АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1293/17 Номер провадження 11-кп/786/704/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: в порядку КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

представника установи ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року, відмовлено в задоволенні заяви (клопотання) засудженого ОСОБА_9 про його умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання місцевий суд послався на те , що засуджений не довів своє виправлення і до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому суд зазначив , що наявність лише одного заохочення свідчить лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу та винести нову ухвалу, якою умовно - достроково звільнити його від відбування подальшого покарання. В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що він за сумлінну поведінку і ставлення до праці має заохочення, стягнення на нього не накладалися, приймає активну участь в роботі по благоустрою установи, працевлаштований на безоплатній основі, скарг на його поведінку від персоналу не надходило, приймає активну участь в программах диференційованого виховного впливу.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та представника виправної установи, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд не вправі відмовляти в умовно-достроковому звільненні засудженого від покарання з мотивів, не передбачених у ст.81 КК України.

Як випливає із змісту характеристики, адміністрація установи вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці засуджений ОСОБА_9 довів своє виправлення, а покарання, яке визначене вироком, досягло мети, передбаченої ст.50 КК України, а саме: має місце виправлення засудженого.

Суд першої інстанції доводів засудженого, викладених у клопотанні, та адміністрації установи, які викладені у характеристиці, не спростував, доказів на підтвердження своєї позиції не навів і прийшов до помилкового висновку про те, що поведінка засудженого не свідчить про його виправлення та перевиховання.

Зазначення судом першої інстанції в своїй ухвалі такого висновку, як лише наяність «позитивних тенденцій у поведінці засудженого», по-перше, не спростовує вищенаведених висновків, а по-друге, суперечить вимогам законодавства.

Так, одним із показників виправлення засуджного є висновок адміністрації установи про те, що засуджена особа «стала на шлях виправлення» або «довела своє виправлення».

В данному випадку, адміністрація установи у своїй характеристиці зазначил , що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці «довів своє виправлення». На обгрунтування свого висновку адміністрація установи навела певні обставини, які, на її думку, свідчать про те, що засуджений «довів своє виправлення». Вказані обставини знайшли своє підтвердження і в ході апеляційного розгляду.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що засуджений на момент звернення із клопотанням до суду відбув передбачений законом строк покарання, який надає право на умовно-дострокове звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеними обставини, на які посилається у своєму клопотанні засуджений та які підтримані адміністрацією установи, і вважає, що засуджений ОСОБА_9 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Той факт, що адміністрацією установи 28 лютого 2017 року було відмовлено рішенням комісії в умовно-достроковому звільненні не спростовує наведених вище висновків колегії суддів. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що адміністрація установи, відмовляючи засудежному у зверненні до суду, врахувала строк відбування покарання в установі лише з 20.01.2017 року.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що формальний підхід до вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засуджених, не дозволяє адміністрації установи в повній мірі реалізувати свої дискреційні повноваження щодо виховного процессу.

З огляду на наведене, оскільки судом першої інстанції неправильно застосований закон про кримінальну відповідальність, апеляційна скарга засудженого повинна бути задоволена, ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про умовно -дострокове звільнення ОСОБА_9 від подальшого відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року, невідбута частина якого на час постановлення ухвали становить 10 місяців 18 днів.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 задовольнити;

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 09 червня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_9 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання скасувати;

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_9 задовольнити;

Засудженого ОСОБА_9 звільнити від відбування покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року умовно-достроково на 10 місяців 18 днів;

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає

Судді:

___________ _______________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .