АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1151/17 Справа № 189/171/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 ,

- ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції на вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Просяна, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 1, 3 ст. 185 КК України,

Учасники судового провадження :

прокурор - ОСОБА_7 ,

потерпіла - ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Покровського районого суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року, ОСОБА_6 визнано виним: за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів призначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбуття покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки, за покладенням обов`язків передбачених п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Прийнято рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Прокурор, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції не погодившись з вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року подав апеляційну скаргу.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом і викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні злочину і правильність кваліфікації його діяння, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити. Вказує на неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та просить виключити потрійне призначення покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, а також застосувати ст. 72 КК України, вважати засудженим ОСОБА_6 за вчинення ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги мотивує тим, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за таких обставин: 06.09.2016 р. близько 09.00 години, перебуваючи на території домоволодіння ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , а саме у приміщенні (ангару), зі згоди останнього, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, навмисно, таємно, здійснив крадіжку латунного радіатора до автомобіля ГАЗ-53, вартістю 583,80 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 2443,80 гривень.

Крім того, 25 січня 2017 року близько 20.00 год. ОСОБА_6 проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного на праві приватної власності ОСОБА_10 , де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з кімнати зазначеного приміщення здійснив крадіжку майна, а саме: - нового чавунного казана ємкістю 5 л., вартістю 90 (дев`яносто) гривень, нового чавунного гусятника з кришкою об`ємом 3 л., вартістю 150 (сто п`ятдесят) гривень, нову алюмінієву миску ємкістю 5 л., вартістю 155 (сто п`ятдесят п`ять) гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 395 (триста дев`яносто п`ять) гривень.

В подальшому, 09.12.2016 року близько 12.00 години, ОСОБА_6 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_8 , умисно, таємно, повторно здійснив крадіжку пилососа марки «SAMSUNG VCC4131S37/XEV, вартістю 565 гривень, водяного електронасоса марки «БЦПЭ 0,5-25У», вартістю 737 гривень, бензопили марки «Раtriot», вартістю 1104,00 гривень, чавунної кришки до плити твердого опалення, вартістю 430 гривень. Після цього, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальні збитки на загальну суму 2836,00 гривень.

Також, ОСОБА_6 , 09.01.2017 року близько 02.00 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_10 , де проник всередину приміщення літньої кухні, що розташоване на території вище вказаного домоволодіння, де умисно, таємно, повторно, здійснив крадіжку однотипових конфорок до газової плити, в загальній кількості 6 штук, загальною вартістю 60 гривень та алюмінієвої каструлі об`ємом 30 літрів, вартістю 325 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 385 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 11.02.2017 р. близько 17.00 години перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибув до домоволодіння належного останньому та розташованому по АДРЕСА_3 , де без відому та дозволу власника житла ОСОБА_11 , умисно, незаконно, , проник до житлового будинку потерпілого ОСОБА_11 за вище вказаною адресою, де знаходився протягом 30 хвилин, та покинув його після прибуття в будинок сина власника домоволодіння ОСОБА_12 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 порушив конституційне право потерпілого ОСОБА_11 на недоторканність його житла, гарантоване ст. 30 Конституції України, статтею 12 «Загальної декларації прав людини» та статтею 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод».

В ході апеляційного розгляду потерпіла не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Прокурор, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників які приймали участь в ході апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів за вказаних у вироку обставин, а також щодо кримінально-правової кваліфікації його дій, учасниками кримінального провадження не оспорюються сторонами, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Що стосується тверджень прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність то вони заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України).

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у абз. 2 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину, їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

Відповідно до ст. 33 КК України та роз`яснень, які містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів (ст. 70 КК України) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За цими ж правилами призначається покарання і в разі вчинення особою діянь, частина яких кваліфікується як закінчений злочин, а решта - як готування до злочину чи замах на нього. За окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК України, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Крім того, судом не застосовано положення ст. 72 КК України при складанні покарань за ст. 185 КК України та ст. 162 КК України за сукупністю злочинів.

Вищезазначене призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме: неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, при вказаних обставинах, колегія суддів знаходить пістави для зміни вироку щодо обвинуваченого в частині призначення покарання, а тому доводи прокурора обгрунтовані та вмотивовані та апеляційна скарга підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справі у суді першої інстанції задовольнити.
Вирок Покровського районного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2017 року змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 .

Вважати засудженим ОСОБА_6 за вчинення ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 162 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. У відповідності до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

_____________ ____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4