Дата документу Справа № 323/3960/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/3960/16-к Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/235/17 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.ст. 170-173 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року,

якою накладено арешт на об`єкт нерухомості: нежитлову будівлю «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано об`єкт нерухомості: нежитлову будівлю «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 речовим доказом. Заборонено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 або іншим особам за його дорученням відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином нежитловою будівлею «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ухвалою, слідчий звернувся до слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0001575 внесене до ЄРДР 29.12.2015 року.

Вказане клопотання слідчий мотивував тим, що необхідно накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме на об`єкт нерухомості: нежитлову будівлю «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив про те, що надані слідчим докази вказують на те, що майно зазначене у клопотанні слідчого є фактично речовим доказом по справі. Арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме «будинку побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , обумовлюється тим, що до прийняття рішення у кримінальному провадженні є загроза його пошкодження, псування, знищення, а також відчуження третім особам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 , просить поновити йому строк на оскарження ухвали слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року, оскільки вказану ухвалу він отримав лише 18.02.2017 року. Скаржник вказує, що ухвала не відповідає вимогам закону, так як вона ухвалена з порушенням вимог КПК України. Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_7 26.05.2011 року придбав на законних підставах на прилюдних торгах, нежитлову будівлю «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначеною ухвалою нежитлову будівлю «будинок побуту» визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , яким було здійснено відчуження будинку побуту та завдано збитки державі в розмірі 811981 грн. На думку ОСОБА_7 , слідчий суддя не перевірив в повній мірі клопотання на відповідність його вимогам КПК України, правові підстави для накладення арешту, достатність доказів, наслідки арешту для інших осіб, розумність спів розмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Арештоване майно не належало і не належить підозрюваному ОСОБА_8 , тому воно не може бути предметом для забезпечення цивільного позову в рамках даного кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що ухвала слідчого судді законна та обґрунтована, перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання про арешт майна, дійшов до висновку, що надані слідчим докази вказують на ту обставину, що майно зазначене у клопотанні є фактично речовим доказом по справі. Арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме «будинку побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , обумовлюється тим, що до прийняття рішення у кримінальному провадженні є загроза його пошкодження, псування, знищення, а також відчуження третім особам.

Згідно витягу з кримінального провадження № 0001575 внесеного до ЄРДР 29.12.2015 року відносно ОСОБА_8 відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.366, ч.5 ст.191, ч.4 ст.358 КК України. В результаті вчинення кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_8 здійснено відчуження саме «будинку побуту» за адресою: АДРЕСА_1 та завдано збитки державі в розмірі 811981 грн.

Таким чином, «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , який на підставі договору купівлі-продажу від 26.05.2011 року перейшов у власність ОСОБА_7 , є речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до положень ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно може бути предметом спеціальної конфіскації згідно статті 96-2 КК України.

Колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 з мотивів, на які є посилання в апеляції.

Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.12.2016 року, якою накладено арешт на об`єкт нерухомості: нежитлову будівлю «будинок побуту» за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4