Справа №585/720/17 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/315/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних справах
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 585/720/17 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 року, якою ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- захисник засудженого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення за період з 22.02.2003 по 05.04.2005 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, оскільки закон не передбачає жодних обмежень для застосування ст.72 КК України до осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, дана норма закону поширюється на всі види покарання. Крім того, відбуття певного строку покарання особами, засудженими до довічного позбавлення волі, дає право на поліпшення умов тримання та право на помилування;

- засуджений ОСОБА_12 посилаючись на аналогічні обставини також просить скасувати ухвалу суду і постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення за період з 22.03.2003 по 05.04.2005 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

20.02.2017 до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_10 про зарахування йому в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2017 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Своє рішення суд вмотивував тим, що правила ч.5 ст.72 КК України не розповсюджуються на осіб, яким призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили скасувати ухвалу суду, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги як захисника ОСОБА_11 , так і засудженого ОСОБА_10 задоволенню не підлягають з таких підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 звернувся до міськрайонного суду з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за вироком Апеляційного суду м. Києва від 16.07.2004, яким він був засуджений за п.п. «а», «е» ст.93, ч.3 ст.142 КК України (1960 р.), п.п.1, 6 і 13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.2 ст.263, ч.1 ст.309, ч.3 ст.353, ч.3 ст.357, ч.1 ст.358 і ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що правила ч.5 ст.72 КК України розповсюджуються лише на осіб, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк, в той час як ОСОБА_10 був засуджений до довічного позбавлення волі.

Такі висновки суду, на думку колегії суддів, є обґрунтованими та відповідають вимогам кримінального закону.

Так, згідно ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.51 КК України до осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема: п.11) позбавлення волі на певний строк; п.12) довічне позбавлення волі. При цьому, кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст.ст.63 і 64 цього Кодексу) та виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання, як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

В той же час, положення ч.5 ст.72 КК України вказують на строковий вимір покарання, яке підлягає перерахунку, а тому положення цієї статті до покарання у виді довічного позбавлення волі не застосовується, оскільки воно не має строкового виміру.

Крім того, в ч.5 ст.72 КК України зазначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення відбувається тоді, коли особа засуджена до покарання у виді позбавлення волі. У разі ж призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування відбувається шляхом переведення визначеного відповідно до пункту 1 цієї частини строку позбавлення волі в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті, вимоги якої також не поширюються на осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.

Колегія суддів враховує і позицію Верховного Суду України у справі № 5-16кс11 від 12.09.2011, згідно якої покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарання і відповідно від нього не можна відрахувати дві третини при призначенні покарання за злочин, у разі якщо його санкцією встановлено покарання у виді довічного позбавлення волі, як це передбачено ч.3 ст.68 КК України, що також вказує на те, що в розумінні ч.5 ст.72 КК України покарання у виді позбавлення волі як строковий вид покарання та довічне позбавлення волі є окремими видами покарань, яке не має строкового виміру, і до якого положення Загальної частини КК України, які містять кількісні критерії, не застосовуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника та засудженого про те, що відбуття певного строку покарання особами, засудженими до довічного позбавлення волі, дає право на поліпшення умов тримання та право на помилування, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки в даному випадку відмова у зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк призначеного покарання ніяким чином не впливає на права засудженого, які передбачені КВК України та гарантовані Положенням про порядок здійснення помилування.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 28 лютого 2017 відносно ОСОБА_13 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4