Справа № 308/2863/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2017 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:
Слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000109, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 1 липня 2016 року, з попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 199 та ч. 2 ст. 204 КК України.

1 липня 2016 року з матеріалів кримінального провадження № 0000337 від 17 вересня 2015 року, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1, ч. 2 ст. 204 та ч. 3 ст. 229 КК України, виділено в окреме провадження за № 0000109 матеріали про те, що на території Закарпатської області громадяни ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 разом з іншими невстановленими особами здійснюють незаконне виробництво та збут фальсифікованих алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку України.

Під час досудового розслідування установлено, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , будучи не зареєстровані в установленому законом порядку як суб`єкти підприємницької діяльності, всупереч ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», у травні 2016 року, умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, маючи інформацію про місця збуту фальсифікованих алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного податку, організували за адресою АДРЕСА_3 , підпільний цех по масовому виготовленню алкогольних напоїв, у якому за допомогою спеціального обладнання налагодили лінію по виготовленню алкогольних напоїв різних найменувань з наклеюванням на них підроблених марки акцизного податку України.

При цьому, за вищевказаний період часу кожного тижня ОСОБА_9 , ОСОБА_10 разом з іншими невстановленими особами, в порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», умисно, з корисливих спонукань, з метою отримання прибутку від реалізації незаконно виготовлених алкогольних напоїв, виготовляли в підпільному цеху за адресою АДРЕСА_3 , та транспортували у м. Хуст для подальшого збуту приватним підприємцям Хустського та Тячівського районів по 300-500 ящиків (6000-1000 пляшок) фальсифікованих алкогольних виробів різних найменувань з наклеєними на пляшках підробленими марками акцизного податку України.

24 березня 2017 року в ході проведення обшуку в приміщенні будинку АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якого вилучено 31 ящик в середині якого по 20 пляшок горілки, ємністю 0,5л., марки «Закарпатський Абсолют», з наклеєними марками акцизного податку, які місять ознаки підробки.

Приймаючи до уваги вищенаведене, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, з огляду на те, що вищевказані горілчані вироби мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, для проведення необхідних експертиз, а також зважаючи, що вищевказані предмети можуть бути використані як доказ у вчиненні даного кримінального правопорушення, слідчий звернувся до суду з клопотанням накласти арешт на вилучені в ході обшуку 24 березня 2017 року з будинку АДРЕСА_4 , а саме 31 ящик в середині якого по 20 пляшок горілки, ємністю 0,5 л., марки «Закарпатський Абсолют», з наклеєними марками акцизного податку, які місять ознаки підробки.

Під час розгляду клопотання про арешт майна у судовому засіданні, слідчий заявлене ним клопотання підтримав та просив таке задовольнити. Вказав, що вилучені речі є речовими доказами, та саме з підстав збереження речових доказів необхідно накласти арешт на такі.

Володілець майна ОСОБА_12 у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасового вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України означає, що воно є матеріальним об`єктом, який був знаряддям кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно протоколу обшуку від 24 березня 2017 року, на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 березня 2017 року, у будинку за адресою: АДРЕСА_4 , 24 березня 2017 року проведено обшук, під час якого вилучено зокрема речі, на які слідчий просить накласти арешт.

На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказані предмети, вилучені в ході обшуку 24 березня 2017 року з будинку АДРЕСА_4 , а саме 31 ящик в середині якого по 20 пляшок горілки, ємністю 0,5 л., марки «Закарпатський Абсолют», з наклеєними марками акцизного податку, які місять ознаки підробки, підлягає задоволенню.

Так, з клопотання вбачається, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України, слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки вилучення майна проведено згідно встановленої процедури, строк на звернення з клопотанням не порушений, враховуючи правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розуміючи, що арешт вказаного майна не призведе до зупинення та надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини та положення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції, яка проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, при цьому позбавлення цього права відбувається в суворому додержанні як національного, так і міжнародного законів, щоб не призводити до свавілля з боку правоохоронних органів на втручання в право власності, тому слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню. Зазначені предмети мають значення речових доказів по кримінальному провадженню, можливо зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дослідивши матеріали долучені до клопотання про арешт майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 372, 395 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на речі, вилучені в ході обшуку 24 березня 2017 року з будинку АДРЕСА_4 , а саме 31 ящик в середині якого по 20 пляшок горілки, ємністю 0,5 л., марки «Закарпатський Абсолют», з наклеєними марками акцизного податку, які місять ознаки підробки.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1