Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/9302/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Київської місцевої прокуратури №7 м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві

клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 ,

про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні СВ Подільського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000398, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2013 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Приводом для реєстрації зазначеного кримінального провадження стали заяви заступника голови правління ПАТ "ПУМБ" ОСОБА_5 про вчинення злочинів громадянами України ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , протягом часу з вересня 2007 року по серпень 2010 року, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", на загальну суму 7322500 грн.

Так, у вересні 2007 року, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", в особливо великих розмірах, під приводом отримання мультивалютного споживчого кредиту в сумі 7322500 грн., під заставу нерухомості, з подальшою не сплатою коштів по кредиту та виведенням з іпотеки нерухомості, із використанням підроблених документів.

Для втілення злочинного умислу, ОСОБА_4 повідомив про свої злочинні наміри власну дружину ОСОБА_6 , після чого вони вступили у злочинну змову між собою, розподілили ролі та надалі діяли спільно.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вересні 2007 року, ОСОБА_4 , звернувся до офісу ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", за адресою: м. Київ, вул. Золотоворітська, 13-А, із клопотанням про надання мультивальтного споживчого кредиту в сумі 7322500 гривень під заставу нерухомості.

При цьому, ОСОБА_4 , з метою переконання працівників ЗАТ "Донгорбанк" у відсутності своєї стійкої неплатоспроможності та ризиків щодо повернення кредиту, надав представникам банку неправдиву інформацію про власні доходи та свій фінансовий стан.

Так, ОСОБА_4 , надав до вказаної банківської установи підроблену довідку про доходи від 10.10.2007, в якій зазначалось, що його заробітна платня як президента АТЗТ "Сільвер Поліграф" за період з 01.04.2007 по 30.09.2007 становить 337690 грн. 80 коп.

Зазначену довідку з внесеними до її змісту завідомо неправдивими відомостями посвідчила директор АТЗТ "Сільвер Поліграф" ОСОБА_6 .

Разом з тим, відповідно до звітів АТЗТ "Сільвер Поліграф", наданих до Управління Пенсійного фонду України, заробітна платня ОСОБА_4 відповідно до звітності за 2007 рік, становила 15697 гривень 46 копійок.

Ознайомившись з вищевказаними підробленими документами та будучи введеними в оману щодо добросовісності дій ОСОБА_4 , члени кредитного комітету ЗАТ "Донгорбанк" прийняли рішення про надання ОСОБА_4 мультивалютного кредиту в сумі не більше 7322500 гривен на строк 240 місяців, тобто до 21.10.2027.

Так, 22.10.2007, за адресою: м. Київ, вул. Золотоворітська, 13-А, між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", в особі заступника голови правління - керуючого центральним відділом ЗАТ "Донгорбанк" ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 , укладено договір №2007-54-Ф про надання мультивалютного кредиту в сумі 7322500 гривен на строк 240 місяців, тобто до 21.10.2027.

Виконання зобов`язань по договору № 2007-54-Ф про надання мультивалютного кредиту забезпечувалось майновою порукою в особі ОСОБА_6 , яка, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , відповідно до розподілених ролей, також надала представникам банку неправдиву інформацію про власні доходи та свій фінансовий стан.

Так, ОСОБА_6 , надала до вказаної банківської установи підроблену довідку про доходи від 10.10.2007, в якій зазначалось, що її заробітна платня як директора АТЗТ "Сільвер Поліграф", за період з 01.04.2007 по 30.09.2007, становить 302050 грн. 44 коп.

Зазначену довідку, з внесеними до її змісту завідомо неправдивими відомостями, посвідчив президент АТЗТ "Сільвер Поліграф" ОСОБА_4 .

Однак, відповідно до звітів АТЗТ "Сільвер Поліграф", наданих до Управління Пенсійного фонду України, заробітна платня ОСОБА_6 , відповідно до звітності за 2007 рік, становила 8605 гривень.

Згідно пункту 4.1 кредитного договору №2007-54-ф, забезпеченням виконання зобов`язань по зазначеному договору є: договір іпотеки №54-2007-ф від 22.10.2007 року та договір поручительства №54-2007-ф/1 від 22.10.2007 укладені із ОСОБА_6 .

Згідно іпотечного договору №54-2007-ф від 22.10.2007, укладеного між ЗАТ "Донгорбанк" та ОСОБА_6 , остання виступає в якості майнового поручителя за зобов`язаннями ОСОБА_4 згідно кредитного договору №2007-54-ф від 22.10.2007 та передає іпотекодержателю в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та яка належить ОСОБА_6 на праві власності.

На підставі кредитного договору №2007-54-Ф від 22.10.2007, ОСОБА_4 , 22.10.2007, отримав мультивалютний споживчий кредит в сумі 7322500 гривень, використав кошти на власний розсуд та почав виплачувати банку кредит та відсотки, справляючи враження добросовісного позичальника.

Бажаючи довести злочин до кінця та позбавити можливості ЗАТ "Донгорбанк" забезпечити виконання зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою, вчинили дії щодо заміни предмету іпотеки на інший об`єкт нерухомого майна.

Так, ОСОБА_4 , будучи головою Музичного фонду спілки композиторів України, 18.04.2008, продав ОСОБА_6 належну вищезазначеній юридичній особі групу нежитлових приміщень (в літ. "А") загальною площею 233,20 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення ЗАТ "Донгорбанк" можливості забезпечити виконання зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_4 звернувся до адміністрації банку з клопотанням замінити забезпечення по кредитному договору №2007-54-Ф від 22.10.2007, у зв`язку з чим, 04.06.2008, між ЗАТ "Донгорбанк" та ОСОБА_6 , укладено іпотечний договір №54-2007-ф/2, відповідно до умов якого замінено предмет іпотеки, на нежилі приміщення (в літ. "А"), загальною площею 233,20 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 та які належали ОСОБА_6 на праві власності.

Вважаючи, що частина злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ЗАТ "Донгорбанк" виконана, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вирішили з лютого 2009 року припинити виплату кредиту та відсотків по кредиту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення ЗАТ "Донгорбанк" можливості забезпечити виконання зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом виведення заставного майна з під іпотеки, ОСОБА_6 в супереч вимог пункту 3.4 іпотечного договору, згідно якого, іпотекодавець зобов`язаний не здійснювати без письмової згоди іпотекодержателя, серед іншого, зведення, знищення або провадження капітального ремонту предмета іпотеки, передання предмета іпотеки у наступну іпотеку, відчуження предмета іпотеки або передання його в оренду, користування та будь-яким іншим чином здійснювати розпорядження предметом іпотеки без попередньої згоди іпотекодержателя, з використанням підробленої довідки з КП ЖЕК "Михайлівська", звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з відповідним позовом, з метою зміни фізичних параметрів нежитлового приміщення, що перебуває в іпотеці для його подальшого відчуження.

Так, у невстановлений час, приблизно у квітні-травні 2009 року, у невстановленому місці, ОСОБА_6 , діючи відповідно до розробленого злочинного плану, спільно з ОСОБА_4 , отримала лист №63 від 23.04.2009 з КП ЖЕК "Михайлівська", який містив інформацію, що не відповідає дійсності, згідно якого, по даним книг реєстрації Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна по нежилому фонду в будинку по АДРЕСА_2 є підвал, який знаходиться в приміщені №47 та ХІ. Також, по даним книг реєстрації БТІ зазначено, що нежиле приміщення №43 є приміщенням І площею 17,30 кв.м. Таким чином, станом на 23.04.2009, по даним книг реєстрації БТІ по нежилому фонду в будинку АДРЕСА_2 (в літ. "А") зазначено, що нежилі приміщення, які використовує ОСОБА_6 , є нежилими приміщення групи №43-а, загальною площею 310,5 кв.м., в цокольному і першому поверсі та нежитлові приміщення групи №43-б, загальною площею 47,6 кв. м., в цокольному поверсі.

Посилаючись на вищезазначений лист, ОСОБА_6 , 28.05.2009, звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Музичного фонду спілки композиторів України про визнання за нею права власності на нежилі приміщення групи №43-а, загальною площею 310,5 кв. м., та групи приміщень АДРЕСА_3 .

У зв`язку з тим, що Музичний фонд спілки композиторів України у повному обсязі визнав позовні вимоги ОСОБА_6 , 16.06.2009, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено, Музичний фонд спілки композиторів України зобов`язано звільнити нежитлові приміщення групи №43-а, загальною площею 310,5 кв.м., та групи приміщень № 43-б, загальною площею 47,6 кв.м., (в літ. "А") будинку АДРЕСА_2 .

Використовуючи зазначене рішення Шевченківського районного суду м. Києва, ОСОБА_8 , діючи в інтересах та від імені ОСОБА_6 , не будучи обізнаним зі злочинними намірами ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , звернувся до Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна із заявою про проведення інвентаризації нежитлового приміщення №43-а, загальною площею 310,5 кв.м., та групи приміщень № 43-б, загальною площею 47,6 кв.м., (в літ. "А") будинку АДРЕСА_2 .

Після проведення поточної інвентаризації групи нежитлових приміщень №43а, площею 310,5 кв.м., група нежитлових приміщень №43 площею 233,2 кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 була погашена, через те, що фізичні параметри їх значно змінились. Подальша реалізація групи нежитлових приміщень, у тому числі шляхом вчинення нотаріальних дій, унеможливлювалось, оскільки група нежитлових приміщень №43, площею 233,2 кв.м., стала значною складовою частиною групи нежитлових приміщень № 43а площею 310,5 кв.м.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на позбавлення ЗАТ "Донгорбанк" можливості повернути наданий ОСОБА_4 мультивалютний споживчий кредит, шляхом виведення заставного майна з під іпотеки, 22.06.2010, ОСОБА_4 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що вказані приміщення, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, знаходяться в іпотеці вказаної банківської установи, уклав договір купівлі-продажу нежилих приміщень, згідно якого право власності на нежилі приміщення по АДРЕСА_2 (літ. "А"), прим. групи №43А, площею 310,5 кв.м., перейшло від ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Президентський вибір".

Після цього, 12.08.2010, на підставі договору купівлі-продажу, право власності на нежилі приміщення по АДРЕСА_2 (літ. "А"), групи №43А, площею 310,5 кв.м., перейшло від ТОВ "Президентський вибір" до ОСОБА_9 .

У зв`язку з тим, що починаючи з лютого 2009 року ОСОБА_4 , перестав виплачувати ЗАТ "Донгорбанк" кредит та відсотки по кредиту, банківська установа почала процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку з чим, 20.08.2009, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 здійснено виконавчий напис, відповідно до якого останній пропонував задовольнити вимоги ЗАТ "Донгорбанк" за рахунок коштів отриманих від реалізації нежилих приміщень (в літ. "А") загальною площею 233,20 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Бажаючи зупинити процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та завершити реалізацію злочинного умислу, направленого на заволодіння грошовими котами ЗАТ "Донгорбанк", ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_6 , 01.02.2010, звернувся до керівництва зазначеної банківської установи з клопотанням про реструктуризацію кредиту за кредитним договором №2007-54-ф.

На підставі клопотання позичальника про реструктуризацію, 13.08.2010, між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду №4 до кредитного договору №2007-54-ф від 22.10.2007.

За умовами зазначеної додаткової угоди, ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", видав ОСОБА_4 кредит у розмір 1572533,21 грн., який останній повинен повернути зазначеній банківській установі разом із нарахованими відсотками в строк до 15.08.2011.

Одночасно, при укладанні вищезазначеної додаткової угоди №4 до кредитного договору №2007-54-ф від 22.10.2007, між ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", та ОСОБА_6 , 13.08.2010, укладено договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору №54-2007-ф/2, згідно якого, остання виступала майновим поручителем ОСОБА_4 по всім його кредитним зобов`язанням.

За умовами даного договору, забезпеченням виконання зобов`язань по додатковій угоді №4 до кредитного договору №2007-54-ф від 22.10.2007, виступило майно, яке належало ОСОБА_6 на праві власності, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 233,20 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , які, згідно іпотечного договору №54-2007-ф від 22.10.2007, передані нею вказаній банківській установі в іпотеку.

Перед укладанням договору про реструктуризацію кредиту, 20.07.2010, ОСОБА_4 посвідчив своїм підписом довідку про перевірку заставного майна, ввівши працівників ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", в оману та не повідомивши їх про те, що майно ОСОБА_6 , яке було передано банку в заставу згідно іпотечного договору №54-2007-ф/2, ще 22.06.2010, ним було відчужено на користь ТОВ "Президентський вибір".

Проведеною зазначеною банківською установою, 16.04.2013, перевіркою наявності предмету іпотеки згідно іпотечного договору №54-2007-ф/2 від 04.06.2008, встановлено, що предмет іпотеки, а саме: нежитлові приміщення (в літ. "А") загальною площею 233,20 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , перебувають у власності іншої особи. Взяті на себе зобов`язання по кредитному договору №2007-54-Ф ОСОБА_4 не виконав.

Внаслідок зазначених дій, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , відповідно до заздалегідь розробленого ними плану, заволоділи грошовими коштами ЗАТ "Донгорбанк", правонаступником якого є ПАТ "ПУМБ", в сумі 7322500 гривень, що є особливо великим розміром.

21.06.2017 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Маріуполь, Донецької обл., громадянину України, одруженому, з вищою освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимому, -

повідомлено про те, що він підозрюється у заволодінні чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Допитаний в ході досудового розслідування як свідок ОСОБА_11 головний юрисконсульт департаменту проблемних активів ПАТ "ПУМБ" дав показання, в яких підтвердив викладені вище обставини.

Допитаний в ході досудового розслідування як свідок ОСОБА_12 головний інженер КП ЖЕК "Михайлівська" дав показання, що лист від 23.04.2009 за №63, виготовлений на бланку КП ЖЕК "Михайлівська", який містить інформацію, згідно якого, по даним книг реєстрації Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна по нежилому фонду в будинку по АДРЕСА_2 є підвал, який знаходиться в приміщені №47 та ХІ. Також, по даним книг реєстрації БТІ зазначено, що нежиле приміщення №43 є приміщенням І площею 17,30 кв.м. Натомість, станом на 23.04.2009, по даним книг реєстрації БТІ по нежилому фонду в будинку АДРЕСА_2 (в літ. "А") зазначено, що нежилі приміщення, які використовує ОСОБА_6 , є нежилими приміщення групи №43-а, загальною площею 310,5 кв.м., в цокольному і першому поверсі та нежитлові приміщення групи №43-б, загальною площею 47,6 кв. м., в цокольному поверсі він не підписував, бланк, на якому він виготовлений, не відповідає офіційному бланку КП ЖЕК "Михайлівська".

Також, свідок зазначив, що наведеною в листі від 23.04.2009 за №63 інформацією КП ЖЕК "Михайлівська" взагалі не володіє та на запити громадян не надає.

Аналогічно, свідок ОСОБА_12 категорично заперечив свою причетність до підписання листів на адресу Музичного фонду спілки композиторів України №53 та №149 та на адресу начальника КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна".

Допитана в ході досудового розслідування як свідок ОСОБА_13 директор Музичного фонду спілки композиторів України дала показання, що до її призначення на вказану посаду її обіймав ОСОБА_4 . Останній був звільнений з посади директора у зв`язку із систематичним невиконанням своїх службових обов`язків та відсутністю на робочому місці понад 2 роки.

За час роботи на посаді, ОСОБА_4 одноособово прийнято рішення щодо продажу своїй дружині ОСОБА_6 належного Музичному фонду спілки композиторів України приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 233,2 кв.м. Згідно умов договору купівлі-продажу, продаж вчинено за 792 тис. грн. Разом з тим, відповідні кошти на рахунок Музичного фонду спілки композиторів України не надійшли.

Свідок дав показання, що після продажу зазначене вище приміщення було переплановано та збільшено його площу за рахунок підвальних приміщень, що ніколи не належали Музичному фонду спілки композиторів України, а були приміщеннями загального користування мешканців будинку АДРЕСА_2 . Після чого, було змінено номер приміщень та виготовлено новий технічний паспорт на дане приміщення.

В ході досудового розслідування встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2009 у справі №2-9090/09 за позовом ОСОБА_6 до Музичного фонду спілки композиторів України про визнання права власності, позовні вимоги задоволено та визнано за нею право власності на нежитлові приміщення групи 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи 43Б, загальною площею 47,6 кв.м., в літ. А, будинку АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зазначеного рішення суду покладено виключно лист №63 від 23.04.2009 КП ЖЕК "Михайлівська" з якого вбачається, що придбане ОСОБА_6 у Музичного фонду спілки композиторів України приміщення (в літ. А), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 вул. Софіївській у м. Києві.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено, що нежитлові приміщення групи 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи 43Б, загальною площею 47,6 кв.м., в літ. А, будинку №16/16 по вул. Софіївській у м. Києві є об`єктом кримінально протиправних дій.

В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню представником ПАТ "ПУМБ" ОСОБА_14 заявлено цивільний позов на суму 17630230,20 грн.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, серед іншого, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення збереження речових доказів може бути накладений навіть на майно, яке перебуває у власності добросовісного набувача.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою прокурора від 11.07.2017 року нежитлові приміщення групи 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи 43Б, загальною площею 47,6 кв.м., в літ. А, будинку №16/16 по вул. Софіївській у м. Києві визнано речовими доказами, оскільки вони були об`єктом кримінально протиправних дій, виведені з іпотеки ЗАТ "Донгорбанк" внаслідок вчинення злочинів та набуті ОСОБА_9 кримінально протиправним шляхом.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження є захист особи від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Приймаючи до уваги, що нежитлові приміщення групи 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи 43Б, загальною площею 47,6 кв.м., в літ. А, будинку №16/16 по вул. Софіївській у м. Києві визнано речовими доказами та по кримінальному провадженню ПАТ "ПУМБ" заявлено цивільний позов, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, використання, перетворення, передачі та відчуження зазначеного майна, прокурор просив, накласти арешт на нежитлові приміщення групи приміщень № 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи приміщень АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, передбачено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання у відсутності осіб, у володінні яких знаходиться майно.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про достатність підстав для його задоволення у зв`язку з наступним.

Так, як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань в провадженні слідчого відділу Подільського управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000398 від 19.04.2013 року, правова кваліфікація: ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 10-13).

Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що прокурором доведені підстави передбачені ст. 170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість та законність клопотання, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_3 , про арешт майна ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Накласти арешт на нежитлові приміщення групи приміщень № 43А, загальною площею 310,5 кв.м. та групи приміщень АДРЕСА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 .