УХВАЛА
19 червня 2017 р. Октябрський районний суд м. Полтави в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
заявника - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів,
02.03.2017 року виправданий ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою в порядку виконання вироку у відповідності до ст.409, 411 КПК України 1960 року, згідно якої просив повернути йому вилучені в нього під час особистого обшуку в ході досудового розслідування: мобільний телефон Нокіа -8800 Art, чорну сумку - барсетку, щоденник. Інші речові докази, а саме: зразки вати, рідини та спеціальної речовини, SD card №355 нт-12, SD card №356 нт-12, SD card №357 нт-12, диски TDK DVD-RV 19.06.12 та TDK DVD-RV 22.06.12 просив знищити як такі, що не мають цінності. Також зажадав повернення йому вилучених у нього грошей в сумі 1000 доларів США, які знаходяться на зберіганні в Ощадбанку, які, його слів, належать його батькам (т.6 а.с. 93).
В обґрунтування заяви послався на те, що доля вказаних речових доказів та арештованого майна не була вирішена судом при постановленні виправдувального вироку, який набрав чинності.
Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.03.2017 року дана заява була задоволена (т.6 а.с. 103-105).
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.05.2017 року вказана постанова була скасована і справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи неповнотою розгляду та тим, що в разі задоволення касаційної скарги прокурора і можливого скасування судових рішень, при новому розгляді сторона обвинувачення штучно буде позбавлена можливості доводити обвинувачення, які вона вважає за необхідне представити суду, а суди в свою чергу позбавлені можливості належним чином оцінити вказані докази (т.6 а.с.116-118).
В даному судовому засіданні суд ухвалив проводити розгляд заяви виправданого ОСОБА_4 щодо вирішення питань, які виникають під час виконання вироку суду, за правилами КПК України 2012 року, з огляду на те, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення (ч.1 ст.5 КПК України), а Перехідними положеннями КПК України 2012 року не передбачено можливості вирішення питань щодо виконання вироку, зокрема речових доказів, за нормами старого КПК України 1960 року.
При цьому суд також виходить із основоположних засад верховенства права та справедливого судового розгляду, складовими яких є дотримання вимог вдосконалення та якості чинного законодавства і юридичної визначеності (ст. 8 Конституції України та ст. 6 Конвенції).
В судовому засіданні заявник та його захисник підтримали заяву повністю та просили її задовольнити з підстав у ній зазначених.
Прокурор заперечив проти задоволення заяви, мотивуючи, що наразі в установленому законодавством порядку триває стадія касаційного оскарження судових рішень за якими ОСОБА_4 було виправдано, тому повернення та знищення вказаних речових доказів, а також повернення арештованого майна негативно позначиться на подальшому розгляді справи.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.
Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 09.02.2017 року ОСОБА_4 виправдано за ч.3 ст.368 КК України.
Між тим, цими рішеннями не було вирішено долі речових доказів, тому це питання дійсно має бути вирішено, у зв`язку з чим заява ОСОБА_4 в цій частині підлягає задоволенню.
Однак, запропонований ОСОБА_4 спосіб такого вирішення суд вважає на даній стадії кримінального процесу щодо нього неприйнятним, виходячи з таких міркувань.
Із листа Полтавської місцевої прокуратури від 15.06.2017 року убачається, що вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2016 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області від 09.02.2017 року відносно виправданого ОСОБА_4 за ч.3 ст.368 КК України оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку КПК України 1960 року.
Глава 31 КПК України 1960 року регулює порядок касаційного оскарження вироків та ухвал суду та передбачає правомочності суду касаційної інстанції, в тому числі на їх скасування та направлення справ для нового розгляду чи організації додаткового розслідування. В таких випадках органи досудового розслідування та суди першої і другої інстанцій змушені повертатися також і до стадій збору, дослідження та оцінки як кожного окремого доказу так і їх сукупності за для встановлення доведеності вчинення інкримінованих особі протиправних діянь. У разі повторного направлення справи до суду після проведення додаткового розслідування, розгляд справи має відбуватися згідно з положеннями КПК України 2012 року.
У випадку ж знищення та повернення речових доказів на цій стадії, подальші стадії процесу можуть бути позбавлені зібраних речових доказів, що у свою чергу знехтує засади справедливого розгляду справи в цілому, що є неприпустимим, враховуючи численні рішення Європейського Суду з прав людини.
Дотримуючись справедливого балансу між будь-якими несприятливими наслідками та прав і свобод заявника та цілями кримінального провадження в цілому, суд вважає за необхідне речові докази у справі: мобільний телефон Нокіа -8800 Art, чорну сумку-барсетку, щоденник, змиви з лівої та правої рук, зразки вати, рідини та спеціальної речовини, SD card №355 нт-12, SD card №356 нт-12, SD card №357 нт-12, диски TDK DVD-RV 19.06.12 та TDK DVD-RV 22.06.12 зберігати при справі до остаточного вирішення кримінального провадження. Водночас, вилучені та арештовані 1000 доларів США мають залишатися на зберіганні на депозитному рахунку в Ощадбанку до остаточного вирішення справи з тим щоб забезпечити можливу конфіскацію майна, яка передбачена ч.3 ст.368 КК України.
При цьому суд враховує вимоги ст.100 КПК України, яка передбачає, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії (ч.3). У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката (ч.4). Речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов зберігання, які можуть знаходитися в іншому місці зберігання (ч.5).
П. 10 ч.1 ст.3 КПК України визначає кримінальне провадження як досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
П. 24 ч.1 ст. 24 КПК України визначає судове провадження як кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.
З урахуванням викладеного, а також положень ст.ст.78, 82 КПК України в ред. 1960 року заявлені ОСОБА_4 речові докази є частиною кримінальної справи, тому мають і зберігатися при ній до її остаточного завершення.
Крім іншого, суд позбавлений наразі можливості вирішення в установленому законом порядку питання щодо повернення арештованих 1000 доларів США, оскільки суду не представлено відповідних доказів їх належності та правомочностей певної повіреної власником особи, тому такий спір, з урахуванням вимог КПК України 1960 року, має вирішуватись в цивільному порядку.
Зокрема, відповідно до підпункту 4.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (Постанова № 6), суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви про виключення майна з опису, якщо справу, у зв`язку з якою накладено арешт на майно, не вирішено. Якщо ж такий позов неможливо розглянути, до тих пір, поки не буде вирішено іншу справу, суд відповідно до пункту 4 частини 1 статті 201 ЦПК України зупиняє провадження у справі про виключення майна з опису.
До того ж пунктом 6 Постанови № 6 чітко передбачено, що в силу статті 31 ЦПК України сама по собі вказівка у вироку про звернення стягнення на конкретне майно або про його конфіскацію, незалежно від підстав її застосування, не позбавляє зацікавлених осіб можливості доказування свого права власності на це майно шляхом пред`явлення позову в порядку цивільного судочинства.
За таких обставин, у разі доведення належності вилучених у кримінальній справі в порядку КПК України 1960 року 1000 доларів певній особі, вказані кошти їй можуть бути повернені шляхом дотримання процедури виключення майна з акту опису та арешту в порядку ЦПК України.
Керуючись ст. 100, 539, Перехідних положень КПК України 2012 року, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_4 про вирішення долі речових доказів та арештованого майна задовольнити частково.
Речові докази у справі: мобільний телефон Нокіа -8800 Art, чорну сумку-барсетку, щоденник, змиви з лівої та правої рук, зразки вати, рідини та спеціальної речовини, SD card №355 нт-12, SD card №356 нт-12, SD card №357 нт-12, диски TDK DVD-RV 19.06.12 та TDK DVD-RV 22.06.12 зберігати при справі.
У іншій частині заяви відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1