БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2443/16-к
Провадження № 1-кс/497/338/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2016 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ (керівник ОДР, який у відповідності із п.6 ч.2 ст.39 КПК України здійснює досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого) Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, майора поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
28 грудня 2016 року заступник начальника - слідчий СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Ізмаїльської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000731 від 27.12.2016 року за ознаками кримінального злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
З поданого клопотання вбачається, що 26 грудня 2016 року біля 15:00 години, ОСОБА_4 , знаходячись у домоволодінні АДРЕСА_1 вживав алкогольні напої спільно з господарем вказаного домоволодіння ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Того ж дня, близько 16:00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з домоволодіння ОСОБА_5 пішла. Тим часом, ОСОБА_4 , також перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, пішов услід за ОСОБА_6 , та, наздогнавши її біля воріт сусіднього нежилого домоволодіння АДРЕСА_1 , через неприязнені стосунки, що виникли у процесі спільного вживання алкоголю, вступив з останньою у сварку. В процесі сварки ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, передбачаючи можливість настання у результаті своїх дій суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, кулаками наніс численні удари по голові та обличчю ОСОБА_6 ..

Після чого, через відкриту хвіртку затягнув останню у двір домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , знаходячись у дворі вказаного домоволодіння, біля воріт повалив ОСОБА_6 на землю, та знайденим у дворі каменем наніс по голові лежачої на землі ОСОБА_6 не менш двох ударів.

Надалі ОСОБА_4 , діючи з тим же умислом, направленим на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, затягнув останню в середину будинку, де руками та ногами наніс їй численні удари по різним частинам тіла. Після цього ОСОБА_4 , не зупиняючись на скоєному, бажаючи настання злочинного результату, знайденим на території вказаного домоволодіння фрагментом скла порізав обидві руки ОСОБА_6 в області ліктьових суглобів. Після чого почергово, утримуючи кисті ОСОБА_6 руками, шляхом фізичного впливу коліном на ліктьові суглоби, вивихнув обидва ліктьових суглоба рук ОСОБА_6 .

Таким чином, у результаті злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 було спричинено тілесні ушкодження, які у сукупності є тяжкими та небезпечними для життя та здоров`я потерпілої у момент спричинення, що призвели до травматичного шоку, та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6

27.12.2016 року у ході проведення огляду місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де було знайдено потерпілу ОСОБА_6 з тілесними ушкодженнями у непритомному стані, виявлено та вилучено наступне майно:

Належні потерпілій ОСОБА_6 : - спортивні брюки чорного кольору; - куртка чорного кольору; - джинсові брюки синього кольору; - пара кросівок чорного кольору;

Чотири фрагменти каменю зі слідами біологічного походження.

27.12.2016 року під час проведення огляду місця події, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає підозрюваний ОСОБА_4 , виявлено та вилучено належне останньому наступне майно: -джинсові брюки синього кольору; -дві пари спортивних брюк чорного кольору; - шкіряна куртка чорного кольору; -сорочка синьо-білого кольору; - пара резинових шльопанців.

Враховуючи те, що вилучені речі зберегли на собі сліди злочину, а також з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких матимуть значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий вважає за необхідне вирішити питання про арешт тимчасово вилученого майна.

В судове засідання слідчий не прибув, подав заяву, якою підтримав подане клопотання та зазначив, що в клопотанні викладені всі обставини та підстави, необхідні для вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а також просив клопотання розглядати у його відсутність.
На підставі ст. 107 ч.1 КПК України, за відсутності клопотання учасників процесуальної дії, слідчим суддею прийнято рішення розглянути матеріали без застосування засобів фіксування кримінального провадження.
Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, суд вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
При цьому слідчий суддя враховує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Статтею 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ...
Також системний аналіз положень ст.ст.167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Аналіз наведених вище вимог закону вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст. 132 КПК України).
Оскільки, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчі судді зобов`язані: сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування; діяти у межах і відповідно до вимог закону; перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається автор клопотання, без застосування цих заходів; зважати, що незалежно від визначеного процесуальним законом суб`єкта ініціювання застосування заходів забезпечення обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (ч. 3 ст. 132 КПК) покладається на слідчого та/або прокурора, тому вказане питання повинно розглядатися в контексті практики ЄСПЛ та Конвенції про захист прав людини та основних свобод, т.я. вилучення майна є фактичним позбавлення особи, у володінні якої перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном.
Стороною кримінального провадження, яка звернулася з клопотанням, доведено необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які потребують криміналістичних досліджень, за результатами яких матимуть значення речових доказів у кримінальному провадженні, відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, а тому з метою збереження тимчасово вилученого майна, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 167, 170, 171 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, майора поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000731 від 27.12.2016 року майно, а саме:

Належне потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , майно: - спортивні брюки чорного кольору, - куртка чорного кольору, - джинсові брюки синього кольору, - пара кросівок чорного кольору,

та чотири фрагменти каменю зі слідами біологічного походження.

Належне підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , майно: - джинсові брюки синього кольору, - дві пари спортивних брюк чорного кольору, - шкіряна куртка чорного кольору, - сорочка синьо-білого кольору, - пара резинових шльопанців;

Перелічені вище речі та предмети передати на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області за адресою: Одеська область, м. Болград, проспект Соборний, № 97.
Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилученого майна покласти на слідчого СВ Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області, майора поліції ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1