Провадження № 1-кп/761/412/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року м.Київ Колегія суддів Шевченківського районного суду м.Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого Богданова, потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , Безбаха, Висоцького, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , Берус, Малінченко, Зоріної, Шорохова, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , Кавун, Криворот, Пруднікової, Осадцевої, Мікрюкової, Маркеєва, Шостак, Щербина, захисника Нікітіна, обвинуваченого ОСОБА_14 , розглянувши матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001238 від 04 листопада 2015 року),

В С Т А Н О В И Л А:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_14 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважаючи, що справа підсудна Шевченківському районному суду м.Києва, при проведенні досудового розслідування виконані всі вимоги КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_15 та потерпілі вважають за можливе призначити справу до судового розгляду, при цьому потерпілі Головченко, ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 пояснили, що вони під час досудового розслідування та під час попереднього судового розгляду подавали цивільні позови.

Захисник вважає за необхідне повернути акт прокурору, оскільки за зазначеною справою, яка розглядалась за КПК 1960 року, справу було повернуто на додаткове розслідування, проте слідчим та прокурором не були виконані вказівки суду.

Обвинувачений також вважає, що акт необхідно повернути прокурору, оскільки акт не відповідає вимогам закону, із обвинувачення незрозуміло яким способом вчинялись дії, у якій спосіб, також не зазначено час та місце вчинення правопорушення.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного: відповідно до ст..314 ч.3 КПК України під час підготовчого судового розгляду суд має прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо акт не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до вимог ст..291 ч.4 КПК України до обвинувального акту додаються в тому числі і цивільні позови, якщо вони були пред`явлені під час досудового розслідування. Як пояснили в судовому засіданні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 подавали цивільні позови, проте до акту, який надійшов до суду, доданий тільки один цивільний позов, поданий ОСОБА_28 .

Крім того, відповідно до вимог ст..291 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості про кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по-батькові, дата і місце народження, громадянство), проте в порушення зазначеної норми в акті не зазначені місце народження потерпілих та їх громадянство.

Крім того, відповідно до вимог ст..291 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

На підставі ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, за результатами якого, у разі визнання особи винуватою, мотивувальна частина вироку має містити, як на тому наголошується в п.2 ч.3 ст.374 КПК України, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення та статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Проте, відповідно до обвинувачення, спочатку слідчий зазначає, що «після призначення на посаду Голови правління … у ОСОБА_14 в жовтні 2007 року … з невстановленими особами, виник спільний злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами вкладників кредитної спілки» (а.с.46), «… ОСОБА_14 , будучи службовою особою, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, зловживаючи своїм службовим становищем заволодів грошовими коштами…» (а.с.47), проте в подальшому в резолютивній частині обвинувачення слідчим зазначено, що ОСОБА_14 «умисно, шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, вчинив розтрату грошових коштів вкладників».

Формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені вимоги національного закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у своїх рішеннях.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії"). При цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п.3 ст.6 Конвенції.

Таким чином обвинувальний акт містить в собі такі протиріччя, що позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.314-315 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд.

Судді: