УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у місті Києві

клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ДМ» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000022 від 08 лютого 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України,

ВСТАНОВИВ :

09 червня 2017 року директор ТОВ «СК ДМ» ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року накладено арешт на рахунки ТОВ «СК ДМ», відкриті в Харківському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 351533), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , в частині видатку грошових коштів.

Однак, клопотання старшого слідчого з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 про арешт майна, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва було розглянуте з порушенням вимог ч.1, 2 ст.172 КПК України, а саме без повідомлення власника зазначеного у клопотанні майна, що як наслідок потягло істотне порушення його прав, позбавило можливості надати докази та заперечення щодо наявності підстав для накладення арешту на майно. Крім того, кримінальне провадження № 0000022 від 08 лютого 2017 року, не здійснюється щодо ТОВ «СК ДМ», воно не є учасником кримінального провадження, посадовим особам ТОВ «СК ДМ» підозру не оголошували, за час проведення досудового розслідування не було встановлено факту заподіяння шкоди, яка у подальшому була підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Товариство «СК ДМ» не має жодного відношення до підприємств відносно яких здійснюється кримінальне провадження, а тому не наведено жодних даних, які б свідчили про те, що арештоване майно набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення, чи є доходом від нього, або є таким, на яке було спрямоване кримінальне правопорушення. Разом з тим, 29 березня 2017 року старшим слідчим з ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000022 від 08 лютого 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України, у зв`язку з відсутністю в діяннях ряду СГД, у тому числі ТОВ «СК ДМ» складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України. Водночас, директор ТОВ «СК ДМ» стверджує про те, що накладення арешту на рахунки підприємства перешкоджає здійсненню господарської діяльності товариства, що тягне за собою банкрутство підприємства та у своїй сукупності свідчить про те, що потреба для накладення арешту на банківські рахунки відпала.

Представник ТОВ «СК ДМ» в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії клопотань встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала клопотання до суду не з`явилась, тому з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність представника ТОВ «СК ДМ».

Старший слідчий в ОВС другого відділу розслідування кримінальних проваджень СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 , за клопотанням якого було накладено арешт на майно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, причин неявки слідчому судді повідомлено не було, а тому враховуючи передбачені ч.2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності слідчого.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, вважає, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч.2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року накладено арешт на рахунки ТОВ «СК ДМ», відкриті в Харківському ГРУ ПАТ КБ «ПриватБанк» (МФО 351533), а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 .

Разом з тим, заявником, при зверненні до слідчого судді з зазначеним клопотанням, не долучено відповідної копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, на підставі якої було накладено арешт саме на рахунки ТОВ «СК ДМ». Разом з тим, до матеріалів клопотання долучено копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року про арешт банківського рахунку ТОВ «Мега Старт». Не надано такої копії ухвали слідчого судді і в судовому засіданні, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити факт накладення арешту на майно, підстави та мету застосування такого арешту, перелік майна та заборони, які накладені на таке майно.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що заявник у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, а отже й не довів слідчому судді той факт, що потреба для накладення арешту на банківські рахунки відпала, в тому числі і не підтвердив процесуальну актуальність даного клопотання, не долучив до матеріалів клопотання відповідну ухвалу про накладення арешту на майно, слідчим суддею не встановлено будь-яких нових обставин та доводів, яких не існувало на час накладення арешту на майно вказане в клопотанні, за яких би на даний час відпала потреба у застосуванні вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження або арешт накладено необґрунтовано, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ :

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ДМ» про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року, у кримінальному провадженні № 0000022 від 08 лютого 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.209, ч.3 ст.212 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_1