Категорія:ч.1 ст.146, ч.3 ст.187 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000907 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою освітою, непрацюючий, раніше неодноразово судимий:

-18.08.2004 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.185 ч.3 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України встановлено іспитовий строк на 1 рік;
- 06.09.2005 року Апеляційним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;
- 07.10.2005 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.ст.297, 70 ч.4 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі, 26.11.2008 року звільнений умовно-достроково на 10 місяців 9 днів;
- 11.06.2009 року Ківерцівський районним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 5-ти років позбавлення волі, ухвалою Верховного суду України від 15.07.2010 року перекваліфіковано зі ст.186 ч.2 КК України на ст.ст.190 ч.2, 71 КК України до 3-х років 4 місяці позбавлення волі, 21.06.2012 року звільнений по відбуттю покарання;
- 14.02.2014 року Рожищенський районним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 186 ч.3, 129 ч.1, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
- 18.11.2013 року Рожищенським районним судом Волинської області за ст.ст.186 ч.2, 186 ч.3, 129 ч.1, 185 ч.3, 190 ч.2, 70 КК України до 5-ти років позбавлення волі;
- 15.05.2014 року Млинівським районним судом Рівненської області за ст.ст.185 ч.3, 70 ч.4 КК України до 5-ти років позбавлення волі, 08.09.2016 року звільнений по відбуттю покарання.засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі;

засуджений за ч.1 ст.146 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі;

за ч.3 ст.187 КК України на 8 (вісім) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_9 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 (шість) місяців, з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 03 жовтня 2016 року.
Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_9 , термін перебування під вартою, в період з 03 жовтня 2016 року до вступу даного вироку в законну силу, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком вирішено долю речових доказів, судових витрат та цивільний позов.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд,
ВСТАНОВИВ:
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 в період часу з 02 жовтня по 03 жовтня 2016 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на дачному масиві «Воротнів» Луцького району, діючи умисно, з корисливих мотивів, керуючись злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном незаконно проник на територію приватної дачної ділянки № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , де вчинив напад на останню, поєднаний із насильством, небезпечним для її життя і здоров`я, заподіявши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого відкрито заволодів належним ОСОБА_7 мобільним телефоном марки «Нокіа 215 DS». В подальшому обвинувачений ОСОБА_9 , керуючись єдиним злочинним умислом, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, проник у дачний будинок, належний потерпілій ОСОБА_7 , куди попередньо заштовхав потерпілу, де погрожуючи їй застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я в момент нападу, яке потерпіла сприймала реально, відкрито заволодів її золотими сережками, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4497,50 грн..
Він же, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, проник на територію земельної ділянки АДРЕСА_2 , де вчинив розбійний напад на потерпілу ОСОБА_7 , після чого всупереч волі потерпілої, заштовхав її у дачний будинок АДРЕСА_2 , де погрожуючи їй заподіянням тілесних ушкоджень, унеможливив її вільне пересування та вихід з будинку, де утримував ОСОБА_7 проти її волі з 02.10.2016 року по 03.10.2016 року, чим незаконно позбавив її волі.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини та кваліфікацію своїх дій, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим. Посилається на те, що вину у вчиненому він визнав повністю. Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 прохає пом`якшити йому покарання.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 прохає апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора та потерпілу ОСОБА_7 , які заперечили проти апеляційної скарги та просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, за які його засуджено, ґрунтується на об`єктивно досліджених доказах, які всебічно і повно перевірені судом з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст. 146, ч.3 ст.187 КК України ніким не оспорюється, а тому в порядку ст. 404 КПК України в цій частині висновки суду в апеляційному порядку не перевіряються.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про призначення йому надто суворого покарання є безпідставними.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції урахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, а саме те, що обвинувачений повністю визнав вину, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно.

Крім того враховано, що обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, вчинив нові злочини через незначний проміжок часу з моменту звільнення з місць позбавлення волі, не працює, не має постійного джерела доходу, збитки потерпілій не відшкодував, яка в свою чергу наполягала на призначені суворого покарання, злочини вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Врахувавши усі обставини по кримінальному провадженню, в тому числі й ті, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 суд, реалізувавши принципи законності, справедливості та обґрунтованості, призначив ОСОБА_9 покарання в межах санкції статтей, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, яке за розміром є ближче до мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.187 КК України.

Доводи обвинуваченого, які наведені в апеляційній скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів, підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання немає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції, які б тягнули за собою безумовне скасування судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПУ України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 квітня 2017 року відносно нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді