Номер провадження: 11-сс/785/1188/17
Номер справи місцевого суду: 509/2184/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.08.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
власника майна: ОСОБА_7 ,
представників ОСОБА_7 - адвокатів: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2017 року про арешт майна,-

встановив
Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №0000008 від 14.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, задоволено клопотання слідчого СВ Авангардівського ВП Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Іллічівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , про накладення арешту на майно, вилучене в ході обшуку в торгівельному контейнері №2056 на торгівельному майданчику «Милка» (ПРМЗ ТК №2) на території Промтоварного ринку «7-й км», що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, перелік якого зазначено в резолютивній частині ухвали.

На вказану ухвалу, 21.07.2017 року в інтересах ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подана апеляційна, в якій представник апелянта вказує на свою незгоду з ухвалою слідчого судді.

В обгрунтування своїх доводів представник послалася на те, що слідчий суддя безпідставно задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваним в кримінальному провадженні.

Крім того, представник зазначила, що вилучена під час обшуку продукція у виді ножів у кількості 297 одиниць не відноситься до категорії або до різновидів холодної зброї, що підтверджується відповідними інформаційними листками до сертифікатів відповідності, протоколами випробувань, висновком спеціаліста НДЕКЦ при ГУМВС України у м. Києві №144 від 27.06.2012 року та виписками з висновків експертного дослідження, про що було зазначено слідчим під час обшуку, однак даний факт вони проігнорували, вилучили вказані ножі, чим втрутилися в підприємницьку діяльність ОСОБА_7 .

Також в апеляційній скарзі представник апелянта посилається на те, що органом досудового розслідування не надано належних доказів, що вилучене у ОСОБА_7 майно є предметом злочинної діяльності або відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а також є об`єктом кримінальних протиправних дій або набуто кримінально протиправним шляхом або ж було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди чи містить інші відомості, що можуть бути використані слідчим органом під час процесу доказування.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі.

04.08.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області адвокату ОСОБА_8 , діючій в інтересах ОСОБА_7 , поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2017 року про арешт майна.

Заслухавши пояснення ОСОБА_7 та його представників - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судової справи та обговоривши доводи клопотання; апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Як вбачається з тексту клопотання слідчого та інших матеріалів, якими слідчий обґрунтовував зазначене клопотання, власником торгівельного контейнеру №2056 на торгівельному майданчику «Милка» (ПРМЗ ТК №2) на території Промтоварного ринку «7-й км», що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, є ОСОБА_12 , а ОСОБА_7 є орендарем.

Ці обставини також були зазначені в апеляційній скарзі та підтверджені безпосередньо ОСОБА_7 і його представниками, а також прокурором в ході проведення апеляційного розгляду. Крім того до апеляційної скарги долучено документи, які свідчать про те, що ОСОБА_7 є приватним підприємцем, який здійснює роздрібну торгівлю з лотків і на ринках іншими товарами, зокрема ножами.

Разом з тим, слідчий суддя, який розглядав клопотання, не дотримався вимог кримінального процесуального закону, не прийняв жодних заходів щодо належного повідомлення володільця або власника майна про розгляд клопотання слідчого та провів судовий розгляд за відсутності ОСОБА_7 , не з`ясувавши всіх обставин, чим порушив його право на участь в розгляді зазначеного клопотання, про що правильно було зазначено захисником в апеляційній скарзі.

З тексту оскаржуваної ухвали вбачається, що приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання, слідчий суддя обмежився лише перерахуванням в цій ухвалі встановлених під час досудового розслідування даних, які викладені у клопотанні слідчого, та положень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для прийняття рішення про накладення арешту на майно.

При цьому, приймаючи зазначене рішення, слідчий суддя послався лише на те, що вилучені предмети та документи, відповідно до ст.98 КПК України, є речовими доказами, однак жодним чином не обґрунтував його, не зазначив яким критеріям, визначеними в ч.2 ст.167 КПК України, відповідає вилучене майно, на яке він наклав арешт та не зазначив жодних підстав задоволення клопотання слідчого.

Крім того, слідчим суддею не були прийняті до уваги та обставина, що можливим предметом кримінального правопорушення є лише один ніж, який був придбаний заявницею ОСОБА_13 , яка нібито придбала зазначений ніж у контейнері, який орендує ОСОБА_7 .

При цьому, як свідчать матеріали справи, в контейнері були вилучені 297 ножів, які як послався слідчий у клопотанні на мали документального підтвердження права власності.

Водночас, як свідчать матеріали справи, слідчий суддя, оскаржуваним рішенням також наклав арешт на інше майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку у цьому ж контейнері, а саме на документацію на 105 аркушах, накладні на 422 аркушах зошит з рукописним текстом на 297 аркушах та ноутбук "Асус" з зарядним пристроєм, не зазначивши при цьому, яким критеріям воно відповідає та не обґрунтувавши належним чином прийняття такого рішення.

При цьому, клопотання слідчого взагалі не містило обгрунтування необхідності накладення арешту на це майно.

Крім того, відповідно до наданих апеляційному суду матеріалів, ОСОБА_7 не є підозрюваним у вказаному кримінальному провадженні, що свідчить про безпідставність такого клопотання та порушення слідчим суддею при прийнятті рішення вимог, передбачених ст. 170 КПК України, оскільки відповідність арештованого майна критеріям ст. 98 КПК України не обґрунтована та не доведена належним чином.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді незаконною та невмотивованою, та приходить до висновку про те, що при розгляді клопотання та постановлення ухвали були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які унеможливлювали прийняття законного та обґрунтованого рішення та які у відповідності до вимог ст.409 та 412 КПК України є підставою для його скасування.

Щодо розгляду апеляційним судом клопотання слідчого про накладення арешту на майно по суті, колегія суддів приходить до наступного.

В клопотанні про накладення арешту на майно слідчий послався на те, що вилучене майно, на його думку відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, оскільки містить сліди кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту, слідчий послався на те, що вилучені в ході проведення обшуку предмети, не мають документального підтвердження права власності, а вилучені ножі та предмети можуть відноситись до категорії холодної зброї та по ним необхідно провести криміналістичну експертизу, а також в документації та ноутбуці може бути інформація щодо вчиненого злочину, які в подальшому можуть бути використані як докази. Однак жодних доказів на підтвердження вказаних доводів до клопотання долучено не було.

Таким чином, посилання прокурора на наявність в матеріалах кримінального провадження інших даних - доказів, які вказують на те, що вилучені ножі є холодною зброєю є безпідставними, оскільки такі матеріали до клопотання не долучені та апеляційному суду представлені не були, а наданими апелянтом до апеляційної скарги копіями протоколів випробування холодної клинкової зброї фактично встановлена їх конструктивна схожість з холодною зброєю, що не доводить їх відповідність як холодної зброї.

Крім того, до клопотання не було додано висновку експертизи, на яку посилався слідчий у клопотання та слідчий суддя в оскаржуваному рішенні про те, що вилучений у ОСОБА_13 ніж відносяться до холодної зброї.

Приймаючи рішення за результатами розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя не надав належної оцінки невідповідності такого клопотання вимогам ст.171 КПК України та не навів достатніх підстав для застосування такого заходу забезпечення, як арешт майна.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя районного суду при прийнятті до розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно не звернув уваги на його необґрунтованість і невідповідність вимогам ст.171 КПК України, та не виконав вимог ч.3 ст.172 КПК України, згідно яких слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, своєю ухвалою повертає прокурору клопотання з встановленням строку для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, і з урахуванням положень ч.1 ст.173 КПК України з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про повернення клопотання слідчого прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 167-173, 376, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 03.07.2017 року, якою у рамках кримінального провадження №0000008 від 14.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, було накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку в торгівельному контейнер №2056 на торгівельному майданчику «Милка» () ПРМЗ ТК №2 на території «Промтоварного ринку 7-й км», що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Авангард, вул. Базова, 20, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого повернути прокурору процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду, протягом 72 годин з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4