Справа № 521/4222/17
Провадження по справі 1-в/377/17
У Х В А Л А

07 червня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника колонії ОСОБА_4 ,

розглянувши заяву про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у м. Новоград-Волинському Житомирської області, засудженої 18.03.2010 року Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ст. 115 ч. 1 КК України до 10 років позбавлення волі, відбуває покарання у Чорноморській виправній колонії № 74 УДПтСУ в Одеській області,-

У С Т А Н О В И В :
Засуджена ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від покарання, призначеного вироком Новоград-Волинським міським судом Житомирської області від 18.03.2010 року.

В судовому засіданні засуджена не була присутня, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Прокурор вважав клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 , на його думку, не довела своє виправлення.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_5 відбуває покарання у виді позбавлення волі строком 10 років за вироком Новоград-Волинського міського суду Житомирської області від 18.03.2010 року, яким засуджена за ст. 115 ч. 1 КК України. Початок строку покарання 21.05.2009 року, кінець строку покарання 19.03.2018 року. Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення 1 рік 1 місяць 22 дні.

Засуджена ОСОБА_5 відбула більше 2/3 строку призначеного судом покарання, що дає їй підставу звернутися до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частинами 1 та 2 ст. 81 КК України визначено: до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню зверненню з відповідним клопотанням, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього трудового розпорядку. Під сумлінним ставленням до праці необхідно розуміти постійну, свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи, відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин, порушень трудової дисципліни, відсутність трудових порушень.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_5 за період відбування покарання в Чорноморській виправній колонії № 74 зарекомендувала себе посередньо.

Мала 5 заохочень і 10 стягнень у вигляді доган і суворих доган за період з 2009 року по 2016 року.

За змістом ст.ст. 81, 82 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом, а не обов`язком суду, і повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.

Той факт, що за весь час відбування покарання засуджена мала 5 заохочень, на думку суду не може бути безумовною підставою для застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За даних обставин, а також враховуючи суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, в результаті якого спричинена загибель потерпілого, суд вважає, що строк відбутого засудженою покарання є недостатнім для її виправлення та досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що відсутні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання умовно-достроково.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 81, 82 КК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Відмовити у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Новоград-Волинського міського суду Житомирської області від 18.03.2010 року.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1