Справа № 397/1511/15-к
н/п : 1-кп/397/101/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.12.2016 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі :
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Олександрівка кримінальне провадження № 0000591 (судове провадження № 397/1511/15-к) по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженець с. Китайгород Олександрівського району Кіровоградської області, освіта - вища, не працюючого , неодруженого , раніше не судимого , жителя АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення , відповідальність за яке передбачена ст.128 КК України

за участю:прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, 12.11.2015 року , близько, 11 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 на ґрунті неприязних відносин у коридорі вказаної квартири , не маючи умислу на заподіяння тілесних ушкоджень , штовхнув ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , руками в область грудної клітки ,від чого та, втративши рівновагу, впала на підлогу та отримала ,згідно висновку судово-медичної експертизи № 117 від 13.11.2015 року, тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюжного перелому правого стегна з частковим зміщенням, що відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості по довготривалості розладу здоров`я, так як кістки зростаються на протязі не менше 3-4 неділь.

Таким чином ОСОБА_3 спричинив з необережності потерпілій ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесне ушкодження , тобто вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.128 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав . Пояснив , що його батько ОСОБА_7 проживає зі своєю сестрою потерпілою ОСОБА_6 . Остання поселилася в квартиру батька з метою її забрати у подальшому ,використовує його пенсію, його до батька не впускає. Наприкінці жовтня 2015 року батько йому подарував 1000 грн. та запросив приходити у гості. 12.11.2015 року прийшов до батька і у дворі побачив потерпілу , яка заходила у під`їзд. Пішов за нею , щоб потрапити до квартири , бо вона йому двері не відчиняє. ОСОБА_6 відчинила двері квартири і відразу за собою хотіла їх зачинити , щоб він не зайшов у квартиру. Однак , він їй цього не дав зробити та пройшов у квартиру у кімнату до батька , який лежав на ліжку . Відразу пішов на вихід , щоб не було скандалу. Коли він вже підійшов до вхідних дверей ,щоб вийти з квартири , потерпіла ззаду стала його бити палицею по голові та тулубу. На що він повернувся до неї та відштовхнув її руками , після чого вона впала у коридорі на праву сторону , а він вийшов з квартири. Не визнає вину у скоєному , так як у його діях була необхідна оборона він оборонявся від побиття потерпілою. Мав можливість відразу вийти з квартири , як вона почала його бити , але у нього спрацював інстинкт самозбереження. До того ж впевнений , що ОСОБА_6 від падіння не отримала ушкоджень, оскільки вона на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебувала, її амбулаторна картка у лікарні відсутня. Вважає, що з такою травмою необхідно було лікуватися лише у лікарні. До того ж слідчий допитував її у приміщенні райвідділу , а маючи таку травму вона б не змогла з`явитися на допит. Тому не визнає висновок судово-медичної експертизи про наявні у неї тілесні ушкодження. Пояснив , що у нього судово медичний експерт не виявив тілесних ушкоджень, оскільки на голові був картуз та він був одягнутий у куртку , тому видимих пошкоджень не було , але від ударів палицею було боляче.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена показами потерпілої та свідків.

Допит потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_7 зі згоди учасників провадження здійснювався у виїзному судовому засіданні з технічною фіксацією (аудіо та відео запис ) по місцю їх проживання по АДРЕСА_3 , так як вказані особи можуть обмежено рухатися лише по вказаній квартирі , що підтверджується медичними довідками ( том 1 а.с. 51,132 ,139, 237 ) , потерпіла неодноразово не з`являлася до суду та подала заяви , що не може прибути до суду за станом здоров`я ( том 1 а.с. 96 ,166) , відеоконференція та скайп-зв`язок з вказаним помешканням є неможливим по технічним причинам (відсутність належного інтернет з`єднання ).

Потерпіла ОСОБА_6 , допитана у судовому засіданні , пояснила , що обвинувачений є її племінником. Після заподіяння ним їй тілесного пошкодження між ними склалися неприязні відносини. Проживала на час події та на даний час проживає з його батьком та своїм братом ОСОБА_7 12.11.2015 року в обідній час поверталася з аптеки по АДРЕСА_4 додому , коли її помітив обвинувачений. Облаяв її привселюдно та йшов за нею додому для того , щоб зайти в квартиру до батька , бо той його не пускає. Спробувала почекати на вулиці поки він піде , але у неї це не вийшло , так як він її наздогнав , коли вона заходила до квартири та пройшов до квартири , хоч вона його не пускала. У коридорі квартири відштовхнув її руками по тулубу , від чого вона впала на праву сторону , а піднятися вже не змогла. Вона його палицею не била. ОСОБА_3 швидко зайшов до кімнати батька та відразу вийшов з квартири. Далі брат та сусідка викликали швидку допомогу , оскільки підняти її не змогли , а нога сильно боліла. Бригада швидкої допомоги відвезла її до лікарні , де її оглянув лікар , зробили рентген та встановили перелом кістки ноги. У зв`язку з її похилим віком( 85 років ) кістки досить повільно зростаються , тому лікар сказав, що необхідно пів-року лежати в певній позі з тугим бинтуванням місця перелому, що краще зробити у домашніх умовах , де їй буде наданий необхідний догляд. Лікарі навідували її . Слідчий складав документи у лікарні та вдома , до міліції вона не з`являлася. Ці пів-року провела у доньки по АДРЕСА_5 , так як потребувала постійного догляду . На даний час обмежено може рухатися з «ходунками» лише по квартирі , вийти з квартири на вулицю не має можливості , так як по східцям не пересувається. Потребує подальшого догляду .

Свідок ОСОБА_7 , допитаний у судовому засіданні , пояснив, що обвинувачений ОСОБА_3 є його син. Охарктеризував його з негативної сторони , оскільки він до нього приходить та постійно вимагає гроші, не працює. Тому не впускає його до себе в квартиру . Свідок проживає разом з потерпілою сестрою ОСОБА_6 , догляд за ним здійснювала вона , а зараз її доньки. 12 числа ( місяця згадати не може ) рік тому назад сестра пішла до аптеки . Коли вона повернулася , знаходився у кімнаті на ліжку та почув з коридору розмову та як щось впало і вона крикнула. Після цього до кімнати забіг його син , він йому сказав :«Що ж ти робиш ?» , на що той відразу вийшов з квартири. Далі він вийшов до коридору та побачив , що сестра лежить на підлозі . Підняти її не змогли, викликали швидку допомогу ,яка її забрала. Потерпіла тривалий час лікувалася вдома у своєї доньки. У зв`язку з похилим віком (90 років) обмежено пересувається лише по квартирі , потребує стороннього догляду , у судове засідання з`явитися тому не зміг.

Експерт ОСОБА_8 , допитаний у судовому засіданні , пояснив , що виготовляв по даному кримінальному провадженню висновки судово-медичних експертиз № 117 від 13.11.2015 року та № 122 від 24.11.2015 року. Початкова експертиза проводилася на підставі амбулаторної книжки та рентгенівських знімків ОСОБА_6 , які йому надав слідчий . Послідуюча проводилася також на підставі слідчого експерименту від 24.11.2015 року за участю ОСОБА_3 . Підтвердив висновки , що зазначені у вказаних експертизах. Доповнив , що при тому ушкодженні , що отримала потерпіла - закритий черезвертлюжний перелом правого стегна з частковим зміщенням,враховуючи її похилий вік , здатність пересування після зростання кісток може бути обмежена . Лікування при такому виді перелому можливе у домашніх умовах за умови відповідного статичного положення хворої ,тривалого часу та профілактики пролежнів. Також проводив експертизу відносно ОСОБА_3 , тілесних ушкоджень у нього виявлено не було , звернувся через 6 днів після події. Амбулаторна картка може знаходитися на руках у хворої, а не в лікарні.

Свідок ОСОБА_9 , допитаний у судовому засіданні , пояснив , що у його провадженні перебувала дана кримінальна справа. Документи за участі потерпілої складав у лікарні та вдома у її доньки ,яка доглядала ОСОБА_6 , оскільки та рухатися не могла та при допиті лежала. Свідка ОСОБА_7 також допитував у нього вдома , бо він дуже погано рухається. Помилково вказав , що допити відбувалися у приміщенні поліції. Також проводив слідчий експеримент за участю підозрюваного , який показав як він руками штовхнув потерпілу та яким чином та впала.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинувачених підтверджується іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 від 13.11.2015 року ( том 2 а.с.1) внесено матеріали досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, згідно якого 12.11.2015 року о 11.00 год. ОСОБА_3 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 , перебуваючи при вході до кв. АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.11.2015 року ( том 2 а.с.8 ) ОСОБА_6 повідомила , що 12.11.2015 року о 11.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у кв. АДРЕСА_2 штовхнув її руками у грудну клітку , від чого вона впала та отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 117 від 13.11.2015 року ( том 2 а.с.18) при проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації у гр. ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюжного перелому правого стегна з частковим зміщенням, який може утворитись при падінні з висоти власного зросту на плоскість з послідуючим ударом великим вертлюгом правого стегна об дану площину. Вище вказане тілесне ушкодження відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості по довготривалості розладу здоров`я , так як кістки зростаються на протязі не менш 2-3 неділі. Згідно амбулаторної карти Олександрівської ЦРЛ, видно, що 12.11.2015 року потерпілій ОСОБА_6 проведено рентгенологічне дослідження правого кульшового суглобу, це дає можливість говорити про утворення перелому в час зазначений в обставинах справи. Тілесне ушкодження, яке мало місце у гр. ОСОБА_6 утворилось від одного травматичного впливу. Враховуючи локалізацію, механізм утворення закритого черезвертлюжного перелому правого стегна з частковим зміщенням, дає можливість говорити про утворення його при падінні з висоти власного росту на плоскість.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2015 року ( том 2 а.с. 35-38) підозрюваний ОСОБА_3 розповів та показав, що 12.11.2015 року о 11 год. 00 хв. зайшов до квартири батька ОСОБА_7 , незважаючи на те, що ОСОБА_6 його не пускала, побачив, що батько лежить на ліжку, вирішив залишити квартиру, коли вийшов до коридору там знаходилась ОСОБА_6 , яка нанесла йому декілька ударів по голові палицею, він підняв руки догори щоб захиститись від ударів та ОСОБА_6 нанесла йому декілька ударів по плечовому суглобі. Він двома руками штовхнув ОСОБА_10 в грудну клітину ,від чого та впала на підлогу на правий бік тулубу, почала кричати, він залишив приміщення квартири.

Згідно висновку експерта № 122 від 24.11.2015 року ( том 2 а.с. 47) при проведенні судово-медичної експертизи по медичній документації у гр. ОСОБА_6 мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюжного перелому правого стегна з частковим зміщенням, який міг утворитись при падінні з висоти власного зросту на плоскість з послідуючим ударом великим вертлюгом правого стегна об дану площину і міг виникнути при обставинах на які вказує підозрюваний ОСОБА_3 в ході слідчого експерименту від 24.11.2015 року.

Суд , оцінюючи зібрані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності , керуючись законом , приходить до наступного висновку.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині не визнав, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних по кримінальному провадженню і досліджених в судовому засіданні доказів.

Дії обвинуваченого на досудовому розслідуванні за ст.128 КК України кваліфіковано вірно, так як він вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження відносно ОСОБА_6 , яка отримала ,згідно висновку судово-медичної експертизи № 117 від 13.11.2015 року, тілесні пошкодження вказаної тяжкості.

Обвинувачений не визнає того , що від падіння потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертлюжного перелому правого стегна з частковим зміщенням, як зазначено в обвинуваченні. Обґрунтовує це тим , що потерпіла у лікарні не лікувалася , її медична документація у лікарні відсутня , судово-медична експертиза проведена без належних медичних документів та без її обстеження експертом , тому до уваги взята бути не може. Вказану позицію також підтримала адвокат.

Суд з зазначеними доводами погодитися не може . Вказане спростовується показами експерта ОСОБА_8 , який пояснив , що експертиза проведена на підставі амбулаторної карти хворої з відповідними записами про травму , рентгенівських знімків , які надавалися йому слідчим.

Виробництво експертизи без обстеження потерпілого можливе за медичними документами (історії хвороби стаціонарного хворого, медичній карті амбулаторного хворого) при наявності медичних документів, що містять вичерпні дані про стан потерпілого в момент травми, характер пошкоджень, їх клінічному перебігу, процесі загоєння, під кінець ушкодження та інші відомості, необхідні для проведення експертизи.

Як пояснила потерпіла ОСОБА_6 свою амбулаторну медичну карту вона зберігає вдома, пред`явила її суду для огляду під час виїзного судового засідання , під час чого судом досліджено записи про проведення рентгену на час події , записи хірургів з вказаним діагнозом, які відвідували хвору на дому.

Довідки Олександрівської ЦРЛ від 27.07.2016 року , 31.10.2016 року (том 1 а.с.139, 211) про те , що ОСОБА_6 у період з 12.11.2015 року по даний час на стаціонарному лікуванні у закладі не перебувала і у журналі обліку осіб, які звернулися з тілесними ушкодженнями кримінального характеру за період з 01.01.2016 року по 27.07.2016 року не зареєстрована ( подія мала місце - 12.11.2015 року) та довідка Олександрівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Кіровоградської області від 27.07.2016 року (том 1 а.с. 132) про те , що її карта амбулаторного хворого в реєстратурі та відомості про звернення за медичною допомогою в Олександрівький РЦПСМД відсутні не спростовують висновку судово медичної експертизи. .

Так , згідно довідки Олександрівської ЦРЛ від 17.11.2016 року (том 1 а.с.211) 12.11.2016 року ОСОБА_6 зверталася у приймальне відділення ЦРЛ, оглянута лікарем-травматологом , діагноз : перелом шийки стегна. Запис про заподіяння їй вказаного тілесного пошкодження ОСОБА_3 внесено вказаної дати до журналі обліку осіб, які звернулися з тілесними ушкодженнями кримінального характеру ( том 1 а.с. 214) .12.11.2016 року їй проведено рентгенографію правого тазо-кульшового суглобу , де було встановлено перелом т/б стегна (том 1 а.с.213).

Тобто , потерпіла отримала травму , лікувалася вдома , хірурги відвідували її , рентген підтверджує висновок експертизи.

Згідно довідки ЛКК №101 від 15.01.2016 року та довідки Олександрівського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Кіровоградської області від 15.02.2016 року (том 1 а.с.51,53) потерпіла на той час була нетранспортабельна та знаходилася у лежачому положенні в АДРЕСА_5 . Вказане підтверджує пояснення потерпілої про те , що вона пів року знаходилася у лежачому положенні для того , щоб зрослися кістки вдома у своєї доньки , яка здійснювала її догляд.

Доводи обвинуваченого про те , що при такій травмі необхідне лише стаціонарне лікування , суд до уваги взяти не може , так ,як вбачається з записів амбулаторної карти , лікарем було прийняте рішення з врахуванням похилого віку потерпілої про її лікування вдома при дотриманні умов щодо лежачого положення тіла та фіксованого бинтування по формі «сапожок».

Тому суд приходить до висновку , що у судовому засіданні було доведено те , що потерпіла ОСОБА_6 при падінні від поштовху обвинуваченого отримала вказане вище тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Доводи обвинуваченого , що у його діях мала місце необхідна оборона суд до уваги прийняти не може з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 36 КК України - необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Як пояснив обвинувачений , він збирався йти з квартири та , коли вже знаходився у коридорі перед вхідними дверима , потерпіла ззаду почала бити його палицею, після чого він повернувся та відштовхнув її , від чого та впала на підлогу. Відсутність у нього тілесних пошкоджень пояснює тим , що був у картузі та куртці , а тому слідів побиття не залишилося.

Потерпіла заперечує , що била обвинуваченого палицею . Також просить врахувати її похилий вік , невеликий зріст, худу тілобудову порівняно з високим та молодшим обвинуваченим , а тому цього взагалі не могло бути.

Слід відмітити , що доказів того , що потерпіла била його палицею , за виключенням показів самого ОСОБА_3 , у судовому засіданні встановлено не було. Свідки події відсутні , згідно висновку експерта № 118 від 17.11.2015 року, у ОСОБА_3 тілесних ушкоджень не виявлено.

Навіть у разі прийняття до уваги показів обвинуваченого відносно обставин події , суд вважає , що той помилково вбачає у своїх діях необхідну оборону .

Так, як він зазначає , коли потерпіла ОСОБА_6 била його палицею , у той момент він знаходився перед вхідними дверима та мав можливість залишити квартиру . Натомість він повернувся та відштовхнув її , що в даній ситуації не було необхідним та відповідним для негайного припинення посягання.

Крім того , суд враховує фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) потерпілої та обвинуваченого . ОСОБА_6 жінка похилого віку ( 85 років ), невеликого зросту та худої тіло будови , у той час ОСОБА_3 чоловік високого зросту середньої тілобудови та молодшого віку (59 років). Враховуючи і ці обставини суд не вбачає у діях ОСОБА_3 ознак необхідної оборони ,відповідно до його версії події , так як потерпіла з вказаними фізичними даними не могла становити для обвинуваченого суспільної небезпеки.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому , суд враховує ступінь і характер соціальної небезпеки скоєного ,те,що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення яке, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії злочинів невеликої тяжкості , особу винного та обставини , що пом"якшують та обтяжують відповідальність .

Обставини , що пом"якшують покарання не встановлено .

Обставини , що обтяжують покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи те , що обвинувачений вчинив необережний злочин , раніше не судимий , по місцю проживання характеризується посередньо ,хворіє на ішемічну хворобу серця , кардіосклероз , гіпертонічну хворобу ІІ ст., серцеву недостатність ІІ А ст.,потребує оперативного лікування з приводу хронічної алергічної риносинусопатії , суд вважає за необхідне обрати покарання у вигляд обмеження волі та застосувати до нього ст.75 КК України , звільнивши від відбування покарання з випробуванням,встановивши іспитовий строк один рік . Згідно ст.76 ч.1 п.1,2, ч.2 п.1 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи , не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Суд погоджується з доводами прокурора , що інші види покарання за санкцією ст.128 КК України до нього застосовані бути не можуть. Так , він не має роботи , тому виправні роботи не застосовуються. Громадські роботи обирати також є недоцільним , враховуючи захворювання обвинуваченого ,що зазначені вище , та потребує оперативного лікування.

Обвинуваченому ОСОБА_3 міра запобіжного заходу не обиралася, суд не вбачає необхідності її обрання на апеляційний період.

Судові витрати по кримінальному провадженню та речові докази відсутні. Цивільний позов потерпілою не заявлявся.

Керуючись ст.ст.370-371,373-374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст.128 КК України та призначити покарання у вигляді обмеження волі строком один рік.

Згідно ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням,встановивши іспитовий строк один рік .

Згідно ст.76 ч.1 п.1,2, ч.2 п.1 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття міри покарання рахувати з моменту проголошення вироку .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору. Роз`яснити іншим учасникам судового провадження , що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя: (підпис)
З оригіналом вірно.
Суддя Олександрівського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1