Справа № 405/1081/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2017 року cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 слідчого в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся з вказаною скаргою до Ленінського районного суду м. Кіровограда, в обґрунтування якої вказав, що 30.12.2016 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000059 від 16.09.2014 року, за ч. 1 ст. 367 КК України, яку він отримав 20.02.2017 року. Заявник також вказав, що слідчим не було допитано його в якості потерпілого, при цьому пояснивши, що він не є потерпілим у кримінальному провадженні № 0000059, вказав на те, що слідчим не було проведено одночасний його допит та допит службових осіб ВФЗБО УМВС України в Кіровоградській області, а також не проведено експертиз.

З урахування зазначених обставин заявник з даною скаргою звернувся до суду.

Заявник у судове засідання з`явився, надав пояснення, відповідно до яких скаргу підтримав та просив задовольнити. Разом з тим, надаючи пояснення, заявник не обґрунтував в чому саме полягає поверховість вжитих слідчим заходів, але вказав також, що підставою для скасування постанови слідчого є те, що з ним не проведено остаточного розрахунку при звільненні.

Слідчий у судове засідання з`явився, надав пояснення, згідно з якими в задоволенні скарги просив відмовити.

В ході розгляду скарги було встановлено, що 30.12.2016 року слідчим в ОВС слідчого відділу прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000059 від 16.09.2014 року, за ч. 1 ст. 367 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. ч. 1 та ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ч. 1 ст. 92 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч. 9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як пояснив під час розгляду скарги заявник, у вказаному вище кримінальному провадженні потерпілим він не визнаний, скаргу подав на рішення слідчого , згідно з яким постанову слідчого про закриття кримінального провадження просив скасувати.

Крім того, заявник під час розгляду клопотання висловив свою думку, відповідно до якої вважав, що слідчий повинен був провести експертизи, оскільки він не отримав остаточного розрахунку при звільненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу (ч. 1 ст. 307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути зокрема про відмову у задоволенні скарги (п.4 ч. 2 ст. 307 КПК України).

Таким чином, з урахуванням положень ст. 224 КПК України, яка надає слідчому право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб, а не зобов`язовує його це робити, того, що слідчий згідно ч. 1 ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, того, що невизнання заявника потерпілим у кримінальному провадженні та того, що заявник ще не отримав остаточного розрахунку при звільненні, слідчий суддя, враховуючи зазначені заявником підстави для скасування постанови слідчого дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 9, 22, 303-307, 309 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1