Ухвала
іменем україни

1 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

виправданого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002, за обвинуваченням
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

за касаційною скаргою прокурорів, які брали участь в розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Визнано ОСОБА_7 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 111 КК України та виправдано його за цією статтею за відсутністю в діянні складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 скасовано, а кримінальне провадження в частині засудження останнього за ч. 1 ст. 114-1 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, закрито за відсутністю в діянні складу злочину. В решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурори, посилаючись на неправильне застосування судами закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого засудженим та його особі внаслідок м`якості, просять судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вважають вирок районного суду щодо ОСОБА_7 в частині виправдання останнього за ч. 1 ст. 111 КК України та призначення покарання за ч. 1 ст. 114-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України незаконним та необґрунтованим, постановленим за порушенням вимог ст. 370, ч. 3 ст. 374 КПК України. Посилання районного суду у вироку та апеляційного в ухвалі про відсутність в діях засудженого складу злочинів передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 114-1 КК України вважають передчасним. Вказують на порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону під час дослідження доказів кримінального провадження, а саме зазначають про порушення апеляційним судом принципу безпосередності. Так, як зазначено в касаційній скарзі прокурорами, судом апеляційної інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо дослідженні в судовому засіданні звукозапису судового засідання районного суду в частині допиту обвинуваченого ОСОБА_7 та всіх свідків, а також всіх протоколів за результатами проведення негласних слідчих дій, а також всіх документів, які були долучені стороною обвинувачення в суді першої інстанції до кримінального провадження. В порушення вимог ст.ст. 23, 27 КПК України прийшовши до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, безпосередньо не дослідивши показання свідків, надав цим показанням протилежну оцінку ніж ту, яку дав цим доказам суд першої інстанції. Зазначають про порушення апеляційним судом вимог процесуального закону при вирішення питання про відвід судді ОСОБА_8 . Також вказують, що в порушення вимог ст. 419 КПК України апеляційний суд не дослідив докази сторони обвинувачення, не спростував доводів апеляційних скарг прокурорів та не зазначив в ухвалі підстав, з яких апеляційні скарги сторони обвинувачення визнано необґрунтованими.

Судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений вчинив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період. Злочин вчинено за наступних обставин.

Так ОСОБА_7 , будучи виключеним у 2006 році з військового обліку за віком, маючи намір перешкоджати законній діяльності Збройних Сил України та діяльності інших військових формувань в особливий період, який триває з моменту набрання чинності Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, тобто з березня 2014 року по даний час, 17 січня 2015 року після затвердження Верховною Радою України Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 15 січня 2015 року № 113-VIII під час чергової хвилі часткової мобілізації, оголошеної в особливий період, яка розпочалась 20 січня 2015 року, розмістив в Інтернеті у відеохостингу «YouTube» на особистій сторінці « ОСОБА_9 » відеозвернення до Президента України під назвою «Інтернет-акція: « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». У вказаному зверненні ОСОБА_7 безпідставно представився журналістом каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та публічно закликав «всіх адекватних людей» відмовитись від мобілізації як такої, що оголошена всупереч чинному законодавству України. Зазначене відеозвернення, у якому шляхом неправдивого висвітлення фактів ОСОБА_7 наголошено потенційним мобілізованим на незаконності мобілізації, що не відповідає дійсності, та невиправданому братовбивстві у громадянській війні на Сході України, отримало значну кількість переглядів в Інтернеті та набуло поширення серед співвітчизників.

Після розміщення вказаного відеозвернення на відеохостингу «YouTube», ОСОБА_7 надав ряд інтерв`ю з даного приводу засобам масової інформації України та Російської Федерації.

Зокрема, з використанням можливостей Інтернету, 22 січня 2015 року на прохання російських журналістів взяв безпосередню участь у програмі «Время покажет» російського телеканалу «Первый канал», де було використано матеріали його відеозвернення до Президента України «Я відмовляюся від мобілізації» та яке він прокоментував особисто, підтвердивши свої попередні публічні заклики до відмови від мобілізації, а також охарактеризував події, що відбуваються на сході України, як громадянську війну.

Також він взяв участь у передачі «Прямим текстом» під назвою «Мобілізація і всі тривоги, пов`язані з нею» на телеканалі « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що вийшла в ефір ІНФОРМАЦІЯ_5 , де підтвердив власну позицію щодо публічного заклику до відмови від мобілізації та вказав, що розмістив на своїх сторінках в Інтернеті зразки заяв про відмову від мобілізації для їх поширення та використання серед співвітчизників.

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи ІСТЕ СБ України № 19/1 від 6 лютого 2015 року у тексті стенограми відеоролику «Інтернет-акція: «Я відмовляюся від мобілізації», цілком усвідомлюючи кримінальну відповідальність, передбачену чинним законодавством України, ОСОБА_7 закликає українців, як опосередковано через особистий приклад, так і безпосередньо відмовлятися від мобілізації. Згадані заклики до відмови від мобілізації є однією із форм перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в частині здійснення ними своєї головної функції оборони держави. Разом з цим, у тексті стенограми відеоролику передачі «Время покажет» також міститься його заклик до відмови від мобілізації, оснований на цілковитому усвідомленні кримінальної відповідальності, передбаченої чинним законодавством України за вчинення таких дій. Такий заклик до відмови від мобілізації є однією із форм перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в частині здійснення ними своєї головної функції оборони держави.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду обороноздатності України, що виразилось в наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому за наступних обставин.

Так, у період травня червня 2014 року, ОСОБА_7 , будучи на той час позаштатним кореспондентом каналу «112 Україна» в м. Івано-Франківськ, виїжджав у зону проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, де знімав репортажі про добровольчий український батальйон «Айдар», у яких показував діяльність вказаного підрозділу в зоні бойових дій. У вказаний період часу він також неодноразово перебував на території, яка контролюється представниками самопроголошених «Луганської Народної Республіки» («ЛНР») та «Донецької Народної Республіки» («ДНР»), де від невстановлених представників «ЛНР» отримав акредитацію (пропуск) як кореспондент телеканалу «112 Україна».

Надалі, ОСОБА_7 , будучи єдиним акредитованим «ЛНР» представником українських ЗМІ, ІНФОРМАЦІЯ_6 розмістив на відеохостингу «YouTube» в мережі Інтернет відеоролик під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », у якому необґрунтовано та безпідставно звинуватив українських військових у вбивстві мирного населення поблизу Луганської ОДА та назвав представників ополчення «ЛНР» та «ДНР» «військовими» та «героями».

Після повернення з зони АТО, в кінці червня 2014 року, ОСОБА_7 дав інтерв`ю каналу « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та 13 липня 2014 російському каналу « ІНФОРМАЦІЯ_8 » з приводу його перебування у м. Луганськ, в ході яких у черговий раз безпідставно звинуватив українських військових у вбивстві мирного населення, відзначив та вихваляв високу дисципліну місцевих ополченців «ЛНР», їх мотивацію, а також заперечив присутність чеченців між ними.

З метою надання допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 12 листопада 2014 року, діючи на прохання представника іноземної організації журналіста російського каналу « ІНФОРМАЦІЯ_9 », використовуючи власний аккаунт « ОСОБА_9 » в соціальній мережі «Facebook» передав користувачу профілю « ОСОБА_10 » особисті дані щодо командира 5-го батальйону ІНФОРМАЦІЯ_10 та його номер мобільного телефону, без згоди останнього. В подальшому, особа, яка представилась продюсером російського телеканалу «Первый канал» ОСОБА_11 , намагалась отримати інтерв`ю у командира вказаного батальйону з приводу конфліктної ситуації, яка склалась навколо зазначеного підрозділу ЗС України та щодо його особистого «переслідування» з боку правоохоронних органів держави.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи на шкоду обороноздатності України, ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_7 розмістив в мережі Інтернет у відеохостингу «YouTube» на особистій сторінці « ОСОБА_9 » відеозвернення до Президента України під назвою «Інтернет-акція: « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх злочинних дій, публічно закликав «всіх адекватних людей» відмовитись від мобілізації як такої, що оголошена всупереч чинному законодавству та назвав бойові дії на території України громадянською війною. Разом з цим, він зазначив, що російських військ на Сході України «майже не має», а з українською армією воюють місцеві ополченці.

Вказані матеріали тут же були використані російським інтернет-виданням « ІНФОРМАЦІЯ_12 » (публікація « ІНФОРМАЦІЯ_13 ») та інформаційною агенцією так званої «ДНР» «Новости Донецкой Республики» (публікація « ІНФОРМАЦІЯ_14 ») у здійсненні підривної діяльності проти України. Так, інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_12 » на своїй сторінці зазначило, що «український журналіст ОСОБА_7 ініціював акцію «Я відмовляюсь від мобілізації», а інформаційна агенція «Новости Донецкой Республики» висвітлила вказане відеозвернення як публічну відмову від мобілізації українського журналіста, який раніше закликав припинити громадянську війну.

22 січня 2015 року ОСОБА_7 , усвідомивши свою популярність серед ЗМІ Російської Федерації у зв`язку з публічними закликами до відмови від мобілізації та отримавши від них запрошення на телепередачі, перебуваючи у м. Львів, з ініціативи представників іноземної організації - російських журналістів, з метою проведення підривної діяльності проти України, за допомогою Інтернету взяв участь у передачі «Время покажет» російського телеканалу «Первый канал» (російська державна телекомпанія ВАТ «Первый канал» (ОАО «Первый канал») - 51% акцій належить Російській Федерації), де було частково продемонстровано матеріали відеозвернення ОСОБА_7 до Президента України «Я відмовляюся від мобілізації» і зміст яких він підтвердив особисто. Також, під час передачі її учасники звинувачували центральні органи влади України у «знищенні мирного населення на Донбасі» та ескалації військового конфлікту у вказаному регіоні, а відеозвернення та позицію ОСОБА_7 висвітлили як підтвердження своїх слів.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 січня 2015 року ОСОБА_7 як особа, яка публічно виступила проти оголошеної мобілізації в Україні, на запрошення та за оплату російської сторони авіарейсом Київ-Москва вилетів до Російської Федерації, де того ж дня у студії телеканалу «Россия 1» (загальноросійський державний телеканал, одноосібний власник - « ІНФОРМАЦІЯ_15 » (ВГТРК) Російська Федерація) брав участь у прямому ефірі програми «Специальный корреспондент», що носила антиукраїнський характер, оскільки окремі її учасники звинувачували українську владу у свідомому знищенні українського населення під час бойових дій та заперечували присутність російських військ на Донбасі.

Надалі ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Івано-Франківськ, з ініціативи російської сторони та за допомогою Інтернету 25 січня 2015 року взяв участь у програмі «Центральное телевидение» російського телеканалу «НТВ» (російська телекомпанія ВАТ «Телекомпанія НТВ», власник «Газпром-Медіа»), в якій використано матеріали відеозвернення ОСОБА_7 до Президента України «Я відмовляюся від мобілізації». Коментуючи в ефірі вказане відеозвернення, ОСОБА_7 в черговий раз наголосив потенційним мобілізованим, що можливо їм доведеться вбивати таких самих українців, які живуть в іншому кінці України.

Також, 24 січня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи в м. Москва, надаючи допомогу представникам іноземної організації в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду її обороноздатності, за обіцяну матеріальну винагороду, отримав завдання від журналіста російського каналу « ІНФОРМАЦІЯ_16 » про підготовку репортажів з участю тих жителів с.Черемхів Коломийського району Івано-Франківської області, які висловлюються проти мобілізації та не бажають йти воювати. В подальшому, 25 січня 2015 року від вказаного представника іноземної організації ОСОБА_7 отримав інші завдання на підготовку репортажів аналогічного характеру в м. Івано-Франківськ та спільно з останнім визначив спосіб приховання виконаної в майбутньому роботи на замовлення каналу « ІНФОРМАЦІЯ_16 ». Зокрема, з представником вказаної іноземної організації ОСОБА_7 було обумовлено, що замовні репортажі протестного характеру він буде готувати нібито з власної ініціативи, а не на замовлення російського каналу, і умисно розмістить їх на відеохостингу «YouTube» з наданням дозволу на їх використання необмеженому колу користувачів.

Після досягнутих домовленостей, 01 лютого 2015 року ОСОБА_7 , надаючи допомогу представнику іноземної організації журналісту каналу « ІНФОРМАЦІЯ_16 » у проведенні підривної діяльності проти України, на виконання раніше отриманого завдання, виїхав до обумовлених населених пунктів с. Черемхів та с. Коршів Коломийського району, де у присутності представника іноземного телерадіоканалу « ІНФОРМАЦІЯ_17 » (Німеччина) намагався отримати у місцевих жителів інтерв`ю щодо відмови їх від мобілізації та небажання брати участь у бойових діях на сході України.

Крім цього, 28 січня 2015 року ОСОБА_7 , надаючи допомогу представнику іноземної організації в проведенні підривної діяльності проти України, на шкоду її обороноздатності, а саме кореспонденту російського телеканалу «Звезда» (власник - ІНФОРМАЦІЯ_18 ) на прохання останнього надав номер телефону невстановленого громадянина України на ім`я ОСОБА_12 , який проживає у м. Москва, та який, з його слів, міг надати коментар з приводу своєї відмови від мобілізації або вказати інших осіб з числа громадян України, які висловлюються проти мобілізації та, на той час, перебувають на роботі у м. Москва.

Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою - агресором» №129-19 від 27 січня 2015 року Російська Федерація визнана в Україні державою-агресором.

Відповідно до висновку судово-лінгвістичної експертизи ІСТЕ СБ України №19/1 від 6 лютого 2015 року у тексті стенограми відеоролику «Інтернет-акція: «Я відмовляюся від мобілізації», цілком усвідомлюючи кримінальну відповідальність, передбачену чинним законодавством України, ОСОБА_7 закликає українців як опосередковано через особистий приклад, так і безпосередньо, відмовлятися від мобілізації. Згадані заклики до відмови від мобілізації об`єктивно є однією з форм підривної діяльності проти України на шкоду її обороноздатності у сучасних умовах.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу частково, просила оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати в зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, думку виправданого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду крім іншого має бути зазначено суть апеляції, мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положень закону яким він керувався, та докладні мотиви прийнятого рішення. Ухвала суду апеляційної інстанції поряд з іншим повинна містити зміст вироку суду першої інстанції, короткий виклад вимог апеляційної скарги, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положень закону, якими він керувався, прийняте рішення по суті вимог апеляційної скарги, які статті порушено та в чому саме полягають ці порушення або необґрунтованість вироку. При залишенні апеляції без задоволення в ухвалі мають бути зазначені підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Проте, як убачається з матеріалів справи, апеляційним судом при розгляді даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та винесенні ухвали не було дотримано вимог вказаної норми кримінального процесуального закону.

Як вбачається з апеляційної скарги прокурорів, в ній порушувалось питання про необґрунтованість виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 111 КК України, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та винесенні обвинувального вироку. При цьому прокурори посилалися на неповне та поверхневе дослідження доказів, і заявляли клопотання про повторне їх дослідження.

Апеляційний суд відмовив в повторному дослідженні доказів та належним чином не розглянув і не спростував усіх зазначених у скарзі доводів.

Виходячи з такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження доказів (п. 16 ч. 1 ст. 7, ст. 23 КПК України), апеляційний суд не вправі давати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо доказів, наданих стороною обвинувачення й захисту, не було безпосередньо досліджено під час апеляційного перегляду кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , апеляційний суд не дотримався зазначених вимог кримінального процесуального закону, які істотно порушив.

Апеляційний суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 114-1 КК є недоведеним, пославшись при цьому на показання самого виправданого, який вважав, що його дії з поширення інформації про незаконність мобілізації були пов`язані з реалізацією його права на свободу слова, а обвинувачення висунуте ОСОБА_7 в частині перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період не є конкретним, оскільки на думку апеляційного суду органи досудового розслідування не вказали якій саме законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період перешкоджав обвинувачений.

Між тим, судом апеляційної інстанції безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання сторони обвинувачення щодо дослідженні в судовому засіданні доказів, в тому числі і звукозапису судового засідання районного суду в частині допиту обвинуваченого ОСОБА_7 та всіх свідків.

Прийшовши до висновку про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, апеляційний суд безпосередньо не дослідив показання свідків, і надав цим показанням протилежну оцінку ніж ту, яку дав цим доказам суд першої інстанції.

Разом з тим Верховний суд України в своїй постанові від 21 січня 2016 року у справі № 5-249кс15 зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України, підлягає скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів, висновок апеляційного суду про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період є передчасним, адже рішення цього суду про скасування обвинувального вироку в частині обвинувачення засудженого за ч. 1 ст. 114-1 КК України та закриття кримінального провадження у цій частині ухвалено з істотним порушенням кримінального процесуального закону, що могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати вказівки касаційного суду, ретельно перевірити доводи, наведені в скарзі прокурорів, безпосередньо дослідити необхідні докази, у сукупності проаналізувати їх і постановити законне й обґрунтоване рішення, навівши докладні мотиви його ухвалення.

У зв`язку з тим, що рішення апеляційної інстанції скасовується з процесуальних підстав, колегія суддів звертає увагу апеляційного суду, що всі інші доводи скарги прокурорів слід перевірити при новому апеляційному розгляді.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурорів, які брали участь в розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2