АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/756/17 Справа № 190/156/17-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українця, громадянина України, мешкаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 03.11.2014 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі,

про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України на ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 , засудженого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 03.11.2014 року до 2 років 6 місяців позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд послався на те, що ОСОБА_7 характеризується посередньо, на виробництві установи не працевлаштований, залучається до робіт з благоустрою території установи, до роботи ставиться задовільно. Поставлені завдання намагається виконувати, але потребує контролю за їх виконанням з боку адміністрації. Заохочувався з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому.

Крім того судом вказано,що поведінка засудженого ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки і він хоч і підпадає під дію ст. 81 КК України, оскільки відбув 3/4 строку покарання, однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Суд прийшов до висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати як необґрунтовану і незаконну та застосувати відносно нього ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 , посилається на те, що судом помилково зазначено, що він не працевлаштований, бо він працював у кузні, але закінчилося вугілля і він тепер не працює. За час перебування у даній колонії, він не мав жодного стягнення.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 вказує, що від роботи він ніколи не відмовлявся і всі покладені на нього обов`язки виконував сумлінно, за що й був заохочений, а не працював він лише через те, що не було іншої пропозиції по роботі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги своєї апеляції, думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляцію засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 3/4 строку призначеного покарання, мав 1 заохочення з метою стимулювання правослухняної поведінки в подальшому та стягнень не мав. Однак при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення основним та вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а реальність виправлення засудженого. Як видно з характеристики на засудженого, він сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується посередньо, готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.

Згідно вимог ст. 81 КК України, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, враховуються і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і дані про його особу в цілому. Відповідно до ст.12 КК України, засуджений скоїв злочин середньої тяжкості, до цього не одноразово був судимим за інші злочини, що свідчить про те, що ОСОБА_7 схильний до антисоціальної поведінки.

Колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції стосовно того, що поведінка ОСОБА_7 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки готовності до позитивної поведінки в умовах обмеженого нагляду та ізоляції не висловлює і не проявляє, як видно з характеристики, засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, характеризується посередньо, готовності до правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не проявляє.

Ствердження засудженого, що він твердо став на шлях виправлення, а характеристика на нього складена невірно, не відповідає наявним даним, які маються в наданих матеріалах.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 в задоволенні клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого. Доводи засудженого про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення, не знайшли свого підтвердження в ході перевірки наданих матеріалів.

Отже ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстав для зміни чи скасування судового рішення, не вбачається.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 20 лютого 2017 року про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: