Справа180/669/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2017 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 21 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, із загальною середньою освітою, одружений, інвалід 3 групи, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
20 червня 2015 року приблизно о 20:00 годині ОСОБА_3 керував технічно справним автомобілем марки «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , та рухався по вулиці О.Кошового в м.Марганець Дніпропетровської області в бік вулиці Єдності. Під`їхавши до перехрестя з вулицею Єдності, яка є головною по відношенню до вулиці О.Кошового, ОСОБА_3 зупинив керований ним автомобіль, готуючись здійснювати маневр повороту вліво на вулицю Єдності в м.Марганець Дніпропетровської області.
В подільшому водій ОСОБА_3 поновив рух керованого ним автомобіля «DAEWOO LANOS», але не прийняв заходів належної уваги, обережності під час здійснення маневру повороту, не передбачив можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, проігнорувавши вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України, не надав дорогу мотоциклу «Honda SBR - 600» під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався з боку вулиці Київська по проїзній частині вулиці Єдності в м.Марганець Дніпропетровської області та мав перевагу в русі, внаслідок чого допустив зіткнення з ним.
В результаті зіткнення водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 40-Е від 09 лютого 2016 року тілесні ушкодження у вигляді сліду садна по передній поверхні в проекції лівого колінного суглобу, закритого осколкового перелому лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритого перелому лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день); на підставі пункту 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6.
Відповідно до висновків судово-автотехнічних експертиз № 5/10.1-928 від 17.10.2016 року та № 6/10.1-300 від 13 квітня 2017 року з технічної точки зору, в даній дорожній обстановці, дії водія автомобіля «DAEWOO LANOS» ОСОБА_3 не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» і п.16.11 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При виконанні вимог пункту 16.11 та дорожнього знака 2.1 Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_3 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом під керуванням ОСОБА_7 .
Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю, надав показання, якими підтвердив фактичні обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті. Повідомив, що 20 червня 2015 року приблизно о 20 годині він рухався по вулиці О.Кошового. Перед поворотом на вулицю Єдності він зупинився, і пересвідчившись, що по вулиці Єдності поблизу перехрестя ніякий транспорт не рухається, почав здійснювати маневр повороту, і вже майже закінчив, коли сталося зіткнення. Удар прийшовся в праве переднє крило автомобіля. Від удару автомобіль розвернуло на 90 градусів, мотоцикл з потерпілим відлетіли майже на 10 метрів. Шкоду ОСОБА_8 не відшкодовував. Цивільний позов визнав в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав показання, що 20 червня 2015 року, приблизно о 20:00 годині, їхав на своєму мотоциклі з пасажиром по головній дорозі вулиці Єдності в м.Марганець зі швидкістю 65 км/год. Коли на перехресті вулиці Єдності з вулицею О.Кошового раптово автомобіль «DAEWOO LANOS» виїхав з вулиці О.Кошового, то він не встиг загальмувати і сталося зіткнення. Мотоцикл отримав пошкодження, а він отримав переломи лівої ноги, місяць лежав у лікарні, потім пів року проходив реабілітацію. Обвинувачений не відшкодував йому ні копійки. Просив стягнути з ОСОБА_3 майнову та моральну шкоду, завдану злочином.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, за клопотанням прокурора та за відсутності заперечень з боку обвинуваченого та потерпілого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і постановив розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом потерпілого, обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про неможливість оскарження ними визнаних обставин в апеляційному порядку.

За результатами дослідження обвинувального акту, на підставі показань обвинуваченого та потерпілого, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 правильно кваліфіковані органом досудового розслідування та прокурором за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14, при призначенні покарання за ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, одружений, не працює, є інвалідом 3 групи, має на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_9 , 2012 року народження.

Також, встановлено, що на час ДТП ОСОБА_3 у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не перебував (а.с.50).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Зважаючи на ступінь тяжкості злочину, його обставини, враховуючи те, що обвинувачений щиро розкаявся та визнав свою вину, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України у виді штрафу.
Відповідно до ч.4 ст.53 КК України з урахуванням майнового стану особи, суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Приймаючи до уваги матеріальний стан обвинуваченого, який є інвалідом, не працює, має на утриманні малолітню дитину, суд вважає за можливе розстрочити йому виплату штрафу строком на десять місяців.

Згідно з ч.2 ст.26 КВК України, у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами засуджений зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу засуджений повідомляє кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив злочин з необережності, наслідки, що настали, характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу винного, суд приходить до висновку про те, що призначення ОСОБА_3 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами не є доцільним.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і підстав для його обрання суд на час ухвалення вироку не вбачає.

Потерпілим ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, а саме про стягнення матеріальної шкоди в сумі 38824 гривень 58 копійок та моральної шкоди в сумі 10 000 гривень. Розмір матеріальної шкоди підтверджується доданими до позову квитанціями про оплату лікування внаслідок ДТП. В обґрунтування розміру моральної шкоди потерпілий зазначив, що внаслідок дій ОСОБА_3 йому завдано моральну шкоду, яка виявилася у фізичних стражданнях, незручностях в побуті, тривалий час він знаходився в лежачому стані.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 суд виходить з такого.

Нормами ч.2 ст.127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Під час судового розгляду встановлено, що в результаті необережних дій ОСОБА_3 водій мотоцикла ОСОБА_7 отримав відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 40-Е від 09 лютого 2016 року тілесні ушкодження, які відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості, і які зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше як 21 день), а саме: закритий осколковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині зі зміщенням уламків, закритий перелом лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків (а.с.47-49).
Оскільки суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно матеріальну і моральну шкоду потерпілому.

Як зазначено в позові, під час лікування позивачем було витрачено на придбання ліків та лікарських засобів на загальну суму 38824 гривень 58 копійок. Вказана сума доведена належними доказами, отже підлягає стягненню з обвинуваченого.

Вирішуючи позовну заяву у частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, суд виходить з наступного. Діями обвинуваченого потерпілому ОСОБА_8 дійсно була спричинена моральна шкода, що полягає у фізичних стражданнях, які він відчував у зв`язку із отриманими травмами, порушенні звичного для нього ритму життя у зв`язку зі станом здоров`я та частковим обмеженням свободи рухів, обмеженні працездатності. При цьому суд враховує, що у потерпілого, який є особою молодого віку, на тривалий час змінився притаманний йому спосіб життя, що не могло не позначитися на його психологічному стані.

При визначенні суми грошового відшкодування за завдані моральні страждання суд, враховуючи ч.3 ст.23 ЦК України, бере до уваги характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними діями обвинуваченого, ступень його вини, принципи розумності та справедливості.

З урахуванням обставин зазначених вище, суд приходить до висновку про задоволення вимог потерпілого ОСОБА_7 щодо відшкодування спричиненої йому моральної шкоди в розмір 10 000 гривень.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати на залучення експертів для проведення автотехнічної експертизи № 5/10.1-928 від 17 жовтня 2016 року в розмірі 879,60 гривень та додаткової автотехнічної експертизи № 6/10.1-300 від 13 квітня 2017 року в розмірі 1055,52 гривень підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Постановою про прилучення речових доказів від 23 червня 2015 року визнано речовими доказами автомобілі Деу Ланос, д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикл Хонда SBR-600, які передані на зберігання їх володільцям (а.с.52, 53, 54).

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 (двісті) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Розстрочити ОСОБА_3 виплату штрафу у розмірі 3400 гривень на 10 (десять) місяців, зобов`язавши сплачувати штраф рівними частинами по 340 гривень щомісячно до 26 числа, а саме: до 26 липня 2017 року, до 26 серпня 2017 року, до 26 вересня 2017 року, до 26 жовтня 2017 року, до 26 листопада 2017 року, до 26 грудня 2017 року, до 26 січня 2018 року, до 26 лютого 2018 року, до 26 березня 2018 року, до 26 квітня 2018 року.

Про сплату відповідної частини штрафу повідомляти орган пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Позов ОСОБА_7 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 38824 (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять чотири) гривень 58 копійок в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 10000 (десять тисяч) в рахунок відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних експертиз в розмірі 1935 (одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять) гривень 12 копійок.
Речові докази:
- автомобіль «DAEWOO LANOS», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання власнику ОСОБА_3 , залишити останньому за належністю;

- мотоцикл Хонда SBR-600, переданий на зберігання батькові потерпілого ОСОБА_10 , повернути власнику.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1