Провадження № 11-кп/780/714/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 11 20.06.2017

УХВАЛА
Іменем України
20 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Трибухи Літинського району Вінницької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів,-
В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнано винним у зґвалтуванні малолітньої за наступних обставин:

18 липня 2016 року ОСОБА_7 близько 16 години прийшов до помешкання свого товариша ОСОБА_9 по АДРЕСА_3 , де на той час знаходились мати ОСОБА_9 ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_9 ОСОБА_11 та малолітня ОСОБА_12 , 2006 року народження, з якими він проводив дозвілля, очікуючи на ОСОБА_9 з роботи. Близько 20 годин ОСОБА_12 вийшла з будинку додому. ОСОБА_7 , маючи намір вчинити статеві зносини з малолітньою, також вийшов з будинку та наздогнав її на території школи. Діючи умисно, усвідомлюючи, що ОСОБА_12 є малолітньою, що було помітно з її зовнішнього вигляду, а саме, із зросту, статури та дитячих рис обличчя, через що ОСОБА_7 міг і повинен був передбачити, що ОСОБА_12 не досягла статевої зрілості, він, з метою задоволення статевої пристрасті, користуючись безпорадним станом останньої, у зв`язку з її малолітством, взяв за руку останню та завів в приміщення шкільного туалету, де вступив в статевий акт природним шляхом з малолітньою.

На вказаний вирок захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , просить змінити вирок з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та невідповідності тяжкості покарання особі обвинуваченого, та просить пом`якшити покарання ОСОБА_7 , призначивши йому покарання у вигляді 10 років позбавлення волі.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання зазначив про відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, проте, судом не зазначено, які саме обставини і як вплинули на призначення покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Захисник зазначає, що під час судового розгляду обвинувачений скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України та не давав проти себе покази, проте, під час перегляду відеозапису слідчого експерименту з ОСОБА_7 члени судової колегії та учасники судового засідання могли бачити відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, яке останній публічно висловив, зокрема: вину у вчиненому визнав повністю, щиросердечно розкаявся, публічно засудив свій вчинок. Також, обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину. Зазначені обставини не враховані судом першої інстанції як такі, що на підставі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 .

Апелянт звертає увагу, що дії обвинуваченого не спричинили тяжких наслідків для психологічного чи фізичного стану потерпілої.

Крім того, на думку захисника, не надано оцінки таким характеризуючим обставинам, як те, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується по місцю проживання посередньо, але не негативно. Також, не надано оцінку судово-психіатричній експертизі №296 від 20.07.2016, відповідно до якої ОСОБА_7 , хоча і міг під час скоєння інкримінованих йому дій та може у даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, проте страждав під час скоєння злочину і страждає в даний час на легку розумову відсталість олігофренію в ступені легкої дебільності, з емоційно-вольовою нестійкістю. Вище вказане, на думку захисника, є підставою для зміни вироку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у зґвалтуванні малолітньої, тобто, у статевих зносин із використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненому щодо малолітньої, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами. Обставини вчинення злочину та юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152КК України, в апеляційній скарзі не оскаржується, у звязку із чим не переглядаються колегією суддів, відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається із матеріалів провадження, суд у вироку зазначив, що злочин, вчинений ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України - відноситься до особливо тяжких злочинів. Обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання негативних характеристик не має. Згідно висновку експерта №296 від 20.07.2016 ОСОБА_7 під час скоєння інкримінованих йому дій та в даний час страждає на легку розумову відсталість (олігофренію в ступені легкої дебільності) з емоційно - вольовою нестійкістю, під час скоєння інкримінованих дій міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Вказані обставини досліджені судом першої інстанції та враховані під час обрання покарання ОСОБА_7 . Також, судом першої інстанції встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України. Такі обставини не встановлено і під час апеляційного розгляду.
Доводи захисника про існування пом`якшуючих обставин, передбачених ст. 66 КК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Також, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги захисника, та не можуть вплинути на пом`якшення покарання ОСОБА_7 , - не настання тяжких наслідків психічному та фізичному здоров`ю малолітньої потерпілої.
Наведене свідчить, що покарання, призначене ОСОБА_7 , відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу винного і є необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а тому, колегія суддів погоджується з мірою покарання, призначеного ОСОБА_7 судом першої інстанції за ч. 4 ст. 152 КК України, яке відповідає засадам кримінального провадження.
Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у звязку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч.4 ст.152 КК України без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий:
Судді: