Справа № 308/2856/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 червня 2017 року м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИВ:
15 березня 2017 року захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання.

Клопотання мотивоване тим, що 12.07.2016 року Ужгородським міськрайонним судом було постановлено вирок, яким ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнено від відбування з випробуванням, з іспитовим строком один рік. На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_3 покладено такі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Згідно з пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Злочин, передбачений ч.1 ст.263 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 , є злочином середньої тяжкості та не є тяжким або особливо тяжким. ОСОБА_3 має неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким не виповнилося 18 років та щодо яких він батьківських прав не позбавлений.

Враховуючи дані обставини, захисник вважає, що ОСОБА_3 підпадає під дію п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року №1185-VII і щодо нього можливе застосування амністії та звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву, згідно якої просить не розглядати його клопотання про застосування амністії.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча про час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Виконання Закону України «Про амністію у 2014 році», тобто вирішення питання про застосування амністії, відповідно до ст.9 цього Закону покладено на суд, який згідно із ч.1 зазначеної статті вирішує це питання за ініціативою прокурора, органу або установи виконання покарань, а також ініціативою обвинуваченого (підсудного) чи засудженого, його захисників чи законних представників.

Згідно положень ст.539 КПК України для розгляду клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, у судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Засуджений ОСОБА_3 , в інтересах якого адвокатом ОСОБА_4 до суду подано клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання, вказане клопотання не підтримує, про що свідчить його заява від 07.06.2017 року.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, в тому числі і принцип аналогії закону.

Статтею 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» визначено, що застосування амністії не допускається, якщо обвинувачений (підсудний) або засуджений заперечує проти цього.

Положеннями КПК України не врегульовано наслідки відмови особи від поданого ним клопотання про застосування амністії або залишення без розгляду. Водночас, враховуючи, що використання громадянином його прав, наданих чинним законодавством України, у тому числі прав, передбачених КПК України, є його правом, а не обов`язком, який реалізовується ним на його власний розсуд, відмова від поданого клопотання або залишення без розгляду за його клопотанням не призводить до порушення прав та інтересів заявника, гарантованих Конституцією України та міжнародними договорами України, та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Враховуючи, що застосування амністії допускається лише якщо засуджений не заперечує проти цього, приймаючи до уваги, що засуджений ОСОБА_3 не підтримує своє клопотання про застосування до нього амністії, суд приходить до висновку, що клопотання слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст.9, 372, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнення від відбування покарання залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1