Справа №: 343/493/17
Провадження №: 1-кп/0343/64/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Долина Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 порушив правила використання надр, а саме здійснив незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

Кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин.

ТзОВ «Карпатекоресурс» 25 лютого 2014 року отримано спеціальний дозвіл на користування надрами в Шевченківському родовищі. Для реалізації підприємницької діяльності, пов`язаної з користування надрами, рішенням Шевченківської сільської ради від 14.07.2016 року № 223-8/2016 ТзОВ «Карпатекоресурс» органом місцевого самоврядування передано в оренду земельну ділянку, загальною площею 0,7426 га, кадастровий номер :01:001:0525, яка розташована в с. Шевченкове Долинського району урочище «Тартачка». 06 жовтня 2016 року між Шевченківською сільською радою та ТзОВ «Карпатекоресурс» в особі керівника ОСОБА_6 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Таким чином, ОСОБА_6 було відомо про межі земельної ділянки, місце її розташування, на території якого ТзОВ «Карпатекоресурс» дано дозвіл на видобуток надр.
Всупереч цьому, ОСОБА_6 27 жовтня 2016 року в період близько 11.00 години без передбаченого законом дозволу на користування надрами, з метою незаконного видобутку корисних копалин для власних потреб, прибув на територію берега ландшафтного заказника "Ріка Свіча з притокою Мізунка", що неподалік вул. Братів Гавришів в с. Шевченкове Долинського району, та достеменно знаючи, що дана земельна ділянка не перебуває в оренді ТзОВ «Карпатекоресурс», діючи умисно, незаконно, всупереч вимогам ст. 13 Конституції України, ст.ст. 19, 24, 56 Кодексу України про надра, ст.ст. 3, 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», за допомогою екскаватора марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBE1», р.н. НОМЕР_1 , з 11.00 по 13.00 годин здійснив незаконний видобуток речовини, яка згідно висновку експерта № 2-0216/17 від 14.03.2017 року є карбонатним піщаним ґрунтом сіро - коричневого кольору з камінням, тобто піщано-гравійною сумішшю, в якій кількість гравію становить 59,8 %, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 N 827 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення. ОСОБА_6 завантажив вищевказаному суміш в кількості 7 м.куб. на вантажний автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_2 , чим довів свій злочинний умисел до кінця.
27 жовтня 2016 року близько 13.00 години на вул. Братів Гавришів, 164-В у с. Шевченкове Долинського району при виїзді з річки Свіча, під час транспортування піщано - гравійної суміші автомобілем марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_6 було зупинено працівниками Долинського ВП Калуського ВП ГУ НП в області.
17 березня 2017 року прокурором Долинського відділу Калуської місцевої прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, а саме у здійсненні незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, зобов"язався співрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, та пов`язаних з незаконним видобуванням корисних копалин. Обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом"якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Враховуючи, що підозрюваний характеризується позитивно, наявні пом`якшуючі обставини, сторони узгодили покарання у виді штрафу в розмірі 400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6800,00 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. У провадженні не бере участь потерпілий. Тому сторонами дотримано вимоги ч. 4 ст. 469 КПК України.

Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_6 про підозру і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язок підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою, зазначено узгоджене покарання та згоду підозрюваного на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.

Укладення угоди між прокурором та підозрюваним є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.

Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.

Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним у суду немає.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1- 4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обставинами, які пом"якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , є щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Суд бере до уваги, що узгоджені сторонами вид і міра покарання із застосуванням є відповідними ступеню тяжкості кримінального правопорушення, характеристиці особи обвинуваченого, який вперше вчинив злочин середньої тяжкості, позитивно характеризується за місцем проживання.

Також судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості в підготовчому судовому засіданні згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України між прокурором і підозрюваним та призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженої між сторонами міри покарання.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на проведення експертизи грунтів згідно висновку експерта № 2-0216/17 від 14 березня 2017 року в сумі 1323,10 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Питання речових доказів суд вирішує згідно вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи те, що автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_2 , та екскаватор марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBH», 1990 року випуску, червоного кольору, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, не були та не є власністю обвинуваченого, їхніми власниками являються відповідно ОСОБА_8 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 ) та ОСОБА_9 (копія свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 ), в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані про те, що останні знали чи могли знати про незаконне використання їхнього транспорту, тому дане майно слід повернути власникам.
Щодо піщано-гравійної суміші, в кількості 7 м.куб, наявної в автомобілі марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_2 , та поміщеної в два експертні пакети №3172248, 3172249, її слід конфіскувати в дохід держави.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою Долинського районного суду від 02 листопада 2016 року накладено арешт на автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_8 , сипучу суміш, схожу на піщано-гравійну, в кількості близько 7м3, що знаходиться в кузові цього автомобіля та екскаватор марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBH», 1990 року випуску, червоного кольору, власник ОСОБА_9 , шляхом заборони користування, відчуження, розпорядження ними особам, які наділені правами на вищевказані дії, визначивши місцем їх зберігання територію Долинського відділення поліції за адресою: м.Долина вул. Яворницького, 8 Івано-Франківської області.
Враховуючи те, що автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_6 , та екскаватор марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBH», 1990 року випуску, червоного кольору, не підлягають спеціальній конфіскації, тому накладений ухвалою суду від 02 листопада 2016 року арешт на вказані транспортні засоби слід скасувати після вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 березня 2017 року, укладену між прокурором та підозрюваним ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 240 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 400 неоподаткованих мінімумів доходів гомадян, що в твердій грошовій сумі становить 6800,00 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 1323 (одну тисячу триста двадцять три) гривні 10 копійок понесених витрат на проведення експертизи грунтів № 2-0216/17 від 14.03.2017 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирати.

Після вступу вироку в законну силу скасувати арешт, накладений ухвалою Долинського районного суду від 02 листопада 2016 року, на автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_8 , та екскаватор марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBH», 1990 року випуску, червоного кольору, власником якого є ОСОБА_9 .
Після вступу вироку в законну силу речові докази, які зберігаються на території Долинського відділення поліції за адресою: м. Долина вул. Яворницького, 8 Івано-Франківської області: автомобіль марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_6 , власником якого є ОСОБА_8 , повернути власнику ОСОБА_8 ; екскаватор марки «ATLAS WEYHAUSEN GMBH», 1990 року випуску, червоного кольору, власником якого є ОСОБА_9 , повернути власнику ОСОБА_9 , піщано-гравійну суміш, завантажену в кузов автомобіля марки «КАМАЗ», р.н. НОМЕР_6 , в кількості близько 7 м.куб., та піщано-гравійну суміш, поміщену в два експертні пакети № 3172248, 3172249, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Долинського ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, - конфіскувати в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя: