Справа № 675/631/17
Провадження № 1-кп/675/45/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2017 р. м.Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Ізяслав кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.08.2015 року за №0000356, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ріпки Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 19.05.2015 року з метою власного збагачення, попередньо домовився зі ОСОБА_6 про вчинення крадіжки майна з господарства ОСОБА_4 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Того ж дня, близько 21 години, з метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_7 спільно зі ОСОБА_6 , будучи об`єднаними між собою єдиним злочинним умислом на вчинення крадіжки, попередньо взявши з собою штикову лопату, підійшов до господарства ОСОБА_4 . Переконавшись у відсутності власника господарства та сторонніх осіб, не проникаючи на його територію, ОСОБА_5 спільно зі ОСОБА_6 за допомогою штикової лопати викопав із землі металевий стовпчик, який слугував частиною огорожі господарства. Надалі, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом, направленим на викрадення майна ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_6 умисно, таємно викрав вказаний металевий стовпчик та заховав його неподалік місця скоєння злочину в чагарниках. Після цього, домовившись про крадіжку ще одного подібного стовпчика з огорожі господарства ОСОБА_4 , покинув місце події.

Надалі, ОСОБА_5 спільно зі ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на викрадення майна ОСОБА_4 , 20.05.2015 року близько 22 години, попередньо взявши з собою штикову лопату, повернувся до господарства ОСОБА_4 . Переконавшись у відсутності власника господарства та сторонніх осіб, не проникаючи на його територію, ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 за допомогою штикової лопати викопав із землі ще один металевий стовпчик, який також слугував частиною огорожі господарства. Зазначений металевий стовпчик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заховали в чагарники до попередньо викраденого.

Таким чином, ОСОБА_5 спільно зі ОСОБА_6 , діючи в рамках єдиного злочинного умислу, викрав з огорожі господарства ОСОБА_4 два металевих стовпчики загальною вартістю 300 гривень, чим спричинив йому матеріальну шкоду на вказану суму.

21.05.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , забравши з чагарників викрадені два металевих стовпчики з огорожі, кінною повозкою відвезли їх в м.Іязслав, де продали ОСОБА_8 за 300 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними та протиправними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до постанов про виділення окремих матеріалів з кримінального провадження від 31.07.2015 року та про приєднання до провадження окремих матеріалів, виділених з іншого кримінального провадження від 01.08.2015 року, виділено окремі матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000242 від 03.06.2015 року, які стосувались вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та приєднано зазначені матеріали до кримінального провадження №0000356 від 01.08.2015 року, в зв`язку із відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання.

Кримінальне провадження №0000242 від 03.06.2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні в період часу з 19 по 20 травня 2015 року за попередньою змовою з ОСОБА_5 крадіжки двох металевих стовпчиків огорожі з господарства ОСОБА_4 в с.Ріпки Ізяславського району було розглянуто Ізяславським районним судом Хмельницької області та винесено 06.10.2015 року вирок, який набрав законної сили 06.11.2015 року. Відповідно до зазначеного вироку ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено покарання 1 рік обмеження волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

28 лютого 2017 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про примирення на таких умовах:

-підозрюваний ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєні відносно потерпілого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за встановлених обставин;

-потерпілий ОСОБА_4 підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

-сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України;

-сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Судом встановлено, що обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та просив затвердити угоду. Вказав, що завдана йому шкода незаконними діями ОСОБА_5 повністю відшкодована останнім.

Прокурор вважає за можливе затвердити угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст.469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч.7 ст.474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, мало місце. Розмір нанесеної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням становить 300 гривень. А тому зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до ст.12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 винен у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Що стосується особи обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання. В той же час, відповідно до довідки, виданої 10.06.2015 року №49 Ріпківською сільською радою Ізяславського району, ОСОБА_5 характеризується з негативної сторони. Проте в судовому засіданні обвинувачений вказав, що на даний час проживає постійно в м.Ізяславі, з часу видачі вказаної довідки повністю змінився.

Із врахуванням всіх обставин справи, а саме розміру нанесеної шкоди потерпілому, особи обвинуваченого, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.1 ст.475 Кримінального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.314, 368-371, 373-375, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладену 28 лютого 2017 року.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік та з покладенням на нього відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1