Справа № 554/134/17
ВИРОК

Іменем України

Дата документу 03.02.2017

Справа № 554/134/17-к
Провадження № 1-кп/554/124/2017
3 лютого 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0004936 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, вдівця, водія СТВ «Центр», не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :
27 листопада 2016 року, близько 20 год., обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , діючи умисно, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, проник на територію домогосподарства, що належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні потерпілого ОСОБА_6 , звідки таємно викрав належні останньому дві секції металевого паркану (одна довжиною 4,0 м висотою 0,7 м, інша довжиною 2,0 м вистою 0,68 м), який знаходився в дворі господарства, спричинивши йому матеріального збитку на загальну суму 388,84 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зазначивши при цьому, що збитки завдані злочином ним відшкодовані шляхом вилучення у нього викраденого майна. Зазначив, що поштовхом до скоєння злочину послужило відсутність у нього коштів для забезпечення власного існування.

Факт викрадення його майна за обставин, викладених вище та спричинення майнової шкоди, зазначеної в обвинувальному акті, підтвердив під час допиту в суді потерпілий, який у вирішенні питання про призначення покарання, покладався на розсуд суду.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникнення у сховище.

Суд вважає невірною кваліфікацію дій обвинуваченого органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України за такою кваліфікуючою ознакою як проникнення у житло, оскільки територія домогосподарства не є житлом.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» «Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комкора, тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо).

Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо).

Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища, тощо.

Оцінюючи дії обвинуваченого, який проник на огорожену територію, де зберігається майно поза спеціальним сховищем, з метою крадіжки, то суд кваліфікує його дії як проникнення у сховище.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданих збитків шляхом повернення вкраденого.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив злочин та притягується до кримінальної відповідальності, визнав свою вину у вчиненні злочину і щиро розкаявся у цьому, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, характеристику його особи і вважає за можливе призначити йому основне покарання відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи, що обвинувачений усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому і своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, запевнив суд у своїх намірах вести в подальшому законослухняний спосіб життя та не вчинювати правопорушень, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України з покладенням на нього обовязків відповідно до статті 76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальних витрат по справі немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому основне покарання з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому, - повернути йому ж.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1