АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/1636/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/241/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 19 квітня 2017року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000818 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року відносно :

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, цигана, громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,раніше судимого, останній раз 13.11.2013р. Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.08.2013 року, остаточно покарання 3 роки 10 днів позбавлення волі, звільнений 26.02.2016р. по відбуттю покарання;
якого визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців.
Строк покарання рахувати з 08 квітня 2016р.
Відповідно до частини 5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 08 квітня 2016р. по 08 лютого 2017р. включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_6 залишено дотеперішній тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Вирішено питання з речовими доказами
Учасники судового провадження:
прокурор- ОСОБА_8

обвинувачений - ОСОБА_6

захисники ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує , що він не згоден з вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить, змінити вирок Довгинцевського районного суду м.Кривого Рогу від 08.02.2017р. відносно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 , за злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України мінімальне покарання, яке передбачено ст.186 ч.3 у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним при наступних обставинах.

ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимий за грабіж та крадіжки чужого майна, повторно вчинив грабіж чужого майна з проникненням у житло.
Злочин ним вчинено при наступних обставинах.
05 квітня 2016 року о 14 годині ОСОБА_6 знаходився на подвір`ї дачної ділянки АДРЕСА_2 , куди його запросила власник ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виконання роботи по господарству на земельній ділянці без доступу до дачного будинку за винагороду в розмірі 50 грн.
Під час перебування на території дачної ділянки у ОСОБА_6 виник намір на таємне викрадення чужого майна і, скориставшись відсутністю нагляду з боку ОСОБА_10 , він з цією метою зайшов до приміщення дачного будинку, де з кімнати повторно таємно викрав із поліетиленового пакету належний ОСОБА_11 гаманець, який не має майнової цінності, з грошовими коштами в сумі 900 грн., з яких чотири купюри номіналом 200 грн., одна купюра 100 грн., картою «Приват Банку», яка майнової цінності не має.
Після цього, коли ОСОБА_6 мав намір таємно зникнути з місця злочину з викраденим, він був помічений потерпілою на порозі дачного будинку біля виходу.
ОСОБА_9 зрозуміла про протиправність його дій, оскільки дозвіл на перебування в будинку йому не давала, схопилась за гаманець, який ОСОБА_6 тримав в руках, та стала вимагати повернення викраденного. ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що був викритий потерпілою, намагаючись зникнути з місця вчинення злочину, застосувавши насилля, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, вирвав з рук потерпілої гаманець, штовхнувши її при цьому, від чого та впала і з місця вчинення злочину зник, відкрито викравши майно потерпілої.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 посилаєтся на те, що потерпіла ОСОБА_12 первинні покази надавала про те, що крадіжка відулась в будинку, проте вторинні покази надала про те, що він вихопив гаманець у потерпілої на вулиці, при цьому її відштохнув та вона пошкодила ногу. Крім того він, безграмотній, його допитували без присутності адвоката, та він не знає, за те що він розписувався.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_7 посилається на те, що обвинувачений вину визнав в повному обсязі, а майновий збиток, завданий потерпілій, ОСОБА_9 в розмірі 900 грн. частково повернуто.У судовому засіданні 26.10.2016р. потерпіла, ОСОБА_9 на питання суду щодо міри покарання - поклалася на розсуд суду, крім того на досудовому та судовому провадженні цивільний позов від потерпілої не заявлявся. ОСОБА_6 тяжко хворіє, та має туберкульоз відкритої форми, що згідно положень ст.66 КК України також може бути визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання.Захисник вважає, що суд 1-ї інстанції не врахував вищенаведені факти і визнав ОСОБА_6 , винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.3 ст.186 КК України та призначив покарання суворіше ніж передбачено мінімальною санкцією ч.З ст.186 КК України.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив призначити йому мінімальне покарання.Захисник ОСОБА_7 ,вкзав , що обвинувачений визнав себе винним і просив призначити йому мінімальне покарання за ч.3 ст. 186 КК України .
Прокурор заперечував проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника, просив вирок суд залишити без змін, апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишити без задоволення.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у якому його визнано винним за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч.3 ст.186 КК України, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними .

Судом першої інстанції справу розглянуто у межах пред`явленого обвинувачення.

Як на докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинуваченого, потерпілої та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції належним чином досліджених, які отримано у відповідності до вимог КПК України.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції ,проаналізувавши зібрані по справі докази, обґрунтував правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту, та обвинуваченого щодо відсутності вини обвинуваченого, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 186 КК України обґрунтувавши кваліфікуючі ознаки .

Так судом досліджено всі обставини справи: допитаний обвинувачений, потерпіла, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами справи, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження .

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ,обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та пояснив, що потерпіла запросила його працювати в неї на городі. Коли вона була за будинком, він зайшов в будинок та зі столу з пакету взяв гаманець, вийшов з будинку та пішов.
Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні у суді першої інстанції пояснила, що 05.04.2016р. після зими вона вперше прийшла на дачу, побачила підсудного, який шукав роботу. Вона запропонували йому за 50 гривень повиносити з її города каміння. При цьому заборонила йому заходити в будинок. Він погодився, зняв куртку та почав носити каміння. Вона в будинку взяла 50 гривень, якими мала намір розплатитися з підсудним, залишила пакет з грошима на столі та вийшла з будинку.
Потім вона почула, що рипнули двері та підійшла до входу. На порозі будиночку стояв підсудний з її гаманцем в руках. Вона схопилась за гаманець, але він вирвав його з її рук та штовхнув її, від чого вона впала, та побіг. Вона кричала йому услід, щоб хоча б гаманець залишив, але він втік.
Колегія суддів вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 повною мірою доведена поясненнями потерпілої, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи потерпілу суд попередив її про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їй питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в достовірності її показів бо ,пояснення потерпілої є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, навіть при частковому визнанні обвинуваченим своєї вини.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаної у суді потерпілої відсутні.

Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані немає.

Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі і об`єктивну сторону злочинів.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність- безпідставні і необґрунтовані.
Натомість , винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , у скоєнні інкримінованого йому злочину при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду , так, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_9 вказала, що 05.04.2016р. на території її дачного будинку невідомий шляхом ривку заволодів належними їй грошовими коштами (т.1 а.кп.5); згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею дачної ділянки АДРЕСА_2 біля будинку були виявлені капці злочинця,судом з цього приводу зроблено обґрунтований висновок про те, що він поспішав зникнути з місця події, залишивши їх, а не пішов спокійно, як пояснював в судовому засіданні (т.1 а.кп.11-13), згідно протоколу огляду 05.04.2016р. на вул. Кузнецька був затриманий ОСОБА_6 , який видав гроші в сумі 257 гривень (т.1 а.кп.17-18), згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею ділянки місцевості поблизу залізничної колії по вул. Кузнецька ОСОБА_6 вказав місце, куди викинув гаманець, який був виявлений з пенсійним посвідченням в ньому на ім ОСОБА_9 , банківською карткою, пластиковими картками для знижок (т.1 а.с.19-23), вказані речі були оглянуті (т.1 а.кп.38-42 протокол огляду з фототаблицею) та повернуті потерпілій (т.1 а.кп.43 ) про що наявна розписка.
Крім того судом досліджено і матеріали слідчого експерименту - протокол, так при проведенні слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_13 пояснила, що на порозі будинку вона схопилася за гаманець, а підозрюваний вирвав гаманець в неї з рук та штовхнув її . ОСОБА_6 заперечував застосування фізичної сили до потерпілої, пояснивши при цьому, що вона побачила його в той час, коли він виходив з подвір`я дачної ділянки, та кричала йому услід, щоб він віддав гаманець (т.1 а.кп.90-91 ).
Колегія суддів погоджується з висновокм суду, який піддавши аналізу всі докази , не тільки покази потерпілої , письмові докази , але й покази обвинуваченого , який підтверджує той факт, що викрав гроші з будинку , але вказує, що зробив це таємно, що спростовується показами потерпілої та матеріалами справи.При цьому покази потерпілої є стабільними та підтверджуються іншими доказами, а обвинувачений при слідчому експерименті підтверджував той факт, що потерпіла бачила його з викраденим, кричала йому услід про поверненням викраденого.Крім того, обвинувачений залишив на місці злочину взуття, в якому був, що свідчить про те, що він тікав, намагаючись якнайшвидше залишити місце злочину.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те , що його допитували без присутності адвоката, та він не знає, за що він розписувався бо є безграмотним спростовується всіма матеріалами кримінального провадження бо обвинуваченний був забезпечений захистом як під час досудового слідства так і в суді. Так, під час досудового слідстваобвинуваченому було роз`яснено право на захист і йомубув призначений захисник ОСОБА_7 ,при цьому допит ОСОБА_6 проводився завжди в присутності захисника, повідомлення про підозру, клопотання про застосування запобіжного заходу …,розгляд судом клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,проведення слідчого експерименту, ознайомлення з матеріалами справи- все проводилося у присутності захисника (а.кп.77,82- 92т.1).

Судом розглядалася і розглядається справа у присутності захисника, тоб-то як під час досудового слідства так і в суді обвинувачений був забезпечений захистом ,таким чином право на захист обвинуваченого не порушено.

Колегія суддів звертає увагу на те , що версія обвинуваченого про те, що він взяв гаманець у будинку і пішов , у потерпілої не вихватував гаманець і її не штовхав , була перевірена у суді і спростована даними, які були досліджені у судовому засіданні і зазначені судом у вироку ,перевріно було як місце знаходження майна потерпілої, якими хотів заволодіти і заволодів обвинувачений, мотив його злочинної поведінки , характер , спосіб та послідовність вчинюваних обвинуваченим дій і з огляду на ці обставини та їх кримінально- правове знаення , було зроблено судом правильний висновок про наявність в діях обвинуваченого саме ознак відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене повторно, поєднаного з проникненням у житло з чим погоджується і колегія суддів .
Також , колегія суддів враховує і те , що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції.
Щодо покарання , то на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст.ст ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання,призначене покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, з метою виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у повній мірі врахував суспільну небезпечність скоєного злочину, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ,так вчинений обвинуваченим злочин, відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів ,враховано характеристику особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово скоював кримінальні правопорушення ,судимий за крадіжки та грабіж чужого майна, судимості не зняті та не погашені , за місцем реєстрації не проживає, не працює, на обліку в лікаря психіатра не перебуває , перебував на обліку у лікаря- нарколога з жовтня 2008 року з приводу вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, знятий з під нагляду в січня 2011року через відсутність відомостей ,враховано стан здоров`я обвинуваченого, те що він страждає на туберкульоз(т.1 а.кп.62-76, т.2 а.кп 71)
У відповідності зі ст. 66 КК України пом`якшуючих покарання обставин не виявлено. Обтяжуючими Відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів, вчинення злочину щодо особи похилого віку( а.кп 29 т.1).
При цьому, колегія суддів зазначає, що дані про особу обвинуваченого, на які посилається захисник в апеляційній скарзі є характеризуючими ОСОБА_6 даними, які враховано та яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обранні покарання ообвинуваченому та які не є підставою для застосування як мінімального покарання , передбаченого ч.3 ст. 186 КК України так і ст. 69 КК України, та ст. 75 КК України , зважаючи на тяжкість скоеного злочину , особу обвинуваченого та наявність обтяжуючих обставин.

Посилання захисту на часткове відшкодування шкоди також не є таким , що пом`якшує покарання в силу того , що частина викрадених у потерпілої грошей вилучена у обвинуваченого і повернута потерпілій - поліцією( т.1а.кп 17,43).

Враховуючи вище зазначене , колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому покарання не може бути визнане таким, що за своїм видом чи розміром є явно несправедливим.
В той же час , відповідно до ч.5 ст. 72 КК України обвинуваченому зараховується строк попереднього ув`язнення в строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Таким чином, зарахуванню підлягає час попереднього ув`язнення, до набрання чинності вироку. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.
Згідно з матеріалами кримінального провадження судом першої інстанції обвинуваченому за правилами, встановленими ч.5 ст. 72 КК України, зараховано в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 08 квітня 2016 року по 08 лютого 2017 року день винесення вироку -з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок суду першої інстанції оскаржено. Оскільки вирок суду першої інстанції набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за необхідне за правилами, встановленими ч.1 та ч.5 ст. 72 КК України також зарахувати у строк відбування покарання строк перебування обвинуваченого під вартою з наступного дня після винесення вироку до дня набрання вироком законної сили, тобто з 09 лютого 2017 року по 19 квітня 2017 року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.72КК України, 404,405,407КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2017 року щодо ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.186 КК України - залишити без змін.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 - тримання під вартою - залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , також в строк відбуття покарання, строк перебування обвинуваченого під вартою з 09 лютого 2017 року по день набрання вироком законної сили - 19 квітня 2017 року, включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3