Справа № 539/3352/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

та потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000827 від 03.05.2016 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утримання неповнолітню доньку, раніше судимого 13.11.2014 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
02 травня 2016 року близько 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , керуючи власним технічно справним транспортним засобом автомобілем Фіат Дукато державний номер НОМЕР_1 в світлий час доби рухався по автошляху Мгар-Лубни в напрямку до м. Лубни. Проїжджаючи нерівнозначне перехрестя автодоріг Мгар-Лубни та Каїв-Харків-Довжаниський, рухаючись по другорядній дорозі від с. Мгар Лубенського району Полтавської області водій ОСОБА_5 допустив неуважність, не надав дорогу та створив небезпеку транспортному засобу автомобілю GEELY MR 7151 А державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , котра рухалася по головній дорозі.

Вказаними діями водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п.п. 10.1, 16.11 правил дорожнього руху України , затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2011 року, хоча мав можливість та повинен був їх виконувати, внаслідок чого допустив зіткнення керованого ним автомобіля із вищевказаним автомобілем GEELY MR 7151 А державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , котра перевозила пасажирів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Зазначені пункти Правил дорожнього руху України означають:

п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху»;

п.16.11 «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому 5 і 6 ребер справа по середній пахвовій лінії, забій м`яких тканин грудної клітки справа, забитої рани правого колінного суглобу, забитої рани верхньої третини правої гомілки, струсу головного, які згідно висновку експерта №341 від 08.09.2016 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого стегна в середній третині зі зміщенням, відкритого перелому ліктьового виростка правої ліктьової кістки зі зміщенням, закритого перелому правої ключиці, закритого перелому лівого наколінника, закритого перелому головки лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, струсу головного мозку, гематоми лівої надбрівної ділянки, забитої рани лівої брови, забитої рани правого ліктьового суглобу, множинні садна кінцівок, забитої рани потиличної ділянки голови, які згідно висновку експерта №344 від 10.10.2016 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості , що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого поперечного та задньої стінки перелому лівої вертлюгової западини зі зміщенням уламків, вивиху голівки лівої стегнової кістки, забій поперекового відділу хребта, компресійні переломи тіл 1,3 поперекових хребців, струсу головного мозку, забитої рани тім`яної ділянки голови, які згідно висновку експерта №343 від 10.10.2016 року, за результатами проведеної судово-медичної експертизи, по ступеню тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Згідно висновку експерта №78 від 20.10.2016 року за результатами проведеної авто технічної експертизи в описаній вище дорожній обстановці в діях водія автомобіля Фіат Дукато державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 маються невідповідності вимогам п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та її суспільно небезпечними наслідками.

В умовах даної пригоди водій ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем GEELY MR 7151 А державний номер НОМЕР_2 шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 16.11 правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод, котрі б не дозволили йому виконати вимоги даних пунктів Правил.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин визнав повністю, в скоєному кається. Суду показав, що дійсно 2 травня 2016 року він керуючи автомобілем Фіат Дукато, проїжджаючи нерівнозначне перехрестя, рухаючись по автодорозі Мгар-Лубни в напрямку міста по другорядній дорозі не надав переваги в русі автомобілю GEELY НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , яка рухалася по головній дорозі Київ-Харків-Довжаниський внаслідок чого сталося зіткнення.

Покази ОСОБА_5 є послідовними та логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, а тому суд вважає ці покази достовірними.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вищевикладених обставин, прокурор не оспорює фактичні обставини провадження, суд за згодою учасників судового провадження визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Судом роз`яснено учасникам судового провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні ОСОБА_5 визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, щиро кається у вчиненому кримінальному правопорушенні, і визнає це обставинами, які пом`якшують покарання.

Обтяжуючих обставин по справі не встановлено.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді арешту без позбавленням права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно абз.7 п.26 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) ( 2341-14 ) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне

покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Враховуючи викладене до призначеного покарання за цим вироком відповідно до ст.. 71 КК України необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_5 за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.11.2014 року.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Потерпілими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по справі заявлені цивільні позови про стягнення з обвинуваченого коштів. Так, потерпіла ОСОБА_7 прохає стягнути з обвинуваченого на її користь 1 037 грн. 24 коп. майнової шкоди, 100 000 грн. матеріальної шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди, а всього 141 037 грн. 24 коп. (а.с.21-38). Потерпілий ОСОБА_6 прохає стягнути з обвинуваченого на його користь 21 587 грн. 16 коп. майнової шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди, а всього 61 587 грн. 16 коп.(а.с.42-74). Потерпіла ОСОБА_8 прохає стягнути з обвинуваченого на її користь 5 261 грн. 13 коп. майнової шкоди та 40 000 грн. моральної шкоди, а всього 45 261 грн. 13 коп. (а.с.75-102).

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявлені ними цивільні позови підтримали в повному обсязі. Потерпіла ОСОБА_8 направила до суду письмову заяву в якій заявлений нею цивільний позов підтримала повністю (а.с.103).

Обвинувачений ОСОБА_5 заявлені потерпілими цивільні позови визнав повністю, потерпілій ОСОБА_7 частково відшкодував заподіяні збитки в сумі 9000 грн.

Суд вважає, що цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальних збитків підлягають задоволенню повністю, так як матеріальна шкода їм завдана злочинними діями обвинуваченого.

Разом з тим, суд вважає, що позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково. При цьому суд враховує, обставини самої дорожньо-транспортної пригоди, майновий стан обвинуваченого, розмір заподіяних збитків та ступінь моральних страждань і вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по 15 000 грн. моральної шкоди кожному.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Питання щодо вимог про стягнення процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до ст.124 КПК України.

Суд вважає за необхідне залишити ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді домашнього арешту.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.11.2014 року і призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту .

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з метою виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 101 037 грн. 24 коп. матеріальної шкоди та 15 000 моральної шкоди .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 21 587 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 5 261 грн. 13 коп. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Полтавського Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні №0000827 в розмірі 1540 грн. 70 коп. (а.с.112).

Речовий доказ по справі, а саме : автомобіль Фіат Дукато державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання в м.Лубни, вул.Київська, 2а - повернути ОСОБА_10 , яка на відповідній правовій підставі має право користуватись та розпоряджатись вказаним автомобілем ;

автомобіль GEELY MR 7151 А державний номер НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового тримання в м.Лубни, вул.Київська, 2а - повернути ОСОБА_7 , як власнику вказаного транспортного засобу.

автомобіль ВАЗ 2170 державний номер НОМЕР_4 , що знаходиться на зберіганні у володільця ОСОБА_11 під зберігальною розпискою, залишити останньому за належністю .

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілим.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1