Справа № 361/2704/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/448/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 29.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
29 травня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні дитину 2003 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , не судимого
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 рік. Покладено обов`язки відповідно ст.76 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
Як вбачається з вироку суду першої інстанції, 19 лютого 2016 року близько 18 годині 10 хвилин, у темну пору доби, ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-110217», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності, рухаючись по регульованому перехрестю вул. Гагаріна та вул. Незалежності у м. Бровари Київської області, у напрямку від вул. Димитрова до вул. Київської, зі швидкістю близько 40-50 км/год., був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відволікся від керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі». Наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташовано безпосередньо за перехрестям вул. Гагаріна та вул. Незалежності, не надав дорогу пішоходу, який закінчував перехід проїжджої частини, чим порушив п. 18.2 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що «на регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямку руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека», внаслідок чого допустив наїзд на пішохода, ОСОБА_11 , яка закінчувала перехід проїжджої частини вул. Гагаріна по регульованому пішохідному переходу, зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді закритої травми грудної клітини у вигляді переломів 3-6 ребер справа зі зміщенням уламків, забою правої легені з розвитком посттравматичної пневмонії; перелому хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, уламкового перелому правої стегнової кістки у верхній третині та вертлюгів стегнової кістки зі зміщенням уламків, в зв`язку з чим була доставлена до Броварської центральної районної лікарні.

В апеляційній скарзі, перший заступник прокурора Київської області ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік. Відповідно ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок залишити без змін.

Вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України. Крім цього, суд першої інстанції не врахував підвищений ступінь небезпеки злочину та не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на один рік. Відповідно ст.76 КК України покласти на нього обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; -повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок залишити без змін.

Вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, проте таке покарання не передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України. Крім цього, на думку прокурора, суд першої інстанції необґрунтовано не призначив обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача,

прокурора, який підтримав апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 та просив їх задовольнити;

представника потерпілого, який частково підтримав подані прокурорами апеляційні скарги та просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами,

обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу прокурора частково, просив не позбавляти його права керування транспортними засобами.

вивчивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 , підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження.

Санкція ч.1 ст.286 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Всупереч положення вищезазначеної норми закону, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, яке не передбачене санкцією ч.1 cт.286 КК України, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 основне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства із застосуванням положень ст.75, 76 КК України. Таке покарання, на думку колегії суддів, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів прокурора, викладених в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не врахував підвищений ступінь суспільної небезпеки злочину, який вчинено з грубим порушенням ПДР, а також те, що дорожньо-транспортна пригода відбулась саме на пішохідному переході через те, що водій був неуважним та відволікся, не призначив ОСОБА_8 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, яке передбачене санкцією ч.1 ст.286 КК України, не навівши мотиви прийняття такого рішення то на думку колегії суддів вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.

Так, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому без позбавлення права керування транспортними засобами, судом першої інстанції було враховане те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи встановлено, що обвинувачений проживає у сільській місцевості, яка віддалена від міста, займається сільським господарством та потребує постійної необхідності у користуванні транспортним засобом.

Крім того, в ході апеляційного розгляду справи представник потерпілого зазначив, що обвинуваченим повністю відшкодовані потерпілій завдані злочином матеріальні та моральні збитки та він вважає, що позбавлення обвинуваченого права керування транспортними є недоцільним.

На думку колегії суддів, призначення обвинуваченому покарання без застосуванням додаткового покаранням у виді позбавлення права керування транспортними засобами - відповідає особі обвинуваченого та обставинам скоєного ним злочину.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційні вимоги прокурорів в частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами є безпідставними, а тому апеляційні скарги в цій частині не підлягають до задоволення.

Що стосується доводів представника потерпілого про те, що обвинуваченому необхідно призначити основне покарання у виді штрафу, то на думку колегії суддів, вони є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а ані потерпіла, ані її представник апеляційну скаргу на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 не подавали.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 необхідно задовольнити частково, вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.02.2017 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання, в іншій частині вирок необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 та прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 лютого 2017 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С У Д Д І :
(підпис) (підпис) (підпис)