АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001716 від 12.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на корпоративні права юридичної особи, а саме на частку номінальною вартістю 500.00 грн., що становить 0,0032% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить ОСОБА_6 (адреса засновника: АДРЕСА_1 ); на частку номінальною вартістю 15 299 500.00 грн., що становить 99,9968% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить КОМПАНІЇ АТ «КАРЕЙМЕЙ ФАЙНЕНС» (адреса засновника: ІСТ 53 РОУД СТРІТ, МАРБЕЛЛА, ММГ ПРИМІЩЕННЯ, 2 ПОВЕРХ, М. ПАНАМА, ПАНАМА).

Заборонено державному реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника Товариств з обмеженою відповідальністю «Корістер», ідентифікаційний код 40747508.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, представник власника майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2016 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, погодився з доводами слідчого про те, що вказані корпоративні права є речовими доказами у справі, однак аналізуючи норму статті 98 КПК України, речовими доказами у кримінальному провадженні мають бути перш за все матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості і т.і., тобто, на думку апелянта, корпоративні права, не можуть бути речовим доказом за своєю правовою природою, оскільки вони не є матеріальними об`єктами (речами), які містять сліди злочину та не є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні. Крім того, не відповідають дійсності доводи слідчого, з якими погодився і слідчий суддя стосовно того, що при невжитті заходів забезпечення кримінального провадження шляхом арешту корпоративних прав призведе до невідворотних наслідків, які в подальшому стануть перешкодою для об`єктивного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також унеможливлять повернення майна його законному власнику. Однак, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань забезпечується збирання, накопичення, обробка, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи. Таким чином, всі дії, які вчиняються з корпоративними правами відображаються та зберігаються у вказаному реєстрі, що підтверджує необґрунтованість вжиття заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді збереження речових доказів шляхом накладення арешту на корпоративні права ТОВ «Корістер». Окрім цього, як зазначає апелянт, клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки в ньому відсутні посилання на докази, як відсутні і відповідні докази, якими слідчий обґрунтовує своє клопотання. Оскаржувана ухвала міститься у собі лише припущення слідчого, яким не надано належної оцінки з точки зору їх обґрунтованості нормам чинного законодавства України з підтвердженням належними доказами.

Також, враховуючи, що розгляд клопотання проводився без повідомлення власників майна, в порядку ст. 172 КПК України, оскаржувана ухвала апелянтом отримана лише 06.02.2017 року, то строк на апеляційне оскарження, відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, апелянтом не пропущено.

Заслухавши доповідь судді, думку власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи, що ухвалу від 19.12.2016 року було постановлено без повідомлення власника майна, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.
Що стосується безпосередньо поданої апеляційної скарги, то колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів справи, в провадженні прокуратури м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001716 від 12.08.2015, за фактом заволодіння керуючим партнером одного із підприємств, що здійснює свою господарську діяльність в аграрній сфері, шляхом обману та зловживання довірою належною іншому партнеру часткою майна в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
19.12.2016 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на корпоративні права юридичної особи частку номінальною вартістю 500.00 грн., що становить 0,0032% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить ОСОБА_6 (адреса засновника: АДРЕСА_1 ); на частку номінальною вартістю 15 299 500.00 грн., що становить 99,9968% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить КОМПАНІЇ АТ «КАРЕЙМЕЙ ФАЙНЕНС» (адреса засновника: ІСТ 53 РОУД СТРІТ, МАРБЕЛЛА, ММГ ПРИМІЩЕННЯ, 2 ПОВЕРХ, М. ПАНАМА, ПАНАМА), посилаючись на те, що вказане мано відповідає критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

19.12.2016 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане у клопотанні слідчого майно може бути втрачене, передано, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Посилання апелянта на те, що арештоване майно не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, на думку колегії суддів, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами судового провадження.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, наклав арешт на майно, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Поновитивласнику майна ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001716 від 12.08.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та накладено арешт на корпоративні права юридичної особи, а саме на частку номінальною вартістю 500.00 грн., що становить 0,0032% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить ОСОБА_6 (адреса засновника: АДРЕСА_1 ); на частку номінальною вартістю 15 299 500.00 грн., що становить 99,9968% статутного капіталу ТОВ «КОРІСТЕР» (), місцезнаходження: 01042, м. Київ, Печерський район, пров. Новопечерський, 19/3, корпус 1, кімната 2, яка належить КОМПАНІЇ АТ «КАРЕЙМЕЙ ФАЙНЕНС» (адреса засновника: ІСТ 53 РОУД СТРІТ, МАРБЕЛЛА, ММГ ПРИМІЩЕННЯ, 2 ПОВЕРХ, М. ПАНАМА, ПАНАМА), із забороною державному реєстратору здійснювати державну реєстрацію змін до установчих документів, а також змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань щодо зміни учасника Товариств з обмеженою відповідальністю «Корістер», ідентифікаційний код 40747508 залишити без змін, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1089/2017 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1