Справа № 343/2061/16-к
Провадження № 11-кп/779/42/2017
Категорія ч.2 ст.186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 січня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника

Долинського ВК №118 ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську справу за апеляційну скаргу (далі АС) прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_10 , на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2016 року про задоволення заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задовольненно заяву засудженого ОСОБА_9 , про його умовно-дострокове звільнення від подальшого покарання на невідбутий термін 11місяців 4 дні.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений Дурнота відбув 2/3 частини покарання за вироком та за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Зі змісту АС прокурора вбачається, що суд при винесенні вище зазначеного рішення не взяв до уваги фактичні дані, які могли істотно вплинути на його висновки, тому суд безпідставно застосував щодо ОСОБА_9 положення ст.81 Кримінального кодексу України (далі КК).

Просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви засудженого Дурноти про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , та представника Долинської ВК №118 ОСОБА_7 , які підтримали доводи поданої АС та просять ухвалу Долинського районного суду від 05 грудня 2016 року скасувати; пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 , які заперечили доводи поданої АС прокурора, вважають ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, просять залишити її без змін; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС прокурора, колегія суддів приходить до висновку, що її слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи в повній мірі не дотримався таких вимог закону.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_9 востаннє засуджений вироком Бориславського міського суду Львівської області від 09 липня 2013 року, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 186 ч. 2, 395 КК, та призначено йому покарання за ст. 186 ч. 2 КК у виді 4 років позбавлення волі, за ст. 395 КК у виді 3 місяців арешту. Згідно зі ст. 70 ч. 1 КК призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК, враховуючи вирок Бориславського міського суду Львівської області від 07 липня 2010 року, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 28 січня 2016 року у строк покарання ОСОБА_9 зараховано строк попереднього ув`язнення у Львівському слідчому ізоляторі № 19 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 09.07.2013 р. до 08.08.2013 р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15 липня 2016 року ОСОБА_9 замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 25 днів позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеженні волі.

Ухвалою Долинського районного суду від 08 вересня 2016 року засудженому ОСОБА_9 у строк покарання за правилами ст. 72 КК зараховано час слідування його під вартою до Долинського ВЦ №118 з 15.07.2016 р. по 16.08.2016 р. з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 засуджений за вчинення тяжкого злочину. Фактично відбута частина терміну покарання становить 3 роки 6 місяців 26 днів, 2/3 частини терміну покарання - 10 вересня 2016 року, фактично невідбута частина терміну покарання засудженого ОСОБА_9 станом на 05 грудня 2016 року становить 11 місяців 4 дні.

З характеристики на засудженого від 30.11.2016 року (а.с.21) вбачається, що 16 серпня 2016 року прибув в Долинський виправний центр №118. З вересня місяця працевлаштований у котельні установи, переведений на дільницю МПП "Таля".

На даний час працевлаштований у банно-пральному комплексі. Не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладалися, заохочення не оголошувались. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком "Фізкультура і спорт".

Представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 в судовому засіданні місцевого суду вказав, що засуджений ОСОБА_9 не довів своє виправлення своєю працею.

Сам по собі факт працевлаштування засудженого в установах відбування покарання не свідчить про його виправлення.

Одночасно, судом при постановленні ухвали не взято до уваги факт наявності суперечностей засудженого із службовими особами Долинського ВЦ №118, у зв`язку із чим останній змінював місця роботи, що не може свідчити про сумлінну поведінку.

Крім того, судом не дано оцінку, обставинам з приводу того, що 27.09.2016 року комісією Долинського ВЦ № 118 відмовлено ОСОБА_9 в застосуванні ст. 81 КК, як такому що не довів свого виправлення.

Також, поза увагою суду залишилось те, що відбування покарання засудженим ОСОБА_9 в Долинському ВЦ №118 є нетривалим, а час недостатнім для належного вивчення його особи, поведінки та відношення до скоєних ним злочинів.

Крім того, суд не дослідив матеріалів особової справи ОСОБА_9 щодо його сумлінної поведінки і ставлення до праці в процесі відбування покарання, що необхідно для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання.

Верховний Суд України у пункті 17 постанови Пленуму від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким» вказав, що при судовому розгляді такого клопотання суди повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, інших учасників, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та інше.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку про задоволення заяви про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання, оскільки зазначені вимоги закону та вказівки Верховного Суду України порушено, не було досліджено доказів, які в даному випадку повинні бути досліджені, а докази, на які суд послався у своїй ухвалі, не були ним безпосередньо досліджені, тому ухвала суду не може вважатись такою, що відповідає вимогам закону і відповідно підлягає скасуванню.

Покликання прокурора про те, що суд при задоволенні заяви засудженого не взяв до уваги те, що відповідно до ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК) визначено порядок дострокового звільнення від відбування покарання, а саме даною нормою визначено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством, є необґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.1 ст. 539 КПК, питання які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб установа або органів у випадках встановлених законом.

Таким чином, згідно вимог чинного КПК, який прийнятий пізніше за КВК, засуджений ОСОБА_9 має право особисто звернутися до суду з клопотанням про його умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

З огляду на наведене, при не дослідженні місцевим судом зазначених обставин, суд апеляційної інстанції не вправі підміняти суд першої інстанції та ухвалити своє рішення, а тому матеріали клопотання необхідно направити в той же суд, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції, під час якого врахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419, 537, 539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 05 грудня 2016 року про задоволення заяви засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2