Справа № 750/8116/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/460/2017
Категорія - ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0006441, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-27.05.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова за ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

-07.07.2014 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-14.04.2016 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 395, 69 КК України до штрафу у розмірі 3400 грн.

обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисником адвокатом ОСОБА_7 подано в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій вказує на суттєві порушення вимог КПК України, просить вирок скасувати та ухвалити законне рішення.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2017 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ст. 395 КК України до штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 3400 грн., з розстрочкою його виплати по 340 грн. щомісяця протягом 10 місяців визначено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання визначено обчислювати з моменту затримання, тобто, з 07 липня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 07 липня 2016 року по 01 лютого 2017 року включно, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати в сумі 615 грн. 72 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 зазначає, що судом під час ухвалення вироку не дотримано вимог ст. 370 КПК України та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку». Показання свідка ОСОБА_9 містять розбіжності та є сумнівними, а впізнання нею ОСОБА_10 по фотокартці є недопустимим доказом, так як був порушений порядок збирання та використання доказів. Зокрема, свідку ОСОБА_9 , до впізнання ОСОБА_6 по фотокарткам, дільничний ОСОБА_11 показував його фото. Дільничний після затримання ОСОБА_10 не мав жодного відношення до проведення досудового слідства. Допитаний судом свідок ОСОБА_12 вказав, що не може достеменно стверджувати, що злочинець, якого він наздогнав у кущах та обвинувачений ОСОБА_6 одна і таж особа. Згідно показань потерпілої, особа, яка її пограбувала, була твереза, запаху спиртного від неї не було. Разом з тим, свідок ОСОБА_13 зазначив, що вони разом з дільничним вели ОСОБА_10 під руки, тому що останній ледь тримався на ногах. Даний стан підтверджується довідкою з наркодиспансеру. Згідно висновку експерта на сумці потерпілої відбитків рук ОСОБА_10 не виявлено. Також судом першої інстанції було порушено право на захист, оскільки клопотання ОСОБА_10 про допит свідка ОСОБА_14 було задоволено, але не виконано, що є неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений посилається на незаконність судового рішення, необ`єктивність досудового розслідування та порушення вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, показання свідка ОСОБА_9 , які вона давала під час досудового розслідування, містять розбіжності з тими показаннями, які вона надавала суду. Показання свідка ОСОБА_12 є неоднозначними, а саме: він пояснював, що злочинець був блондином, а він має темне волосся; із впевненістю він не може сказати, що затримував саме ОСОБА_15 . Крім того, даного свідка не було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та не приведено до присяги. Звертає увагу, що злочин скоєно в 19-15 год., його затримали в 19-30 год., він знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Тобто, за 15 хвилин він встиг скоїти злочин, напитися та повернутися на місце події. Згідно висновку експерта на сумці потерпілої відбитків його пальців не виявлено. Письмовими показаннями цивільної дружини ОСОБА_16 підтверджується час, коли він залишив будинок, у що був вдягнутий та яку суму коштів мав при собі. На думку апелянта, вказані обставини вказують на його непричетність до скоєння даного злочину.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 07 липня 2016 року, близько 19 години, ОСОБА_6 , знаходячись у під`їзді № 1 будинку № 11 по вул. Шевченка у м. Чернігові у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, шляхом стискання руками шиї та плечей ОСОБА_17 , викрав у останньої дамську сумку білого кольору, яка не має для потерпілої матеріальної цінності з грошовими коштами у сумі 100 грн., 20 доларів США, що станом на 07 липня 2016 року за офіційним курсом НБУ становить 496 грн. 80 коп., мобільним телефоном марки «Леново А 526» вартістю 850 грн., чим заподіяв останній матеріальну шкоду на загальну суму 1446 грн. 80коп.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого, його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України за недоведеністю винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, думку прокурора, яка просила апеляційні скарги залишити без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений вину не визнав та показав, що на момент вчинення злочину він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння і не міг його вчинити. Вважає, що потерпіла та свідок впізнали його по фотознімку лише тому, що дільничний інспектор ОСОБА_11 показував їм його фото. З дільничним у нього давні неприязні відносини. При затриманні йому нанесено 4 удари по ребрах та правій руці вище ліктя, про що заявляв у суді 1 інстанції. Не заперечував, що на той час проживав у знайомого неподалік від будинку, де стався напад на потерпілу. Вказав, що доказом його непричетності може бути висновок експертизи, проведеної за дослідженням піднігтьового вмісту потерпілої, але клопотання з даного приводу в суді першої інстанції він не заявляв.

Проте не дивлячись на не визнання ОСОБА_6 вини його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами у кримінальному провадженні.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_17 в судовому засіданні суду першої інстанції показала, що 07 липня 2016 року, близько 19 год., вона поверталась з роботи додому та зайшла до магазину «ЕКО маркет» біля Красної площі, по вул. Шевченка у м. Чернігові. Біля каси зустріла знайому ОСОБА_18 , яка зацікавилась її сумкою та звернула на неї увагу. Проходячи по вул. Серьожнікова, вона знову зустріла ОСОБА_18 , кілька хвилин з нею перемовилась та пішла додому. Зайшовши у під`їзд будинку АДРЕСА_3 , вона зупинилась біля поштового ящика. В цей час до неї ззаду підбіг молодий чоловік високого зросту, схопив її за шию та почав душити, вимагаючи віддати телефон та висловлюючи погрози зламати шию в разі відмови виконати вимогу. Вона стала вириватися та відбиватися від нього, вони впали на підлогу, після чого нападник зірвав у неї з плеча сумку та побіг з під`їзду. Його обличчя вона не бачила, але це був молодий чоловік високого зросту, худорлявий, у темних джинсах та темній куртці з капюшоном на голові, взутий у нові кросівки з червоною смугою на боковій поверхні підошви. Запаху спиртного вона не чула. Вона вибігла за нападником та стала кричати. У дворі знаходилась таж ОСОБА_18 та інші жінки, які викликали поліцію, а вона побігла у напрямку магазину «Седам» на вул. Родімцева, куди побіг грабіжник. Якийсь незнайомий чоловік намагався затримати нападника, але той втік. Через кілька хвилин до них підійшов чоловік, який повернув її викрадену сумку та залишив номер свого мобільного телефону. При спілкуванні з дільничним їй зателефонував чоловік, що повернув сумку, та повідомив, що бачить зараз нападника в районі магазину «Седам» по вул. Родімцева. Дільничний пішов за вказаною адресою та повернувся з затриманим, який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дільничний ОСОБА_11 запитав у неї про можливих свідків події, а також сфотографував на мобільний затриманого.

Допитана в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 показала, що 07 липня 2016 року після роботи в магазині «ЕКО-маркет» по вул. Шевченка зустріла свою знайому ОСОБА_17 , у якої була гарна жіноча сумка, на що вона похвально відреагувала, та разом пішли додому. Бачила потерпілу з цією ж сумкою, яка вже поверталася додому і зайшла до під`їзду. Попід вікнами будинку в цей час проходив молодий чоловік з короткою зачіскою, якого вона впізнає в обвинуваченому, та в нього на шиї був металевий ланцюжок з хрестиком. На мить відволіклась і не побачила, куди подівся цей чоловік, але за кілька секунд побачила, як з під`їзду вийшов цей чоловік і її увагу привернула сумка в його руках, яку щойно вона бачила у потерпілої. В цей момент почула крик ОСОБА_19 про допомогу, тому кинулась напереріз цьому чоловіку, від якого була на відстані не більше 10 м, однак він утік. Неподалік проходив сусід ОСОБА_12 , який зробив підніжку втікачу, однак він перестрибнув та побіг далі. З під`їзду вибігла потерпіла з криком допомогти спіймати злодія і побігла вслід за ним, але через кілька хвилин повернулась та повідомила, що не наздогнала. Коли вони стояли у дворі, до них невдовзі підійшов молодий чоловік та приніс сумку потерпілої. Пізніше обвинуваченого затримали і вона впізнає в ньому саме того чоловіка, який вибіг з сумкою. Їй показували кілька фото чоловіків і на одній з них вона впізнала затриманого, як особу, схожу на ту, що вчинила напад на потерпілу.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що він знаходився в салоні автомобіля на вул. Родімцева у м. Чернігові та почувши крик про допомогу, побачив, як поміж нього пробіг високий молодий чоловік у темній куртці, за яким гналися дві жінки. Він також кинувся наздоганяти, біг за ним метрів 150, але спочатку втратив втікача з виду, а потім помітив його лежачим у кущах. Цей чоловік був схожий на того, що втікав, він був у синіх штанах, можливо джинсах, білому светрі, поверх якого висів товстий срібний ланцюжок з хрестиком. Не може стверджувати, чи перебував на той час чоловік у стані алкогольного сп`яніння. Той просив його відпустити, на що він наказав йому повернути чужі речі і чоловік показав на сумку, яка лежала в 3-х метрах від нього. Він забрав її та повернув жінці, та взяла його номер мобільного телефону. Хвилин через 30 він знаходився біля магазину «Седам» на вул. Родімцева, що неподалік від місця, де він почав гнатися за злочинцем, де пив пиво. Позаду себе почув голос чоловіка, який просив у нього закурити. Повернувшись, він побачив чоловіка, який був дуже схожий на того, що втікав від нього та у якого він забрав сумку. Він був схоже вдягнутий, поверх кофти чи светра виднівся масивний срібний ланцюжок, на обличчі були свіжі подряпини. При цьому чоловік на вигляд був сильно п`яний. Він зателефонував до потерпілої, у неї в цей час був дільничний інспектор, і невдовзі удвох з ним вони затримали цього чоловіка, яким виявився обвинувачений. При затриманні ОСОБА_6 опору не чинив, лише поцікавився, за що його затримують.

В судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , інспектори патрульної поліції, повідомили, що на маршруті патрулювання 07 липня 2016 року у вечірній час отримали виклик та прибули до дільничного відділку на вул. Шневченка, 9 у м. Чернігові на допомогу дільничному інспектору, який затримав громадянина, підозрюваного у грабежі. Окрім дільничного та підозрюваного на дільниці були присутні чоловік та жінка, яка стверджувала, що саме цей затриманий чоловік її пограбував. Опору затриманий спочатку не чинив, але потім почав проявляти агресію, став погрожувати дільничному інспектору, не виконував його законних вимог, у зв`язку з чим до нього було застосовано наручники. Також інспектор ОСОБА_21 повідомив, що жінка, яка впізнала у обвинуваченому грабіжника, також наголошувала, що подряпини на обличчі затриманому заподіяла, скоріш за все, вона під час захисту від нападу у під`їзді будинку.

Наведені свідчення потерпілої та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

За зазначених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про наявність суперечностей у показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 . Незначні суперечності в них пояснюються індивідуальним сприйняттям подій, що відбувались та значним проміжком часу, що пройшов з моменту вчинення кримінального правопорушення та не впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого. Крім того, показання свідка ОСОБА_12 про те, що злочинець був блондином пояснюється тим, що згідно пред`явленого фото ОСОБА_6 останній стрижений наголо, тому свідку у сутінках могло вважатися, що чоловік має світле волосся. Тому твердження обвинуваченого в цій частині колегія суддів не приймає до уваги.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.07.2016 року, підставою затримання ОСОБА_6 зазначено виявлення безпосередньо після злочину сукупності очевидних ознак на тілі, одязі чи місці вчинення злочину, а також свідчень очевидців та потерпілої про вчинення цією особою злочину (а.п.131-132).

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.07.2016 року, потерпілою зазначені обставини його вчинення та очевидець злочину ОСОБА_12 (а.п. 121).

Протоколами огляду місця події від 07.07.2016 року та 08.07.2016 року, якими зафіксовано місце злочину та обставини його вчинення, що відповідають свідченням потерпілої (а.п. 122- 123).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.07.2016 року, свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_6 як особу, що зізналась у викраденні майна потерпілої, та яку він наздогнав у районі вул. Родімцева у м. Чернігові 07.07.2016 року (127-129).

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 11.07.2016 року, за яким свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_6 як особу, що 07.07.2016 року, близько 19 год. 10 хв., проходила неподалік будинку № 11 по вул. Шевченка у м. Чернігові з жіночою сумкою, що належить потерпілій (а.п. 138-140).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками належним та допустимим доказом, оскільки під час проведення вказаних слідчих дій були дотримані вимоги ст. ст. 228, 223 КПК України, а доводи апелянтів в цій частині вважає необґрунтованими.

Твердження обвинуваченого про застосування дільничним інспектором відносно нього фізичного насильства не підтверджується матеріалами провадження. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи № 684 від 08.07.2016 року, дійсно в обвинуваченого зафіксовано тілесні ушкодження у вигляді саден шиї та правого променево-запясткового суглобу, синців обох верхніх кінцівок, котрі належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я, які могли виникнути 07.07.2016 року (а.п. 185-186), однак потерпіла стверджувала, що під час її пограбування могла заподіяти тілесні ушкодження на тілі обвинуваченого. Свідок Антип заперечував нанесення останньому тілесних ушкоджень, а про допит дільничного клопотання сторони не заявляли.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинуваченим не заявлялось клопотання про відібрання зразків піднігтьового вмісту потерпілої для проведення судової експертизи з метою встановлення належності виявлених елементів ОСОБА_6 , чи саме потерпіла наносила йому тілесні ушкодження, тому, з врахуванням вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, твердження сторони захисту в цій частині безпідставне.

При наведених доказах, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у відкритому викраденні чужого майна, поєднаного із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини та його показання про непричетність до інкримінованого злочину суд першої інстанції вірно розцінив як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Твердження апелянтів про те, що грабіжник під час нападу був тверезий, а при його затриманні через короткий проміжок часу перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки ОСОБА_6 не заперечував, що протягом дня неодноразово вживав спиртне, а потерпіла і свідок зазначали, що запаху спиртного від нього не чули та у категоричній формі не стверджували, що той був в тверезому стані.

Доводи обвинуваченого та його захисника про непричетність ОСОБА_6 до вказаного злочину, так як висновком судової трасологічної експертизи № 2080 від 18.08.2016 року на поверхні жіночої сумки білого кольору слідів рук останнього не виявлено, апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки згідно даного висновку встановити належність слідів обвинуваченому не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю слідів рук на поверхні об`єкта дослідження.

Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатись на них. Тому посилання обвинуваченого на письмові показання цивільної дружини ОСОБА_16 щодо часу залишення будинку, зазначення одягу, в який він одягнутий та наявності у нього певної суми коштів колегія суддів не приймає до уваги як доказ.

Згідно журналу судового засідання від 24.01.2017 року (а.п. 189) та технічного запису даного засідання, допит свідка ОСОБА_12 судом першої інстанції проведено з дотриманням вимог КПК України, зокрема, зазначений свідок був приведений судом до присяги та попереджений про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань. Тому доводи обвинуваченого в цій частині колегія суддів вважає необґрунтованими.

На думку колегії суддів під час провадження в суді першої інстанції право обвинуваченого на захист порушено не було, зокрема, в частині не виконання клопотання про допит свідка ОСОБА_14 , який на неодноразові виклики суду в судові засідання не з`являвся. Підстави, з яких викликався вказаний свідок до суду не є вагомими та такими, що впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність або спростування його вини. Тому, на думку колегії суддів, судом першої інстанції, в сукупності з іншими доказами, які підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, обґрунтовано постановлено ухвалу про продовження розгляду провадження за відсутності свідка ОСОБА_14 та такі дії суду не свідчать про неповноту судового розгляду.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставину, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що його пом`якшує, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини та злочини проти власності, за місцем реєстрації характеризується негативно, обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ч. 3 ст. 72 КК України в частині самостійного виконання вироку Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2016 року щодо нього, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

В порядку ч.2 ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає необхідним додатково зарахувати ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 лютого 2017 року по 16 травня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2017 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України, додатково зарахувати ОСОБА_6 , на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02 лютого 2017 року по 16 травня 2017 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4