Справа № 464/1417/17
пр.№ 1-кп/464/147/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2017-26.05.2017 року м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003949 від 28.11.16 року про обвинувачення :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 02.12.2013 Сихівським районним судом м. Львова за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, 23.09.2014 згідно ухвали Сихівського районного суду м. Львова скасоване звільнення від відбування покарання згідно вироку Сихівського районного суду м. Львова від 02.12.2013 та направлений для відбуття призначеного основного покарання, покарання відбув, судимість не погашена,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 вчинив умисні злочини з корисливих мотивів за наступних обставин.

Епізод №1.

14.11.2016, близько 01:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_7 , який орендував в нього квартиру спить, таємно викрав зі столу його мобільний телефон «Lenovo Р70А» (імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), вартістю 4200 грн., який був у шкіряному чохлі чорного кольору, вартістю 240 грн., з сім-картами мобільних операторів «Лайф» № НОМЕР_3 , вартістю 20 грн., «МТС» № НОМЕР_4 , вартістю 20 грн., та грошові кошти в розмірі 100 грн., які знаходилися поруч з цим мобільним телефоном, всього майна на загальну суму 4580 грн. Після цього, ОСОБА_6 покинув квартиру та здав викрадений мобільний телефон в цей же день на паспорт свого знайомого ОСОБА_8 у ломбард «Скарбниця», що за адресою: м. Львів, вул. Фредра, 6, а отримані грошові кошти розтратив на власні потреби.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4580 грн. ., яка на даний час не відшкодована. Цивільний позов не заявлено.

Епізод №2.

30.12.2016, близько 21:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи біля буд. № 8 по вул.Енергетична у м. Львові, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 є його знайомим, зловживаючи його довірою, заздалегідь не маючи на меті повертати мобільний телефон, під приводом здійснення дзвінка до знайомого, заволодів мобільним телефоном останнього марки «BRAVIS», моделі «VISTA» (імеі НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ), вартістю 1899,90 грн.

Після цього, ОСОБА_6 на прохання потерпілого ОСОБА_10 повернути його мобільний телефон, пообіцяв повернути його пізніше та залишив місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, згаданий мобільний телефон ОСОБА_6 продав невстановленій особі за 700 грн., а грошові кошти, одержані за його продаж витратив на власні потреби.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 1 899,90 грн., яка на даний час не відшкодована. Цивільний позов не заявлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

В зв`язку з тим, що ніхто не оспорює фактичних обставин справи, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, яка перевірена судом, проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не заперечують учасники судового провадження, дослідження доказів проводилося судом в порядку, передбаченому ч.3 ст349 КПК України.

В судовому засідання був допитаний обвинувачений, досліджені матеріали, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, підтвердив, що14.11.2016, близько 01:00 год., перебуваючи в приміщенні своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , таємно викрав мобільний телефон «Lenovo Р70А»,який належав ОСОБА_9
30.12.2016, близько 21:00 год., перебуваючи біля буд. № 8 по вул. Енергетична у м.Львові, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 є його знайомим, зловживаючи його довірою, заздалегідь не маючи на меті повертати мобільний телефон, під приводом здійснення дзвінка до знайомого, заволодів мобільним телефоном останнього марки «BRAVIS», моделі «VISTA». Після цього, на прохання потерпілого ОСОБА_10 повернути його мобільний телефон, пообіцяв повернути його пізніше та залишив місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому, згаданий мобільний телефон він продав невстановленій особі. У скоєному щиросердо розкаявся. Просив його строго не карати.
Суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 по епізоду №1 винний у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно.

Дії ОСОБА_6 по цьому епізоду суд кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України.

По епізоду №2 ОСОБА_6 винний у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), повторно.

Дії ОСОБА_6 по цьому епізоду суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання,суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, вчинення обвинуваченим злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, формально характеризується.

Суд враховує як обставини, що обтяжують покарання , так і обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, для підсудного ОСОБА_6 , суд визнає те, що він щиро покаявся.

Обставин, які обтяжують покаранняОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, враховуючи дані про особу, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 за скоєні злочини покарання, передбачене ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст.70 КК України у виді позбавлення волі, а не інші покарання.

Підстав для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України суд не знаходить.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрат на залучення експертів немає.

Речові докази не вилучалися.

Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання : за ст.185 ч.2 КК України у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки, за ч. 2 ст. 190 КК України -у виді позбавлення волі на строк 1(один) рік.

На підставі ст..70 КК України засудженому ОСОБА_5 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1