154/1388/17
1-кп/154/121/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000046 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новосілка, Черняхівського району, Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, освіта середня спеціальна, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2015 року Черняхівським РВК Житомирської області ОСОБА_4 призвано на військову службу до Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2016 № 198 солдат ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду старшого навідника протитанкового взводу 1 механізованого батальйону.

Будучи військовослужбовцем за контрактом ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний був неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Указами Президента України від 1 березня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України» від 2 березня 2014 року «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України та «Про часткову мобілізацію» від 14 січня 2015 року Збройні Сили України приведені у повну бойову готовність, а в державі оголошено часткову мобілізацію.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Однак, ОСОБА_4 у порушення вимог ст. ст. 17,65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 17, 30, 37, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби без дозволу командира о 08.00 годині 29.11.2016 року самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та у період з 08.00 години 29.11.2016 року по 14.00 годину 28.04.2017 року був відсутній на службі без поважних причин понад один місяць.

28.04.2017 року ОСОБА_4 о 14.00 год. добровільно прибув до розташування військової прокуратури Луцького гарнізону, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд суворо не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Дії обвинуваченого, котрі виразились у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних на те причин тривалістю понад один місяць кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Суд приходить до висновку, що крім обставин, що пом`якшують покарання, наявні також обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого.

До таких обставин суд відносить вчинення ним вперше кримінального правопорушення, наявність в обвинуваченого постійного місця проживання, сім`ї, участь в антитерористичній операції, а також відсутність жодних суттєвих негативних наслідків від вчиненого.

Враховуючи наявність вищезазначених пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин які обтяжують покарання та обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку, про наявність підстав для застосування до нього ст. 69 КК України, призначивши покарання більш м`якого виду, ніж передбачено в санкції ч. 3 ст. 407 КК України - у виді штрафу.

Суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України буде необхідним, достатнім і відповідати основній меті покарання - виправлення засудженого та запобіганню ним вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1