Пр. № 1-кп/521/218/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця с. Підгірне, Раманського району, Воронежської області, РФ; працюючого в ТОВ «Мобілочка» продавцем; одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 09.06.2015 року діючи з прямим умислом з метою придбання для особистого вживання наркотичних засобів придбав шляхом перерахування 400 гривень на банківську карту невстановленої особи два шприци з речовиною, яка містила наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон , загальним кількісним вмістом 0,043 грами, які знаходилися під лавкою біля відділені ПАТ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Щорса,125/1 та зберігав їх при собі.

В цей же день, приблизно о 13 години ОСОБА_4 перевіз вказаний наркотичний засіб на автомобілі «ВАЗ-21061», держномер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 до будинку АДРЕСА_2 , де в період часу з 15 годин 30 хвилин до 16 годин 10 хвилин під час огляду місця події вказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено.

У судовому засіданні обвинувачений свою провину визнав повністю та від пояснень відмовився. У скоєному кається.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України (матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів, та процесуальних витрат). При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

-обвинувачений не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідки від 22.10.2015, 23.10.2015, 19.10.2015 року), не має судимостей в порядку ст. 89 КК України (вимога від 19.01.2016 року), після скоєння вказаного злочину, 07.08.2015 року та 12.08.2015 року скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки (копія вироку від 14 липня 2016 року).

-речові докази передано в камеру зберігання речових доказів НДКЕЦ МВС України (постанова від 30.11.2016 року, довідка);

-вартість судових витрат становить 2 304 гривні (довідка НДЕКЦ);

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обвинувальним актом не встановлено обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, а суд відповідно до ст. 337 КПК України позбавлений можливості самостійно відшукувати вказані обставини.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчиненого злочину згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; особу винного, а саме те, що він вважається раніше не судимим в порядку ст. 89 КК України; його вік - 36 років та соціальне положення працевлаштований, одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ходу судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжує покарання та вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України у вигляді штрафу.

З урахуванням вимог ч.4 ст. 70 КК України суд вважає за необхідне визначити остаточне покарання шляхом повного складання призначених покарань.

З урахуванням поведінки обвинуваченого під час судового розгляду справи (явка в судові засідання) та призначеного покарання суд вважає за можливе запобіжний заход не обирати.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне майно, яке вилучене з обігу - знищити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доході громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання по сукупності злочинів, шляхом повного складання призначених покарань п`ять років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на три роки та штраф в розмірі 850 гривен, які складанню не підлягають та виконуються самостійно.

Речові докази, а саме майно, яке вилучене з обігу - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 2 304 гривні.

Запобіжний заход не обирати.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1