Кримінальне провадження № 703/1299/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження №0000702 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Борисівка Харківського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , а жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, на утриманні має малолітню дитину 2012 року народження, раніше судимого:

- 14 квітня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст.186 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену судимість, на шлях виправлення не став, під час іспитового строку, 30 березня 2017 року близько 14 години 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у вестибюлі Смілянської міської лікарні ім.Т.Г.Шевченка, що розташована за адресою вул. Т.Шевченка 1 в м. Сміла Черкаської області, умисно, з корисливих мотивів, відкрито, шляхом ривку, заволодів грошовими коштами в сумі 500 гривень, які належали ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав останній матеріальної шкоди на зазначену суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 під час судового розгляду свою провину в інкримінованому злочині визнав повністю, надавши показання, що певний час він працював в м. Черкаси та 30 березня 2017 року повинен був їхати додому, тому знаходився в м. Сміла, звідки відправляється потяг. Перебуваючи в Смілянській міській лікарні, що неподалік від залізного вокзалу в м. Сміла, у вестибюлі даної лікарні він побачив стареньку бабусю, яка тримала гроші. Так як в нього не було грошей, він вирвав у неї гроші та вибіг з лікарні, та побачив що викрав 500 гривень. Частину викрадених грошей він витратив на власні потреби, а іншу частину в нього вилучили працівники поліції коли в той же день затримали його. В скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати та врахувати що у нього на утриманні перебуває маленька дитина яку треба виховувати.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження не оспорюють обставин пред`явленого обвинувачення, правильно розуміють їх зміст, та переконавшись в добровільності їх позиції, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження тих доказів стосовно обставин справи що підтверджують вину обвинуваченого, обмежившись його допитом та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку

В якості пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд враховує щире каяття в скоєному, активне сприяння в розкритті злочину наявність на утриманні малолітньої особи.

В якості обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд враховує рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та щодо особи похилого віку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України класифікується як злочин середньої тяжкості; вчинення злочину в період відбування покарання з випробуванням призначеного вироком іншого суду, те що від вчиненого злочину тяжкі наслідки не настали, потерпіла матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має(а.с.30), особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, проте офіційного місця працевлаштування не має, наявність обставини, що пом`якшує його покарання, а саме те, що він у вчиненому розкаявся та активно сприяв розслідуванню справи, і встановленню істини, та наявність обставин, що обтяжують його покарання. Враховуючи все наведене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе лише за умови ізоляції його від суспільства, що можливе лише при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності.

Підстав для застосування ст. 69 та 75 КК України суд не вбачає.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину в період відбування покарання з випробуванням призначеного вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року, тому остаточне покарання йому має бути призначене відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, як такому що вчинив злочин після засудження та до повного відбуття покарання.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання, а тому строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід рахувати з моменту фактичного його затримання тобто з 30 березня 2017 року.

При цьому, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції до 21 червня 2017 року) ОСОБА_5 підлягає зарахуванню строк його попереднього ув`язнення починаючи із дня затримання, тобто з 30 березня 2017 року по час дії відповідного закону, тобто по 20 червня 2017 року включно з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі.

Згідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції з 21 червня 2017), строк подальшого попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , а саме з 21 червня 2017 року слід рахувати із розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу, слід залишити попередній тримання під вартою.

Цивільний позов в справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання ОСОБА_5 частково приєднати невідбуте покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2016 року, та остаточно визначити до відбування 2 роки 1 місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 30 березня 2017 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції до 21 червня 2017 року), зарахувати ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 30 березня 2017 року по 20 червня 2017 року включно з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 2 дні позбавлення волі.

Згідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції з 21 червня 2017), рахувати ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення починаючи з 21 червня 2017 року з розрахунку: 1 день проведений в слідчому ізоляторі за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній - тримання під вартою.

Речовий доказ:

- грошові кошти в сумі 430 гривень залишити ОСОБА_6 звільнивши її від зобов`язань по зберігальній розписці;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та ідентифікаційний код залишити ОСОБА_5 звільнивши його від зобов`язань по зберігальній розписці;

- проїзний документ залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав не пов`язаних із запереченням обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду.

Головуючий: ОСОБА_1