарзі і є наближеним до мінімального, передбаченого в даному випадку законом, з огляду на застосування приписів ст.71 КК України.

Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.

З огляду на те, що ОСОБА_7 оскаржуваним вироком засуджений за вчинення злочину в період іспитового строку, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України є неприпустимим.
Враховуючи особу ОСОБА_7 , який має ряд непогашених судимостей за вчинення умисних злочинів проти власності, не працює, що характеризує його особистість наявністю стійкої внутрішньої орієнтації на злочинний спосіб задоволення потреб, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Отже, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Водночас, з огляду на приписи ст.5 КК України та ч.5 ст.72 (в редакції від 26 листопада 2015 року) цього Кодексу, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.404, ст.405, ст.418 та ст.419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 16 грудня 2016 року по 20 червня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4