Номер провадження: 11-кп/785/704/17
Номер справи місцевого суду: 520/417/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинувачених : ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника : Дубровіна

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000011 від 19.03.2015 року відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, працюючого головним фахівцем сектору забезпечення діяльності Державної кваліфікаційної комісії Одеської регіональної філії Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого:
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилася в м. Одеса, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, працюючої директором ТОВ «Легал Консалт Груп», зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , а мешкає за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимої:
обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилася в м. Одеса, громадянки України, українки, з вищою освітою, заміжньої, тимчасово не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою : АДРЕСА_3 , раніше не судимої:
обвинуваченої у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, одруженого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків,-

встановив
Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000987 від 23.05.2013 року,органами досудового слідства ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч.5 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України, ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору для виправлення помилок, суд мотивував своє рішення тим, що всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті :

- не зазначено формулювання обвинувачення та фактично не пред`явлено підозрюваним обвинувачення та не набуто ними статусу обвинувачених;

- в період з 13.09.2016 року (надходження кримінального провадження до Київського районного суду м. Одеси) та до часу винесення оскаржуваної прокурором не забезпечено явку до суду потерпілих та стороною обвинувачення не надано відомостей про їх месце проживання або місцеперебування.

Не погоджуючись з прийнятим районним судом рішенням, на зазначену ухвалу прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на необґрунтованість ухвали, прокурор порушує питання щодо її скасування.

В обґрунтування своїх доводі прокурор постався на безпідставність твердження районного суду, щодо порушення при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт відносно обвинувачених включає в себе необхідні данні, передбачені ст. 291 КПК України, містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення. кваліфікуючі ознаки, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.

При цьому, на думку прокурора, районним судом, всупереч рішенню апеляційного суду Одеської області від 06.09.2016 року, яким обвинувальний акт було призначено для розгляду по суті, обвинувальний акт незаконно було повернуто прокурору для усунення недоліків.

Крім того прокурор зазначає, що клопотання сторони обвинувачення щодо виклику в судове засідання потерпілих було місцевим судом проігнороване, а від так він був позбавлений можливості забезпечення явки до суду потерпілих.

Між тим, прокурор вказує, що рішення місцевого суду не містить населеного пункту, в якому воно було винесено, що є безумовною умовою для скасування.

Просить скасувати ухвалу суду та призначити судовий розгляд у суді першої інстанції.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_12 діючий в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , зазначає, що вважає оскаржувану ухвалу законною та винесеною відповідно до вимог чинного КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора місцевої прокуратури у повному обсязі; обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвалу суду зміни за наступних підстав :

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно до вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Крім того, зазначеною статтею передбачений порядок складання обвинувального акту, зазначені відомості, які повинні міститися в ньому та які додатки повинні бути долученими до нього.

Із наведених положень кримінального процесуального закону вбачається, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

Вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків викладені в ст.291 КПК України, а відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також формулювання обвинувачення.

Апеляційним судом встановлено, що за результатами підготовчого судового засідання районний суд прийшов до вірного висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року №5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України.Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема, має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставин, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України,обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України,так як містить в собі лише перелік обставин при яких були скоєні кримінальні правопорушення, які встановлені органами досудового слідства, а також вказівку, що вищевказані особи обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, але після цього не містить формулювання обвинувачення, як того вимагає ст. 291 КПК України.

З огляду на це суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що згідно обвинувального актуОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 взагалі не мають статусу обвинувачених, так як за цим процесуальним рішенням, у якому відсутнє формулювання конкретного обвинувачення, вони залишилися у статусі підозрюваних.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодоОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яким у встановленому законом порядку, висунуте не було, оскільки воно, в супереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, не міститься в самому обвинувальному акті, і вони взагалі не притягуються до відповідальності, то суд першої інстанції не мав можливості розглянути такий обвинувальний акт і обґрунтовано повернув його прокурору для усунення недоліків.

Слід звернути увагу на те, що питання відсутності формулювання обвинувачення в даному обвинувальному акті було предметом судового розгляду раніше і суд першої інстанції обґрунтовано посилається на ухвали апеляційного суду Одеської області від 09.12.2014 року, 28.01.2015 року та 15.04.2015 року, якими була підтверджена правомірність рішень судів першої інстанції, які повертали обвинувальний акт прокурору через його невідповідність нормам закону.

Однак апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції з приводу того, що органами досудового розслідування, при складані обвинувального акту порушені вимоги ст. 291 КПК України, з приводу того, що на даний час неможливо встановити місце знаходження потерпілих, в зв`язку з чим неможливо забезпечити їх участь у судовому процесі.

В протилежне апеляційний суд вважає, що в даному питанні органами досудового слідства були дотримані вимоги ст. 291 КПК України, так як обвинувальний акт містить перелік потерпілих та осіб, яким на думку органів досудового слідства, діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 була спричинена матеріальна шкода.

Цей перелік містить в собі вказівку на потерпілу особу, з зазначенням її ім`я, прізвища та по батькові, а також вказана адреса кожного за місцем мешкання (обвинувальний акт т. 1 а.с. 57-60).

З огляду на вищевказане апеляційний вважає, що ця підстава для повернення обвинувального акта прокурору підлягає виключенню з ухвали суду першої інстанції.

На підставі вищевказаного апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне та обґрунтоване рішення про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків і тому, з урахуванням наведеного апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст.409 КПК України, для повного задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали районного суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив
Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 13.04.2017 року, якою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000987 від 28.05.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України; ОСОБА_8 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України, ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України; ОСОБА_10 у вчинені кримінальних правопорушень, передбаченихч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 368, ч.2 ст. 209 КК України - змінити.
Виключити з мотивувальної частини ухвали суду. як підставу повернення прокурору обвинувального акту, посилання суду щодо не забезпечення прокурором явки до суду потерпілих, і ненадання стороною обвинувачення даних щодо місцеперебування потерпілих.
В решті ухвалу залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_13 .