печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.06.2017 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 24.02.2017року за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, який проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1126-VIІ від 17.03.2014, відповідно до ст.ст.106 ч.1 п.п.1, 17, 20; 112 Конституції України та ст.ст.4, 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 оголошено проведення часткової мобілізації та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, інших військових формувань України в обсягах, визначених мобілізаційними планами з урахуванням резерву.

На виконання цього Указу Президента України та визначених завдань військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 24.03.2014 з урахуванням стану здоров`я та інших даних, а також відсутності визначених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 підстав для відстрочки або звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, здійснено призов ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та направлено для її проходження до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 11.08.2014 солдата ОСОБА_5 виключено зі списків військової частини у зв`язку із направленням для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 95 від 12.08.2014 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду механіка-водія 3 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Згідно ст. 24 ч. 1 п. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від25.03.1992 з24.03.2014 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця і почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку з чим повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 551-XIV від 24.03.1999, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

12.12.2014 солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та, у порушення зазначених статутних вимог, а також вимог ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, самовільно залишити військову частину.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_5 у той же день приблизно о 08:00 самовільно, без дозволу командування, без поважних причин залишив військову частину та направився до місця свого проживання у м. Вишгород Київської області.

У подальшому солдат ОСОБА_5 постійно перебував у м. Вишгород Київської області та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.
23.02.2017, о 19:30, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до військової прокуратури Київського гарнізону (01014, м.Київ, Печерський район, вул. Петра Болбочана, 8а) і заявив про себе.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у вчиненому, критично оцінив свої дії та виразив готовність понести відповідальність за вчинене. Щиро розкаявся у вчиненому та просив суд не карати його суворо.
Враховуючи те, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції відсутні, заслухавши думку учасників судового розгляду та, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.
Оцінюючи зазначене та усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, що йому інкримінується, доведена повністю.
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися в нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), суд кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує наступні обставини справи:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, при цьому суд звертає увагу на наслідки та мотиви вчинення злочину;
- особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утримані неповнолітніх дітей, хвору матір.
За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.
Судові витрати та речові доказиу справі відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування основного покарання звільнити з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік , з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1-3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлятидо уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1