Справа №585/1693/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/981/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000259 від 03.03.2016 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від «21» липня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець м. Ромни, Сумської обл., українець, громадянин України, раніше засуджувався:

1)11.05.2011 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

2) 06.04.2016 року за ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.

визнаний винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

У відповідності з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувано у строк призначеного ОСОБА_8 покарання, строк його попереднього ув`язнення в період з 10 березня 2016 року по 21 липня 2016 р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Як встановив суд, 21.02.2016 року знаходячись у стані алкогольного сп`яніння у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на скоєння крадіжки майна з господарства ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій умисел ОСОБА_8 близько 22 години прийшов до господарства потерпілої ОСОБА_9 , відчинив незачинену на защіпку дерев`яну хвіртку і зайшов до двору господарства звідки взяв пластмасове сіре відро ємністю 12 л, оцинковані металеві ночви довжиною 1 м, і виніс їх за межі господарства та залишив поруч з хвірткою. Після цього ОСОБА_8 , знову зайшов до господарства ОСОБА_9 , підійшов до споруди лазні, відчинив защіпку та двері, потрапивши до приміщення лазні, звідки взяв в руки драбину, та металеву конструкцію для пиляння дров, та разом з вищевказаними речами вийшов з двору господарства за його межі та залишив місце скоєння ним злочину, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 402 грн. 39 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначає що під час досудового слідства та при розгляді справи в суді не здобуто достатніх доказів того, що він вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, адже на його думку злочин не було закінчено і проникнення до приміщення з його боку не було, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України. Також ОСОБА_8 вказує на то, що він свою вину визнав, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, з боку потерпілих претензії до нього відсутні, хворіє на туберкульоз, але ці обставини судом до уваги не взяті. Таким чином, враховуючи такі обставини він просить змінити вирок суду та призначити йому більш м`яке покарання.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що суд безпідставно не застосував до нього вимог ст. 69-1 КК України і не призначив покарання у розмірі яке б не перевищувало 2/3 максимального строку передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

Крім цього, суд апеляційної інстанції розглядаючи 4 травня 2016 року його та захисника апеляційні скарги на вирок Роменського міськрайонного суду від 6 квітня 2016 року не взяв до уваги показання потерпілої та не застосував вимоги ст.46 КК України так як він примирився з потерпілою.

Заслухавши доповідь судді про обставини справи та зміст поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 , та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти поданої апеляційної скарги обвинуваченого, та вважала її необґрунтованою, а вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відповідно ст.404 ч.1 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються сукупністю зібраних в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказів, яким суд дав відповідну оцінку та правильно прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема: його особистими показаннями та показаннями, потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 03.03.2016 року та фототаблицею до нього, згідно якого було виявлено та вилучено у ОСОБА_8 на перехресті драбину та відро, протоколом огляду місця події від 25.03.2016 року та фототаблицею до нього, згідно якого в АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено викрадені у ОСОБА_9 ночви та конструкція для пиляння дров, протоколом проведення слідчого експерименту від 25.03.2016 року, із застосуванням відеозйомки, протоколом огляду речей та предметів від 09.03.2016 року та фототаблицею до нього

Так згідно з п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 6 листопада 2009 року № «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом ( із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, обманним шляхом, тощо).

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілої, свідка та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він не мав умислу на проникнення з метою вчинення крадіжки майна потерпілої.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційній скарзі та доповненні до неї, що суд першої інстанції безпідставно при призначенні покарання не застосував до нього вимоги ст. 691 КК України та не призначив його в розмірі, що повинно не перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого покарання, а також те, що суд апеляційної інстанції, розглянувши 4 травня 2016 року його та захисника апеляційні скарги на вирок Роменського міськрайонного суду від 6.04.2016 року не застосував вимоги ст. 46 КК України так як він примирився з потерпілою, на переконання колегії суддів є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, виходячи з наступного .

Так, відповідно до ст. 691 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Так, санкція частини третьої статті 185 КК України передбачає строк покарання за вчинення даного кримінального правопорушення в розмірі від 3 до 6 років позбавлення волі, а 2/3 максимального розміру за вчинення даного кримінального правопорушення складає 4 роки позбавлення волі.

Крім цього, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 були встановлені та зазначені у вироку обставини, що обтяжують покарання: рецидив злочину, та вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання був позбавлений права застосувати положення ст. 691 КК України, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, а тому не знаходить передбачених законом підстав для її задоволення в цій частині.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо безпідставного незастосування судом першої інстанції ст. 46 КК України при розгляді кримінального правопорушення відносно нього 6 квітня 2016 року по обвинуваченню за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України Роменським міськрайонним судом, то колегія суддів вважає їх безпідставними та необґрунтованими, оскільки вказане кримінальне провадження не є предметом розгляду в даному судовому засіданні суду апеляційної інстанції і вказаний вирок від 06.04.2016 року Роменського міськрайонного суду за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та його захисника був переглянутий 4 травня 2016 року колегією суддів судової палати з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області і по ньому було прийнято відповідне процесуальне рішення.

За сформульованим у вироку обвинуваченням визнаного судом доведеним суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна повторно з проникненням інше приміщення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_8 , суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України призначив його, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного.

При цьому суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяних збитків.

Судом також враховані і обставини, що обтяжують покарання: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочину.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, обґрунтовано прийшов до висновку про призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі, та призначив його в межах до мінімального строку, передбаченого санкцією статті закону, за яким він визнаний винним.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є достатнім і необхідним для його виправлення і попередження нових злочинів, а тому не знаходить передбачених законом підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Істотних порушень норм кримінального процесуального та кримінального закону, які б стали підставою для скасування та зміни вироку суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від «21» липня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строк його переднього ув`язнення з 10 березня 2016 року по 22 грудня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4