Єдиний унікальний номер 243/5814/16-к
Номер провадження 1-кп/243/96/2017
В И Р О К
Іменем України
07 квітня 2017 року м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання № 2 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0000565 від 03.03.2016 р., за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Слов`янська, Донецької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, інваліда 3 групи, працюючого викладачем фізичної культури СКНАУ, ІПН НОМЕР_1 , раніше не судимого, який має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03 березня 2016 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знаходились біля входу в магазин «АТБ», розташованого на пл. Соборній м. Слов`янська Донецької області.

Того ж дня, приблизно о 10 год. 30 хв. між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком лівої руки в праве око обличчя ОСОБА_4 . Від вказаного удару останній втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , який лежав на землі, ОСОБА_6 наніс йому один удар лівою ногою в область верхньої губи.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_4 наступні тілесні ушкодження: крововилив на слизовій верхньої губи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень та забійну рану нижньої повіки правого ока, синець повік правого ока, осколковий перелом орбітального комплексу зправа, струс головного мозку, посттравматичний лагофтальм, діплопія, контузія правого ока, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21-ї доби.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, визнав частково та пояснив, що вранці 03 березня 2016 року він двічі випадково зустрів знайому ОСОБА_9 , з якою раніше працював, і яка є дружиною потерпілого. Після цього він пішов по власним справам, однак, на перехресті вулиць Банківської та Шевченко він втретє зустрів ОСОБА_9 . Далі вони пішли вдвох, ОСОБА_9 не бажала з ним розмовляти. Розійшлись вони біля входу у магазин «Фокстрот», де він залишився очікувати друга, а ОСОБА_9 пішла по власних справах в магазин «АТБ». Через незначний час, приблизно о 10 годині, до нього підійшов потерпілий та спитав навіщо ОСОБА_6 переслідує його дружину. Також потерпілий образив його, назвавши півником, зробив принизливий жест, який призиває до інтимних стосунків. Після цього ОСОБА_4 зробив захват, тримаючи за куртку, вивільняючись з якого ОСОБА_6 наніс ОСОБА_4 один удар кулаком лівої руки в область правої скули. Від удару ОСОБА_4 сів на землю, при цьому свідомості він не втрачав, посміхався. ОСОБА_9 при цьому знаходилась з правого боку від них, на відстані, приблизно, один метр.

Свою провину у висунутому обвинуваченні визнає частково, оскільки ніяких ударів ногою потерпілому він не наносив. Вважає, що потерпілий та його дружина оговорюють його, оскільки їх колишні співробітники нібито від нього дізнались, що ОСОБА_9 працює прибиральницею в Червоному Хресті.

Добровільно відшкодував витрати лікарні, понесені на лікування потерпілого, про відшкодування яких було заявлено у позові Слов`янської місцевої прокуратури.

Позов потерпілого не визнає, вважає, що він добровільно йому відшкодував 500 грн. і цієї суми достатньо. Моральної шкоди він потерпілому не завдав.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, його вина в скоєнні інкримінованого злочину доводиться наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 03 березня 2016 року, приблизно о 10 годині 15 хвилин, йому зателефонувала дружина, яка була дуже схвильована, та повідомила, що вона не може вийти з приміщення «АТБ-маркету», оскільки її переслідує якийсь чоловік. Повідомила, що вона вже зверталась до охорони магазину з проханням допомогти, але їй лише запропонували викликати поліцію. Він майже одразу під`їхав до магазину на своєму автомобілі, до нього вийшла дружина. За нею від магазину «АТБ» йшов ОСОБА_6 . Між ним та обвинуваченим почалась розмова, вони розмовляли на підвищених тонах, але він ОСОБА_10 не ображав та принизливих жестів не показував, навпаки, його ображав ОСОБА_10 . Він побачив, що ОСОБА_6 дуже агресивний, а тому взяв дружину за руку, щоб піти. Некрасов провокував конфлікт, кликав за приміщення податкової інспекції для вирішення цього питання силою. В цю ж мить ОСОБА_6 лівою рукою, в якій тримав якийсь предмет, наніс йому удар в область правого ока. Одразу з носа пішла кров. Він втратив рівновагу та впав на землю на сідниці, але підвестись не зміг. З ока в нього йшла кров. Після цього ОСОБА_6 наніс йому удар лівою ногою в область рота зліва. В той час, коли він знаходився на землі, до нього підійшов знайомий, який і викликав швидку, яка відвезла його в травматологію.

Шкоду йому до теперішнього часу не відшкодовано, окрім 500 грн., які ОСОБА_10 перерахував після направлення справи до суду.

Аналогічні пояснення були надані потерпілим ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування. Так, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 15 червня 2016 року, з доданою

фототаблицею, вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 в присутності понятих та статиста продемонстрував, як саме ОСОБА_6 кулаком лівої руки наніс йому один удар в область правого боку (під праве око). Від вказаного удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та сів сідницями на землю. Ноги витягнув вперед. Після цього ОСОБА_4 продемонстрував, як саме ОСОБА_6 носком лівої ноги наніс йому ще один удар в область обличчя (в лівій бік верхньої губи)(а.к.п. 129-134 т.1).

Зі змісту висновку судово-медичної експертизи №174 від 09.06.2016р. вбачається, що на підставі даних освідування ОСОБА_4 , вивчення представлених медичних документів експерт прийшов до наступного. Виявлені у ОСОБА_4 забійна рана нижньої повіки правого ока, синець повік правого ока, осколковий перелом орбітального комплексу з права, струс головного мозку, посттравматичний лагофтальм, діплопія, контузія правого ока, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які потребують для свого загоєння термін понад 21-ї доби (а.к.п. 115-117 т.1).

Допитана в залі суду свідок ОСОБА_9 показала, що потерпілий є її чоловіком. Обвинувачений ОСОБА_6 є її колишнім колегою. 03 березня 2016 року приблизно у 10 годині вона випадково зустріла у м. Слов`янськ ОСОБА_6 , який одразу підійшов до неї та почав її переслідувати. Вона повідомила ОСОБА_6 , що вагітна і просить залишити її, оскільки він такими своїми діями змушує її хвилюватись. Натомість ОСОБА_6 обхопив її рукою за шию та почав висловлюватись на її адресу нецензурно. Після цього вона зайшла в магазин «АТБ», а ОСОБА_6 залишився зовні. В магазині вона звернулась до охоронця про допомогу, але він залишив її слова без уваги. Тоді вона зателефонувала чоловікові і попросила його приїхати в магазин, розповіла, що її переслідує ОСОБА_6 . Приблизно через десять хвилин чоловік приїхав. Всі втрьох вони опинились біля входу в магазин «АТБ», де між її чоловіком та обвинуваченим відбулась нетривала розмова, після якої чоловік взяв її за руку, щоб піти. Однак, ОСОБА_6 наніс йому удар лівою рукою з правої сторони обличчя, в область ока. Від удара чоловік впав на сідниці, ноги були випрямлені. Чоловік не міг підвестись, вона почала кричати. Коли чоловік був на землі ОСОБА_6 наніс йому ще один удар лівою ногою в область губи. Після цього вона почала викликати поліцію по мобільному телефону, почувши це ОСОБА_6 одразу пішов. Швидка відвезла чоловіка у лікарню. Вони раніше з ОСОБА_10 працювали у ломбарді, де він неодноразово примушував її до близьких відносин, через його поведінку вона була змушена звільнитись з роботи, але про це вона чоловіку не казала до 03.03.2016 року.

Аналогічні пояснення були надані свідком ОСОБА_9 на стадії досудового розслідування. Так, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 11 березня 2016 року, з доданою фототаблицею, вбачається, що свідок ОСОБА_9 в присутності понятих та статиста продемонструвала, як саме ОСОБА_6 кулаком лівої руки наніс один удар в область обличчя з правого боку її чоловіку. Потім, коли від вказаного удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та сидів на сідницях, ОСОБА_6 носком лівої ноги наніс один удар в обличчя ОСОБА_4 (а.к.п. 102-105 т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №95 від 10.06.2016р. на момент судово-медичного освідування ОСОБА_9 на її тілі будь-які об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень не знайдені (а.к.п.101 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи №266 від 23.06.2016р. можливо виникнення тілесних ушкоджень, винайдених у ОСОБА_4 , при обставинах, на які вказує він та ОСОБА_9 під час проведення слідчих експериментів (а.к.п. 135 т.1).

Зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 01.07.2016р., з доданою фототаблицею, вбачається, що підозрюваним ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, безпосередньо на місці скоєння кримінального правопорушення, були надані наступні пояснення. В ході сварки ОСОБА_4 схопився за ОСОБА_6 Звільняючись, ОСОБА_6 ліктем правої руки вдарив потерпілого по обличчю з лівого боку. Від вказаного удару ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю. При цьому ОСОБА_4 сів на сідниці, ноги витягнув (а.к.п. 139-143 т.1).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №302 від 12.07.2016р. можливе виникнення тілесних ушкоджень, винайдених у ОСОБА_9 , при обставинах, на які вказує ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту (а.к.п.144 т.1).

Суд вважає доведеним факт наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_6 та тілесними ушкодженнями, виявленими у потерпілого ОСОБА_11 .

Так, зі змісту висновку судово-медичної експертизи №4 від 09.01.2017р. вбачається, що на підставі описової частини висновку експерта №174 від 29.04.2016р. освідування ОСОБА_4 , вивчення представлених матеріалів кримінального провадження, допиту в судовому засідання свідка та у відповідь на поставлені питання експерт прийшов до наступного. Виявлені у ОСОБА_4 при судово-медичному освідуванні та зверненні за медичною допомогою забійна рана нижньої повіки правого ока, синець повік правого ока, осколковий перелом орбітального комплексу справа, струс головного мозку, посттравматичний лагофтальм, діплопія, контузія правого ока утворились від ударної дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо, в зазначений термін, і відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як потребуючі для свого загоєння термін понад 21-ї доби; крововилив на слизовій верхньої губи утворився від ударної дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо в зазначений термін відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Можливо виникнення забійної рани нижньої повіки правого ока, синця повік правого ока, осколкового перелому орбітального комплексу справа, струсу головного мозку, посттравматичного лагофтальму, діплопії, контузії правого ока, винайдених у ОСОБА_4 , при обставинах, на які вказує ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту.
Виникнення крововиливу на слизовій верхньої губи, винайденого у ОСОБА_4 , при обставинах, на які вказує гр. ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту, неможливо.

Можливо виникнення тілесних ушкоджень, винайдених у ОСОБА_4 , при обставинах, на які вказує він та ОСОБА_9 під час проведення слідчих експериментів (а.к.п. 181-182 т.1).

Суд приймає до уваги наведені висновки судово-медичних експертиз №174 від 09.06.2016р. та №4 від 09.01.2017р., оскільки вони не суперечать один одному, узгоджуються між собою. Під час проведення останньої за часом експертизи, експертом, з урахуванням всіх обставин, встановлених під час судового розгляду, відомостей, наданих в залі суду лікарем-стоматологом, було також додатково встановлено, що діями ОСОБА_6 потерпілому був спричинений крововилив на слизовій верхньої губи, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він працює на потязі 35 років хірургом-стоматологом. У березні 2016 року його викликали з травматологічного відділення для консультації хворого, він його оглянув, описав пошкодження, пам`ятає, що у нього були виявлені по лінії стоматології два крововиливи слизової на верхній губі, усіх подробиць не пам`ятає, оскільки має велику кількість пацієнтів та пройшов великий проміжок часу. Пам`ятає, що після огляду у травматології цей пацієнт самостійно звертався та він разом з головним лікарем його консультували та радили відвідати челюсно-лицьове відділення у м. Харків або у м. Красноармійськ. Крововиливи у потерпілого не могли утворитись від його самостійних дій, тільки від зовнішнього впливу у виді удару головою чи рукою.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він з дитинства знайомий з ОСОБА_6 . На початку березня 2016 року біля 12 години він сидів в автомобілі біля банку та магазину «АТБ». На відстані 12-15 м від нього біля входу до «АТБ» він побачив ОСОБА_10 та якусь дівчину. Потім до них підійшов інший чоловік та почав активно жестикулювати та наблизився до ОСОБА_10 . Цей чоловік був до нього спиною, а ОСОБА_10 стояв обличчям до нього. Під час їх спілкування він побачив, що цей чоловік впав на землю на сідниці, до нього нахилилась жінка, а ОСОБА_10 пішов. Самого удару він не бачив, щоб ОСОБА_10 бив потерпілого ногою він також не бачив.

Аналіз викладених доказів у їх сукупності переконує суд у тому, що ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Свідчення потерпілого ОСОБА_4 суд знаходить правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, приймає їх до уваги, оскільки, на думку суду, у потерпілого немає причин для обмови обвинуваченого, потерпілий не зацікавлений ??в результатах розгляду кримінального провадження. Сам же обвинувачений ОСОБА_6 не навів в судовому засіданні будь-яких об`єктивних доводів, які свідчать про те, що потерпілий, надаючи пояснення про отримані від обвинуваченого удари ногою в обличчя, оговорює його, що у нього є причини для його обмови. Доводи обвинуваченого з приводу того, що потерпілий має для цього корисні мотиви є надуманими і не приймаються судом до уваги. Крім того, свідчення потерпілого узгоджуються з прийнятими судом до уваги показаннями ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , допитаних у судовому засіданні, а також з іншими, зібраними по справі доказами і, на думку суду, повністю спростовують свідчення ОСОБА_6 , даними ним в судовому засіданні стосовно того, що тілесні ушкодження потерпілому були заподіяні при інших обставинах. Спроможними є свідчення потерпілого та свідка ОСОБА_9 щодо обставин отримання потерпілим тілесних пошкоджень і згідно висновку судово-медичної експертизи №4 від 09.01.2017р. Показання ж свідка ОСОБА_12 суд в частині того, що він не бачив, щоб ОСОБА_6 наносив удар ногою потерпілому, суд до уваги не приймає, оскільки вони є знайомими з обвинуваченим, свідок конкретних обставин події не бачив, бо знаходився на відстані 12-15м, потерпілий знаходився до нього спиною.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (вчинений злочин віднесений до злочинів середньої тяжкості), сукупність усіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, характер, ступінь його суспільної небезпеки; розмір завданої матеріальної шкоди (4585 грн. 91 коп.), ступінь негативної майнової шкоди і наслідків (майнова шкода потерпілому відшкодована лише частково), судом враховується та обставина, що потерпілий наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, відомості про особу обвинуваченого (характеризується за місцем проживання посередньо, працює, є інвалідом ІІІ групи, працездатний, має на своєму утриманні неповнолітню доньку, 2003 року народження, раніше не судимий, має постійне місце роботи).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає те, що він є інвалідом та наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітньої дитини.
Обставин, які за правилами статті 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.
З урахуванням вищезазначених обставин, приймаючи до уваги, що обвинувачений офіційно працевлаштований, суд вважає, що по відношенню до нього можливо обрати в межах санкції інкримінованої частини статті Особливої ??частини Кримінального кодексу України, покарання у виді виправних робіт, оскільки, на думку суду, саме таке покарання буде сприяти його виправленню і буде необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів.

Розв`язуючи заявлений по справі цивільний позов потерпілого, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту позову вбачається, що потерпілий ОСОБА_4 просив суд стягнути на його користь витрати, понесені на оплату свого лікування та проїзд у м. Харків для отримання спеціалізованої медичної консультації. Крім того, у зв`язку з перебуванням на лікарняному він недоотримав заробітну плату на загальну суму 6 318 грн. 44 коп. Загалом спричинену матеріальну шкоду оцінює у 15 000 грн. Крім того, потерпілий просив суд стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, яку він оцінив у 20 000 грн. та понесені витрати на правову допомогу у загальному розмірі 5000 грн.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені ст. ст.ст. 1166,1167 ЦК України.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 ЦК України).

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно виписки з картки хворого денного стаціонару №163 ОСОБА_4 в період з 03.03.2016р. по 21.03.2016р. перебував на лікуванні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забій м`яких тканин обличчя, забита рана нижньої повіки справа та йому було призначене відповідне лікування (а.к.п. 206-208 т.1).

Згідно оригіналів чеків, доданих до позову, в період з 07.03.2016р. по 12.03.2016р. ОСОБА_4 були придбані ліки на загальну суму 3991 грн. 87 коп.

Крім того, зі змісту висновку експерта №174 від 09.06.2016р. вбачається, що дійсно ОСОБА_4 отримував консультацію у стоматологічному відділенні «ОКЛЦЕМД і Медичних катастроф» м. Харків. Такий висновок взято судовим експертом до уваги. З огляду на викладене, суд також вважає за потрібне стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені останнім витрати на проїзд до «ОКЛЦЕМД і Медичних катастроф» м. Харків на загальну суму 594 грн. 04 коп. Доводи захисників обвинуваченого, що витрати потерпілого на консультацію та проїзд до м. Харків необґрунтовані, суд до уваги не приймає, оскільки допитаний в судовому засіданні лікар-стоматолог підтвердив, що він та головний лікар рекомендували потерпілому консультацію та лікування саме у м. Харків у разі такої можливості, а Донецька обласна челюсно-лицева лікарня, яка перемістилася з м. Донецька до м. Покровськ, не має повністю укомплектованого обладнання.

Таким чином, суд вважає, що розмір документально підтверджених и обґрунтованих витрат потерпілого на лікування становить 4585 грн. 91 коп., а тому лише ці витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого, з вирахуванням добровільно сплаченої обвинуваченим суми в розмірі 500 грн., тобто у розмірі 4085 грн. 91 коп. Доказів про понесення інших матеріальних витрат позивачем суду не надано.

Розв`язуючи вимоги ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого на його користь недоотриманих сум заробітної плати в сумі 6318 грн. 44 коп. за період непрацездатності з 03.03.2016р. по 12.04.2016р. суд виходив з наступного.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Відшкодування завданої внаслідок ушкодження здоров`я фізичної особи шкоди полягає в такому: а) у відшкодуванні заробітку (доходу), втраченого потерпілим унаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) у відшкодуванні додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо; в) у відшкодуванні моральної шкоди.

Однак, у зобов`язанні з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, принципово важливими є питання, які стосується визначення розміру втраченого потерпілим заробітку (доходу): а) середньомісячний заробіток потерпілого; б) ступінь втрати професійної або загальної працездатності.

Базою для розрахунку розміру втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку є середній місячний заробіток, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я. Для визначення розміру втраченого заробітку середній місячний заробіток слід помножити на встановлений медико-соціальною експертною комісією відсоток втрати професійної працездатності, а цей добуток розділити на 100.

Положення частини 5 статті 128 КПК передбачають, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності із ст.10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Однак, в порушення зазначених вимог позивачем не надано відомостей про відсоток втрати професійної працездатності, відповідний висновок медико-соціальною експертної комісії суду не надано, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Розв`язуючи вимоги потерпілого про стягнення на його користь спричиненої моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 1166, ч.1 ст. 1167 ЦК України зобов`язання щодо відшкодування як майнової, так і моральної шкоди виникає, як правило за наявності вини особи, протиправними (неправомірними) рішеннями, діями чи бездіяльністю якої, фізичний або юридичній особі завдана майнова або моральна шкода.

Стаття 23 ЦК України передбачає порядок відшкодування моральної шкоди.

У п. п 5, 7, 8, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов`язковому з`ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 він тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, змушений регулярно відвідувати медичні установи, переніс тяжкі фізичні та душевні страждання.

Враховуючи обставини справи, ступінь та тривалість душевних переживань та страждань потерпілого, перенесений фізичний біль, не довготривале погіршення здоров`я, пов`язанні з цим додаткові зусилля для організації його життя, виходячи з принципу розумності і справедливості, суд вважає за можливе визначити розмір моральної шкоди, спричиненої потерпілому внаслідок злочину 5000 грн.

Розв`язуючи вимоги потерпілого про відшкодування витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги, суд вважає за можливе використати порядок розв`язання даного питання, за аналогією з цивільними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.12.2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати (з 01.01.2017 прожиткового мінімуму для працездатних осіб) у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи встановлено, що правову допомогу потерпілому на підставі договору надавав адвокат ОСОБА_5 (а.к.п.56), та який отримав від ОСОБА_11 за надані послуги 5000 грн. (а.к.п. 58).

З 01.05.2016 по 01.12.2016 року мінімальна заробітна плата складала 1450 грн., з 01.12.2016 по 31.12.2016 1600 грн. Відповідно, компенсація витрат на правову допомогу за 60 хвилин з 1.05.2016 по 01.12.2016 складала 580 грн., з 01.12.2016 640 грн.

З матеріалів справи встановлено, що адвокат ОСОБА_5 приймав участь у судових засіданнях з 25.07.2016 по 30.11.2016 року протягом 228 хвилин, що дорівнює 2202,48 грн., з 01.12.2016 по 06.04.2017 протягом 277 хвилин, що загалом дорівнює 5155,30 грн. Тому в межах заявлених позовних вимог фактично сплачена сума потерпілим за надання правової допомоги 5000 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого.

Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з січня 2017 року був встановлений 1 600 гривень на місяць.

Таким чином, при розгляді дійсного кримінального провадження граничний розмір витрат за надання правової допомоги є значно більшим фактично понесених ОСОБА_4 витрат, а тому, з урахуванням положень ст. 10 ЦПК України, вимоги позивача про компенсацію понесених ним витрат на правову допомогу на загальну суму 5000 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Цивільний позов Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ» слід залишити без розгляду за клопотанням прокурора, оскільки він повністю сплачений обвинуваченим під час судового розгляду справи.

Процесуальні витрати та речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 під час досудового розслідування не обирався, необхідності в його застосуванні при судовому провадженні не вбачається.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України, і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді виправних робіт за місцем роботи на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців з відрахуванням щомісячно 10 (десяти) відсотків із суми його заробітку в доход держави.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту початку реального виконання покарання у виді виправних робіт.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди, спричиненої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 в рахунок спричиненої матеріальної шкоди 4085 грн. 91 коп., в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 5000 грн.; в рахунок компенсації понесених судових витрат за надання правової допомоги 5000 грн., а всього 14 085 (чотирнадцять тисяч вісімдесят п`ять) грн. 91 коп.

Цивільний позов Слов`янської місцевої прокуратури в інтересах КЛПЗ «Міська клінічна лікарня м. Слов`янськ», про стягнення витрат, пов`язаних з лікуванням потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1