Номер провадження: 11-кп/785/717/17
Номер справи місцевого суду: 499/375/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляцію прокурора на ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.04.2017 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Білка Іванівського району, громадянин України, з вищою освітою, одружений, раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий по АДРЕСА_1 ,

звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження відносно нього закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що о 13 годині 13.01.2007 року, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, бажаючи завести потерпілого в оману, використовуючи довірливі стосунки, зателефонував мешканцю с. В. Куяльник Іванівського району Одеської області ОСОБА_8 та повідомив неправдиві відомості про те, що йому негайно потрібно 3000 кг зерна пшениці під приводом повернення комусь боргу, на що потерпілий ОСОБА_8 , довіряючи ОСОБА_7 та не здогадуючись про його злочинні наміри, дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_7 від нього 3000 кг зерна і в той же день передав останньому у приміщенні складу у тому ж селі зазначену кількість зерна пшениці по 680 грн на 1 тонну на загальну суму 2040 грн.
З моменту отримання майна останній не вжив жодних заходів, направлених на повернення заборгованого майна та жодного разу не повідомив ОСОБА_8 про неможливість повернення йому боргу, що свідчить про намір ОСОБА_7 не виконувати свої обов`язки перед ОСОБА_8 , оскільки він мав доходи.
Повторно, в квітні 2010 року ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, прибув за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 8000 гривень для оформлення необхідної документації на земельну ділянку і отримав від ОСОБА_9 , зловживаючи довірою останнього, 8000 грн.
Повторно, 30 травня 2011 року ОСОБА_7 , не розрахувавшись з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, під приводом оформлення необхідної документації на земельну ділянку, бажаючи завести потерпілого в оману, маючи намір на заволодіння грошовими коштами, прибув до місця мешкання ОСОБА_11 до квартири АДРЕСА_3 , де повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші для оформлення документів на земельну ділянку і, зловживаючи довірою останнього заволодів грошима потерпілого в розмірі 4000 доларів США, що складає 32000 грн.
Повторно, 13 червня 2011 року ОСОБА_7 , не розрахувавшись з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, під приводом необхідності грошей в сумі 4600 доларів США для здійснення збору врожаю, прибув до місця мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 , де завів потерпілу в оману та отримав від ОСОБА_13 гроші в розмірі 4600 доларів США, що складає 37260 грн.
Повторно, 15 листопада 2011 року ОСОБА_7 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, прибув до приміщення автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_14 , де повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 2400 доларів США для оформлення документів на земельну ділянку і, зловживаючи довірою потерпілого, отримав від ОСОБА_14 гроші в розмірі 2400 доларів США, що складає 20400 грн.
Повторно, 25.02.2013 року ОСОБА_7 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, прибув до місця мешкання ОСОБА_15 , за адресою: АДРЕСА_6 , де ввів останнього в оману про те, що йому необхідні гроші в сумі 1000 доларів США для проведення поховання сина та дружини і, зловживаючи довірою потерпілого, отримав від ОСОБА_15 гроші в розмірі 1000 доларів США, що складає 8145 грн.
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед потерпілими підтверджується також тим, що ОСОБА_7 мав можливість виконати свої зобов`язання, оскільки працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та отримував пенсію.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 1ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
Ухвалою суду прийнято рішення про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.ч. 1,2 ст. 190 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

В апеляції прокурор з ухвалою суду не погоджується, вказує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, бо згідно вимог ч.2,3 ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1,2 ст. 190 КК України, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відносяться до злочинів відповідно невеликої та середньої тяжкості, у зв`язку з чим, застосування відносно ОСОБА_7 положень п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України було можливим лише у разі спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за злочин, вчинений ОСОБА_7 13.01.2007 року після спливу 3 років з дня вчинення злочину, а за кожен наступний злочин, після спливу п`ятирічного терміну. Однак кожен, вчинений повторно злочин переривав перебіг зазначеного строку. Разом з тим, судом не враховано положення ч. 3 ст. 49 КК України про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Останній злочин середньої тяжкості інкриміновано ОСОБА_7 25.02.2013 року, то строк давності закінчується 25.02.2018 року. Оскільки судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження до закінчення строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неправильним застосуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляцію, просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2,3 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, відноситься до злочинів невеликої, а злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України до злочинів середньої тяжкості, а закриття кримінального провадження за такими обвинуваченнями можливе після закінчення строків давності, відповідно трьох та пяти років згідно п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КПК України.

Суд першої інстанції не врахував положень ч. 3 ст. 49 КК України про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

По даному кримінальному провадженню встановлено, що ОСОБА_7 вчинив ряд злочинів середньої тяжкості повторно, у зв`язку з чим строк давності кожного разу переривався, останній злочин середньої тяжкості ОСОБА_7 вчинив 25.02.2013 року, у зв`язку з чим, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчується лише 25.02.2018 року.

З огляду на викладене, районний суд дійсно застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав застосуванню, що відповідно до ст. 409, ч. 1 ст. 413 КПК України є однією з підстав для скасування судового рішення, на що правильно вказав у своїй апеляції прокурор.

Оскільки суд першої інстанції не призначав судового розгляду кримінального провадження і закрив його у підготовчому судовому засіданні у порушення вимог закону, допущені судом порушення вимог кримінального і кримінального процесуального закону були суттєвими, оскільки перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, колегія суддів вважає наведені порушення вимог кримінального процесуального закону істотними та у відповідності до положень ч.6 ст.9 КПК України та ст.ст. 409, 412, 413 КПК України, визнає їх підставою для скасування вироку суду і призначення нового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі суду, зі стадії підготовчого провадження, у відповідності до вимог положень ст. 416 КПК України.
Керуючись ст. 405,407,409,419 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.04.2017 року про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1, 2 ст. 190 КК України скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді першої інстанції в іншому складі суду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4