Справа № 755/3690/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" квітня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001785 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Києва, громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-03.04.1998 року Баришевським районним судом Київської області за ч.3 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 21.11.2000 року звільнений умовно-достроково з Житомирської ВК № 4, з невідбутим строком 1 рік 1 місяць 14 днів;
-07.10.2003 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.4 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.309, 70 КК України до 5 років позбавлення волі, 08.04.2008 року звільнений з Білоцерківської ВК № 35 Київської області, по відбуттю строку покарання;
-29.01.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, 04.10.2013 року звільнений з Вінницької ВК № 86, по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , 10.02.2017 року, приблизно о 10 години 30 хвилин, знаходився за адресою: м. Київ, вул. Миколи Лебедєва, де на проїзній частині біля будинку №4/39-А, помітив автомобіль «Форд Транзит» НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4 . В цей момент у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля та розбив ліктем руки скло багажного відділення автомобіля «Форд Транзит» НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_5 , знаходячись біля вказаного автомобіля, дістав з багажного відділення чемодан чорного кольору, в якому містився перфоратор «Craft» та набір свердел до нього, загальною вартістю 2 500 гривень 00 копійок, який належить потерпілому ОСОБА_4 . Після чого ОСОБА_5 , тримаючи в руках викрадене майно, відійшов від автомобіля «Форд Транзит» НОМЕР_1 , тим самим повторно вчинив крадіжку майна, що належить потерпілому ОСОБА_4 , та завдав останньому майнової шкоди на загальну суму 2 500 гривень 00 копійок.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 10.02.2017 року, приблизно о 10 години 30 хвилин він, перебував за адресою: м. Київ, вул. Миколи Лебедєва, 4/39-А, де на проїзній частині побачив автомобіль «Форд Транзит» НОМЕР_1 . Підійшовши до автомобіля він ліктем руки розбив скло багажного відділення, потім дістав чемодан чорного кольору, в якому містився перфоратор «Craft» та набір свердел, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Покази ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_5 у таємному викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Призначаючи міру покарання ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є рецидив злочину, обумовлений судимістю за ч.1 ст.309 КК України, вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2003 року.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
На підставі викладеного, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, наявності пом`якшуючої обставини, ставлення обвинуваченого до скоєного, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, та застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покласти на обвинуваченого обов`язки, визначені ст.76 КК України. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
В порядку ст.100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`ять/ років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді домашнього арешту.
Речові докази у кримінальному провадженні: чемодан чорного кольору, в якому містився перфоратор «Craft», 7 свердел до нього, - залишити у володінні власника ОСОБА_4 , 2 леза /канцелярське приладдя/, саморобний предмет схожий на ніж, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві /квитанція №0000075/012575/ знищити.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати не понесені.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя: