Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3602/16-к
Провадження №: 1-кп/332/316/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2016 р.м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Заводського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0004097 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей немає, без постійного місця проживання, раніше судимий:

- 23.06.2016 року Заводським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 120 годин громадських робіт,-

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2016 року за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України засуджений до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили.

29.07.2016 року ОСОБА_5 був поставлений на обліку Заводському МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області, 31.08.2016 року був ознайомлений інспектором кримінально виконавчої інспекції з порядком та умовами відбування покарання.

Однак в період часу з 02.09.2016 року по теперішній час ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний виконувати покарання у виді 120 годин громадьких робіт, систематично порушуючи порядок та умови відбування даного виду покарання, будучи попереджений 31.08.2016 року про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт за ст.389 КК України, до виконання громадських робіт не приступив, а продовжував ухилятися від відбування призначеного судом покарання.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт особою, засудженого до цього покарання.

31 жовтня 2016 року між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.389 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.2 ст.389 КК України у вигляді арешту строком 1 місяць та на підставі ст.71 КК України з урахуванням вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 23.06.2016 року остаточно призначено покарання у вигляді 1 місяця 15 днів арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про визнання винуватості між ним та обвинуваченим, думку обвинуваченого, який просить затвердити зазначену угоду про визнання винуватості, думку захисника, який проти затвердження угоди не заперечує, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Заводському районному суду м. Запоріжжя.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просить вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ст. 474 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Захисник проти затвердження угоди не заперечував, зазначив, що угода укладена у його присутності, відповідає вимогам КК України та КПК України.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 31 жовтня 2016 року по кримінальному провадженні №0004097 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити узгоджене покарання у вигляді арешту строком на один місяць.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України по правилам призначення покарання за сукупністю вироків, за правилами ст.72 КК України, приєднати перераховане в порядку п.1 ч.1 ст.72 КК України невідбуте покарання за вироком Заводського районного суду міста Запоріжжя від 23.06.2016 року, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання один місяць п`ятнадцять днів арешту.

Строк покарання відраховувати з дня фактичного затримання ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався та клопотання про його обрання до набуття чинності вироку прокурором не заявлялось.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1