Справа № 466/5728/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1142/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянувши клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Петрозаводськ Російської Федерації,
з участю секретаря ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
прокурора ОСОБА_9 ,
за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2013 року ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст. 286 КК України на вісім років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 березня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 жовтня 2011 року по 18 червня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбуття ОСОБА_7 покарання 18 жовтня 2011 року; кінець строку відбуття покарання 18 лютого 2018 року.
В порядку ч.1 ст. 539 КПК України засуджений ОСОБА_7 звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Залізничного районного суду м. Львова від 11 квітня 2013 року.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.
На ухвалу суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою його заяву задоволити. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на такі доводи: ухвала винесена передчасно, без з`ясування усіх обставин, що повинні бути підставою для застосування умовно-дострокового звільнення. Судом не взято до уваги те, що він зробив висновки зі свого минулого і більше не має бажання ставати на шлях вчинення злочинів, про що свідчить його поведінка в побуті та у стосунках з іншими засудженими, адміністрацією; у нього є заохочення від адміністрації колонії; він виконує вимоги адміністрації колонії, правила поведінки для засуджених; уникає конфліктних ситуацій, намагається своєю поведінкою довести виправлення; є одруженим, має сім`ю, двох неповнолітніх дітей. Суд ці обставини не дослідив і формально виніс ухвалу про відмову в задоволенні клопотання. Судом допущено неповноту судового розгляду; висновки щодо відсутності підстав для застосування умовно - дострокового звільнення є необ`єктивні, не відповідають наведеним вище обставинам й свідчать про порушення судом першої інстанції ст.ст. 409, 410, 411 КПК України.
При апеляційному розгляді засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви.
Прокурор ОСОБА_9 вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити й звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , захисника та прокурора, дослідивши матеріали подання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що може свідчити, зокрема, дотримання засудженим правил розпорядку дня колонії, відсутність порушень встановленого порядку відбування покарання, виконання законних вимог адміністрації установи виконання покарань, заняття суспільно корисною працею. Умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України, виправленню засудженого і запобігання вчинення нових злочинів.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, у свій час був умовно-достроково звільнений від відбування покарання; на даний час засуджений за вчинення тяжкого злочину, за час відбування покарання допустив вісім порушень встановленого порядку відбування покарання, за що до нього були застосовані заходи стягнення; в січні та червні 2016 року були застосовані заходи заохочення у виді подяки. Перебуває на профілактичному обліку установи як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин.

У 2014-2015 роках тричі рішенням адміністративної комісії Личаківської виправної колонії № 30 було відмовлено у застосуванні щодо ОСОБА_7 заохочувальних норм (ст.ст. 100, 101 КВК України, ст.ст. 81, 82 КК України) як такому, що не став на шлях виправлення і не довів свого виправлення.

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання й дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія суддів не бере до уваги доводи ОСОБА_7 про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам, неврахування судом першої інстанції наявності у засудженого заохочень, його сімейного стану, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції заслухав засудженого, представника виправної установи, думку прокурора, ретельно дослідив усі обставини та матеріали особової справи ОСОБА_7 й на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов правильних висновків, які виклав у судовому рішенні й з якими погоджується колегія суддів.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2016 рокупро відмову в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 Маліновська ОСОБА_10 .