В И Р О К
Іменем України
28.03.2017 р.
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
із участю: - секретаря ОСОБА_2 ,
- прокурора ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_5 ,
- потерпілого ОСОБА_6 ,
- представника потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 25.05.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Сосонка Вінницького району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
УСТАНОВИВ :
Приблизно о 07 годині 30 хвилин 25.05.2015 року ОСОБА_4 , на території домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті неодноразових конфліктів, умисно, маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що вчиняє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, взявши рукою за шию громадянина ОСОБА_8 , сильно стиснув її та при цьому завдав поштовху, в результаті чого останній впав на дерево, яке було позаду та вдарився об нього спиною в ділянці попереку та головою в ділянці потилиці, після чого знову взяв та стиснув рукою шию ОСОБА_8 , а іншою рукою наніс йому один удар кулаком в груди. Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 . ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта від 19.06.2015 року №108 у громадянина ОСОБА_8 мало місце: струс головного мозку; синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від п`яти дій тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (25.05.2015 року). Струс головного мозку за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату загальної працездатності. Синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_4 в ході досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату загальної працездатності.
Цивільний позов не заявлено.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав частково, однак надав показання, що свідчать про невизнання ним винуватості. Вказав, що він потерпілого не бив та фізичної сили до нього не застосовував, лише грубо із ним розмовляв. Повідомив, що він о 07 годині ранку 20.05.2017 року почув відлуння стукоту по парканові, який встановлений впритул до його будинку, після чого вийшов на город та побачив, що сусід ОСОБА_8 , стоячи на його, а не на своїй земельній ділянці, товче молотом по паркану та фундаменту, й уся петрушка, що була посіяна дружиною обвинуваченого, була потерпілим стоптана. Він попросив ОСОБА_8 перейти на свою земельну ділянку, однак останній його не слухав та продовжував товкти по фундаменту, який овинувачений залив іще раніше. Тому він руками узяв потерпілого за тканину літньої сорочки зверху над плечима, таким чином підняв його та переніс на відстань 40 см., поставивши останнього на його земельній ділянці, після чого до них збіглися робітники, які працювали над будівництвом паркану потерпілого. Даний конфлікт між ними тривав близько хвилини та свідком цих подій, окрім чотирьох робітників, був також ще їхній сусід ОСОБА_9 , який перебував на своєму горищі. Після чого потерпілий пробігся по городу, сів у свою машину та кудись поїхав. Зазначив, що до моменту конфлікту на потерпілому ніяких тілесних ушкоджень не було, він був одягнутий у літню рожеву сорочку, яка після сутички між ними залишилася неушкодженою. Також повідомив, що ніякі межові знаки він не переносив, вони були встановлені відповідно до державного акту та по історично сформованих межах він залив фундамент і поставив паркан, який і до конфлікту, і досі залишився у тому ж вигляді, а коли він його робив, то питав дозвіл у попередніх власників, які надали йому розписку. Вказав, що між ним та потерпілим був спір щодо меж земельної ділянки, який вони вирішували в судовому порядку, в результаті чого було винесено судове рішення, згідно якого межі земельних ділянок залишено попередніми. Остаточно в ході судового засідання заявив про недоведеність прокурором його вини та просив себе виправдати за пред`явленим йому обвинуваченням.
Потерпілий ОСОБА_8 судовому засіданні пояснив, що 25.05.2015 року на початку восьмої годинами ранку, перебуваючи на території домоволодіння його тещі по АДРЕСА_2 він разом із найманими робітниками здійснювали підготовчі роботи для монтажу паркану, встановлюючи опорні стовпчики. В цей час підійшов сусід ОСОБА_4 , який у нецезурній формі почав лаятися, обзивати працівників, погрожуючи їм фізичною розправою. На що він йому зробив зауваження з приводу того, на якій підставі він ображає людей та взагалі яке він має моральне право це робити. Однак після цього ОСОБА_4 швидко наблизився до нього та міцно стиснув кистю лівої руки його шию спереду, чим позбавив можливості дихати й рухатися, та штовхнув задньою частиною тіла потерпілого об вишневе дерево, що зростало у них на межі, фактично на його половині земельної ділянки. За похилості стовбура потерпілий спочатку зіткнувся з деревом своєю лівою ногою і попереком, а потім за інерцією вдарився до стовбура потилицею, від чого він впав на землю та у нього запаморочилось в голові. Зауважив, що перед цим ОСОБА_4 , знаючи, що він хворіє на цукровий діабет, внаслідок чого є інвалідом третьої групи, з метою образити його та спровокувати між ними якийсь конфлікт, обзивав його наркоманом, який приймає якісь наркотичні засоби. Після падіння потерплого робітники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які були поруч, допомогли йому підвестися та підняли його на ноги, однак в цей момент ОСОБА_4 знову схопив його однією рукою за шию, а кулаком іншої руки вдарив його у груди. Тоді вже підбігли робітники, які були у іншому кінці земельної ділянки, після чого обвинувачений зупинився у своїх діях, але продовжував лаятися та погрожувати йому. Далі потерпілий відчув біль у голові та першіння в горлі, йому було важко дихати, тому він вирішив звернутися за медичною допомогою до лікарні, де його оглянули лікарі та того ж дня госпіталізували на десять діб, до чотирьох з яких він мав утруднене дихання й ковтання. Повідомив, що внаслідок вказаних протиправних дій обвинуваченого у нього від пережитого стресу відбулось прогресування цукрового діабету, утворилася хронічна поперекова грижа, яку він продовжує лікувати. Додатково іншої групи інвалідності йому не встановлювалось, ступінь втрати працездатності не визначалась. Зазначив, що раніше між ними подібних конфліктів не було, однак існував спір щодо суміжної межі земельної ділянки. Вказав, що коли він лежав у лікарні, то ОСОБА_4 продовжував ображати його дружину та працівників, які продовжували там працювати, з того часу обвинувачений не запропонував ніякої компенсації і не попросив вибачення. Зауважив, що ОСОБА_4 неодноразово притягували до адміністративної відповідальності та перед тим, як будувати паркан останнього було попереджено міською радою про припинення і заборону будівництва, про що був складений припис, але обвинувачений всі приписи проігнорував. Просив визначити обвинуваченому міру покарання на розсуд суду. Надалі представником потерпілого заявлено про необхідність суворого покарання для обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він разом із потерпілим ОСОБА_8 навчався в одній школі та останній попросив його допомогти вставити паркан. Повідомив, що 24-25 травня 2015 року десь від 07 години 00 хвилин до 07 години 30 хвилин, коли він разом із потерпілим та свідком ОСОБА_11 готували стовпчики під паркан, до них підійшов сусід ОСОБА_4 та почав до них кричати, що вони влізли на його територію, що паркан буде високий і тінь падатиме йому на город. Погрожував, що їх повбиває, якщо вони будуть там щось будувати. Після чого свідок разом із ОСОБА_11 відійшов трохи назад, а ОСОБА_8 залишився стояти на межі та просив ОСОБА_4 заспокоїтися, однак той взяв потерпілого за горло і сильно вдарив спиною об вишневе дерево, стовбур якого діаметром до 20 см, що росло позаду на межі. Внаслідок цього ОСОБА_8 впав, він із ОСОБА_11 його підняли та спробували заспокоювати ОСОБА_4 , однак останній знову вдарив ОСОБА_8 кулаком в груди, після чого той знову впав, але підвівся, маючи зблідле обличчя, почав триматися за голову та у нього на шиї з`явилися сліди від пальців рук. У цей час до них підійшли інші працівники ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були в іншому кінці городу, питали що сталося, але ОСОБА_4 їм також почав погрожувати. Даний конфлікт тривав хвилини три та в результаті нього ОСОБА_8 було зле та згодом він поїхав до лікарні. Зазначив, що ОСОБА_9 він не знає та нікого іншого, крім вказаних вище осіб, на місці події він не бачив. Зауважив, що у потерпілого він працював п`ять днів та наступного дня після конфлікту ОСОБА_4 знову не давав їм працювати і кричав на дружину потерпілого, а останній в цей час знаходився у лікарні. Також повідомив, що паркан вони побудували через три дні після вказаного конфлікту.
Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що він разом із потерпілим ОСОБА_8 навчався у паралельних класах однієї школи, та той звернуся до нього з проханням по допомогу встановити паркан по межі земельної ділянки. Одного дня наприкінці травня 2015 року приблизно о 07 годині 30 хвилин, коли вони збиралися встановлювати елементи паркану, перед початком робіт до них прибіг сусід ОСОБА_4 , якого свідок раніше не знав, та почав до них лаятися. В цей час ОСОБА_8 намагався його заспокоїти, однак ОСОБА_4 схопив його лівою рукою за передню частину шиї та вдарив ним об дерево, що росло позаду потерпілого, від удару об яке спиною останній впав на землю. Потім свідок з іншим працівником, який був поблизу, - ОСОБА_10 допомогли ОСОБА_8 підвестись на ноги та відступили від нього на кілька кроків, а в цей час ОСОБА_4 знову схопив ОСОБА_14 за шию і вдарив його рукою в грудну клітку. Далі до них підбігли ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були на іншому кінці городу, і тоді ОСОБА_4 заспокоївся і перейшов на свою земельну ділянку. Цей конфлікт тривав десь дві-три хвилини, після нього ОСОБА_8 присів, бо йому стало погано, йому подали води, він важко дихав, тримався за голову та у нього на шиї з`явилися червоні плями. Зауважив, що сам свідок не втручався у конфлікт та під час нанесення тілесних ушкоджень відійшов на відстань три метри від них, оскільки побоювався ОСОБА_4 . Інших сторонніх осіб в період вказаного конфлікту, крім тих, яких називав, він там не помітив. На місці конфлікту ніякої огорожі не було та в той день викликалися працівники поліції, але хто саме їх викликав йому невідомо.
Свідок ОСОБА_9 , допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту, пояснив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 є його сусідами, він живе у будинку навпроти них, переїхавши на дану вулицю близько семи років тому. Повідомив, що десь із шостої до восьмої години ранку, якої дати точно не пам`ятає, він перебував на даху веранди свого будинку, що потребував перекриття, однак періодично злазив за інструментами. Вказав, що під час перебування на даху десь у семидесяти метрах від них, він побачив, що ОСОБА_8 почав стукати з вулиці по брамі будинковолодіння ОСОБА_4 , після чого останній вийшов до нього та вони недовго про щось розмовлялии на підвищених тонах та сперечалися. Потім десь через півгодини між ними знову почалася суперечка на городі ОСОБА_4 . Потерпілий почав щось міряти кроками на городі обвинуваченого, після чого останній взяв ОСОБА_8 попід пахви і переніс його із своєї земельної ділянки на суміжну земельну ділянку. Більше він нічого, у тому числі бійки між ними, не бачив. Згодом, десь через півгодини після закінчення даного конфлікту, він побачив, що ОСОБА_8 сів у свою машину і кудись поїхав. Також повідомив, що бачив окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ще чотирьох робітників на городі, які вже близько двох тижнів до цього ставили паркан. Не пам`ятає у чому того дня його сусіди були одягнуті та щоб у них були якісь інструменти в руках. Зазначив, що зі сторони ОСОБА_4 був паркан до сараю, а далі був просто залитий фундамент під паркан метрів 20-30 та конфлікт стався впритул біля цього фундаменту. Зауважив, що паркан, який ставили робітники ОСОБА_8 був закінчений через 3-5 днів після того конфлікту та в цей час він бачив, що потерпілий та обвинувачений були вдома. Окрім того, ОСОБА_8 в той період звертався до нього за інструментом, однак не бачив щоб він сам там працював, так як і працівників поліції також там не спостерігав.
Вина ОСОБА_4 , не дивлячись на первинну заяву про лише часткове визнання ним винуватості, повністю підтверджується доказами, перевіреними та оціненими у їх сукупності судом безпосередньо: вищевказаними показаннями потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , так як вони узгоджено підтвердили в судовому засіданні факт вчинення протиправних насильницьких дій ОСОБА_4 відносно ОСОБА_8 та отриманих внаслідок цього останнім тілесних ушкоджень за повідомлених потерпілим обставин, безпосередніми очевидцями яких вони були, а тому їх показання беруться судом до уваги.
Також винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину доводиться доказами, що визнані судом належними та допустимими в ході оцінки їх у нарадчій кімнаті в сукупності із показами потерпілого та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Так, відповідно до рапорту Барського РВ УМВС України у Вінницькій області від 25.05.2015 року надійшло повідомлення по телефону № НОМЕР_1 від громадянки ОСОБА_15 1979 року народження, мешканки АДРЕСА_3 , про те, що громадянин ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 , вчиняє бійку з її чоловіком громадянином ОСОБА_8 (а.с.147).
Згідно заяви потерпілого ОСОБА_8 від 25.05.2015 року (а.с.148) останній просив прийняти міри до сусіда ОСОБА_16 , який 25.05.2015 року близько 08 годин 00 хвилин висловлювався в його адресу нецензурною лайкою та наніс йому тілесні ушкодження, а також просив видати йому направлення на судово-медичну експертизу.
Відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи від 25.05.2015 року (а.с.149) в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 25.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичного експерта Барського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_17 , на вирішення якого поставлено такі питання: які тілесні ушкодження є у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх характер, локалізація, давність утворення, механізм заподіяння; які з наявних тілесних ушкоджень до якого ступеня тяжкості відносяться; скільки ударів було нанесено ОСОБА_8 , виходячи з наявних тілесних ушкоджень?
Згідно висновку експерта від 25.05.2015 року №94 (а.с.150) на підставі проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 виявлено синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба; вказані ушкодження виникли не менше, ніж від п`яти дій тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (25.05.2015 року) та оскільки ОСОБА_8 знаходиться на стаціонарному лікуванні у Барській ЦРЛ, для встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень експертом визначено необхідність представлення йому медичної документації в оригіналі після клінічного одужання за посиланням на п.4.13.4 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 р.
Відповідно до постанови про призначення судово-медичної експертизи від 08.06.2015 року (а.с.151) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 25.05.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України призначено судово-медичну експертизу, до проведення якої залучено судово-медичного експерта Барського відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_17 , на вирішення якого поставлено такі питання: які тілесні ушкодження є у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх характер, локалізація, давність утворення, механізм заподіяння; які з наявних тілесних ушкоджень до якого ступеня тяжкості відносяться; скільки ударів було нанесено ОСОБА_8 , виходячи з наявних тілесних ушкоджень? На дослідження надано медичну картку стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_8 .
Згідно висновку експерта №108 від 19.06.2015 року (а.с.152-153) на підставі проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_8 мало місце: струс головного мозку; синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см. вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба; вказані ушкодження виникли не менше, ніж від п`яти дій тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (25.05.2015 року); струс головного мозку за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату загальної працездатності; синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до копії заяви про видачу паспорту від 15.03.1996 року (а.с.154) вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Сосонка Вінницького району Вінницької області, є мешканцем АДРЕСА_4 .
Згідно довідки-характеристики Виконавчого комітету Барської міської ради Барського району Вінницької області №671 від 22.06.2015 року (а.с.155) ОСОБА_4 , 1971 року народження, проживає в АДРЕСА_1 , в теперішній час компрометуючі матеріали відносно нього відсутні.
З довідки психоневрологічного диспансерного відділення Барської ЦРЛ (а.с.156) вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , 1971 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і не перебуває.
З довідки про судимість вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , 1971 року народження не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с.157).
Вказані докази, окрім показань за допитом свідка ОСОБА_9 суд приймає до уваги, оскільки вони є належними, допустимими, отримані із дотриманням вимог Кримінального процесуального законодавства та в межах строків досудового розслідування, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, висновок експерта складено відповідним спеціалістом відповідно до наявних у нього спеціальних знань.
Судом за клопотанням сторони обвинувачення виключено із обсягу досліджуваних доказів допит свідків сторони обвинувачення ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Про інші докази сторонами кримінального провадження не заявлено, а відтак вони судом не досліджувались.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, суд не приймає до уваги як докази захисту, що спрямовані на доказування невинуватості ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині дані, що містяться у показах свідка ОСОБА_9 . Суд вважає, що покази даного свідка не узгоджуються із показами потерпілого, інших свідків, та самого обвинуваченого, оскільки суперечать встановленим обставинам вчинення інкримінованого злочину. Так, незазначення вкзаним свідком дати події, яку він описав, невпевненість щодо одягу основних учасників події та щодо використання ними інструментів, а також суттєві відмінності від показань обвинуваченого ОСОБА_4 щодо способу переміщення останнім потерпілого ОСОБА_8 та стосовно джерела походження гуркоту, від якого обвинувачений прокинувся та куди одразу рушив, показання про відсутність інших осіб (робітників), які, як достовірно встановлено судом були присутні на місці події, та враховуючи, що конфлікти на земельній ділянці та з приводу встановлення паркану між обвинуваченим та потерпілим виникали регулярно, суд приходить до висновку, що стороною захисту не доведено того, що свідок ОСОБА_9 взагалі бачив саме обставини, які є предметом судового розгляду. При цьому повідомлення про періодичні залишення даху, звідки він мав змогу спостерігати, але не бачив бійки між сторонами, заздалегідь не виключає можливості такої сутички саме у його відсутність, надто з огляду на твердження потерпілого та решти свідків про її нетривалість.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним в ході судового розгляду про те, що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , оскільки ці пояснення не відповідають фактичним обставинам справи і спростовуються сукупністю доказів досліджених в судовому засіданні, які зазначені вище, та прийнятих судом до уваги. Суд розцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 як намагання уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин та як обраний ним спосіб захисту.
Суд не бере до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений підлягає виправданню через неповноту висновку судово-медичного експерта, який складений з порушенням вимог ст.69 КПК України, ст.12 Закону "Про судову експертизу" за відсутності висновку про те, яке ж саме тілесне ушкодження виявлено у потерпілого, неознайомлення експерта із матеріалами кримінального провадження, не відображення механізму виникнення тілесних ушкоджень тощо; з підстав непроведення слідчого експерименту, щодо якого слідчим в ході досудового розслідування було відмовлено в задоволенні клопотання захисту про огляд місця події, та як наслідок непроведення повторної судово-медичної експертизи; а також через невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, так як у ньому відсутнє формулювання обвинувачення, а викладені лише встановлені слідчим обставини випадку, правова кваліфікація без вказівки у диспозиції ч.2 ст.125 КК України необхідної кваліфікуючої ознаки; обвинувальний акт не затверджений печаткою органу обвинувачення, у ньому відсутнє місце його затвердження.
Щодо невідповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, суд звертає увагу, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 25.05.2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , за ч.2 ст.125 КК України вивчався у підготовчому судовому засіданні 08.11.2016 року за результатами якого ухвалено рішення про призначення судового розгляду та заперечень сторони захисту щодо такого призначення не надійшло (а.с.110) Наведені в обвинувальному акті фактичні дані у своїй сукупності надають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_4 не викликає сумнівів. Крім того, після оголошення в судовому засіданні прокурором обвинувального акта щодо ОСОБА_4 останній підтвердив зрозумілість пред`явленого обвинувачення, скористався всіма можливостями судового захисту, у чому суд сприяв йому у повній мірі. Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, що викладений у постанові від 24.11.2016 року в справі 5-328кс16, у якій судом звернуто увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
Суд визнає безпідставними також решту заявлених стороною захисту доводів щодо невідповідності обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, оскільки він належно містить вказівку щодо місця його затвердження прокурором, зокрема, в м.Бар, що відображено друкованим шрифтом, а наявності печатки органу обвинувачення на обвинувальному акті нормами кримінального процесуального закону, відповідність лише яким передбачена щодо нього, такої обов`язкової умови не передбачено.
Щодо оцінки висновку експерта №108 від 19.06.2015 року, суд, виходячи із положень ст.13 Закону України "Про судову експертизу", Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995 року №6, ст.69, 94 КПК України визнає даний доказ належним та допустимим, оскільки ознайомлення із матеріалами кримінального провадження є правом, а не обов`язком експерта, висновок експертизи прямо підтверджує наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 саме у виді: струсу головного мозку; синців по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірної гематоми на потилиці на рівні потиличного горба. Вказані ушкодження виникли не менше, ніж від п`яти дій тупого твердого предмету (предметів), по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення експертизи (25.05.2015 року). Відповідно експертом встановлено характер, локалізація, давність утворення та механізм заподіяння тілесних ушкоджень згідно поставленого на його вирішення запитання слідчого. Також визначено, що струс головного мозку за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату загальної працездатності; синці по передній поверхні шиї більше справа, в нижній частині шиї справа на 3 см вище правої ключиці, в ділянці попереку справа, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу; підшкірна гематома на потилиці на рівні потиличного горба за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Спричинення встановленими тілесними ушкодженнями незначної стійкої втрати загальної працездатності експертним висновком та дослідженими доказами не встановлено. Натомість застережений у висновку судово-медичної експертизи від 19.06.2015 року №108 період стаціонарного лікування потерпілого ОСОБА_8 з 25.05.2015 року по 05.06.2015 року у хірургічному відділенні КУ "Барська ЦРЛ", з урахуванням серед іншого відомостей з медичної карти останнього у вказаному медичному закладі експертом визначено наявність у нього відповідних тілесних ушкоджень, за перевищенням вказаного строку лікування 6 днів та неперевищення загалом 21 дня, визначає приналежність визначених тілесних ушкоджень до таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у відповідності до положень п.2.3.3. вказаного Порядку. Встановлені тілесні ушкодження згідно показань потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 нанесені саме обвинуваченим ОСОБА_4 саме 25.05.2015 року близько 07.30 годин на території домоволодіння по АДРЕСА_2 на грунті неодноразових конфліктів з приводу встановлення паркану між суміжними земельними ділянками та саме внаслідок неправомірних умисних дій ОСОБА_4 у виді стискання шиї потерпілого із наданням прискорення для удару його спиною та потилицею об дерево позаду, а також завдання йому удару в груди.
З урахуванням наведеного суд, розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до вимог ст.22 КПК України вважає, що стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_8 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Кваліфікуюча ознака у виді незначної втрати загальної працездатності є зайво інкримінованою, оскільки вона не знайшла свого підствердження в ході судового розгляду кримінального провадження, а тому підлягає виключенню із обвинувачення.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно положень ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості та особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, враховує відсутність обставин, що пом`якшують, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, відсутність суттєвих та незворотніх наслідків для здоров`я потерпілого.
Також при призначенні покарання суд враховує думку потерпілого ОСОБА_8 , який обвинуваченого не пробачив, при призначенні покарання покладався на розсуд суду та не потребував найсуворішого покарання.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді штрафу в межах санкції вказаної частини статті кримінального закону, оскільки застосування більш тяжкого виду покарання, що передбачені санкцією статті, суд не вважає об`єктивно доцільним.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Наявності процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, про потребу його обрання наразі ніким не заявлено, що не становить підстав вирішення судом даного питання.
Круючись ст. 373, 374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку його оскарження, якщо не було подано апеляційну скаргу.
На вирок суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга, Апеляційному суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд.
Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1