Справа №592/2255/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/233/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" квітня 2017 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Холмське Абінського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, українця, із середньою освітою, розлученого, тимчасово не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

26 листопада 2015 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 в якій він не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах наголошує на незаконності вироку суду у зв`язку з допущеним судом неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. З огляду на це просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, за яким ОСОБА_8 призначити покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2015 року, яким ОСОБА_8 засуджено до покарання у виді 850 грн. штрафу, просить виконувати самостійно.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:

за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 05 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 у строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення .

Покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 850 грн. штрафу, визначено виконувати самостійно.

Стягнуто із ОСОБА_8 за проведення експертиз на користь держави 914,4 грн. процесуальних витрат.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор ОСОБА_9 вказує на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не застосував закон який підлягає застосуванню, а саме ст.71 КК України, оскільки той 26 листопада 2015 року вироком Зарічного районного суду м. Суми був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу, при цьому призначену суму штрафу ОСОБА_8 не сплатив та вчинив повторні кримінальні правопорушення у період виконання вказаного вироку, а тому,при призначенні нового покарання необхідно застосовувати вимоги ст. 71 КК України, тобто призначення покарання за сукупністю вироків, що на думку прокурора залишилось поза увагою місцевого суду.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Як встановив суд першої інстанції, 20 лютого 2016 року у період часу з 12 год. 33 хв. по 13 год. 02 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні магазину «Сільпо» № 210, розташованого в АДРЕСА_3 , і у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, реалізуючі такий намір ОСОБА_8 з торгових полиць магазину взяв два тюбики зубної пасти вартістю 91 грн. 59 коп. кожний, один флакон шампуню вартістю 83 грн. 99 коп. та один флакон шампуню вартістю 91 грн. 69 коп.і , діючи таємно та повторно, сховав при собі та намагався пройти до виходу, однак був зупинений охороною вказаного магазину у результаті чого, викраденим майном не зміг розпорядитися на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі.

Крім цього, 31 березня 2016 року у період часу з 14 год. по 17 год. 40 хв. (точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося) ОСОБА_8 перебуваючи в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованого в АДРЕСА_4 і у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, реалізуючі такий намір ОСОБА_8 з торгових полиць магазину взяв 2 жувальні цукерки вартістю 13 грн. 40 коп. кожна, три жувальні цукерки-асорті «МАМВА» вартістю 31 грн. 65 коп. кожна, два настільних годинника (будильника) вартістю 84 грн. кожен, двоє чоловічих сонцезахисних окулярів вартістю 177 грн. та 153 грн., дві книги вартістю 64 грн. 40 коп. кожна та діючи таємно та повторно, намагався незаконно заволодіти ним, однак на автомобільній паркові вказаного гіпермаркету був зупинений охоронцем у результаті чого, викраденим майном не зміг розпорядитися на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі.

Крім цього, 29 травня 2016 року близько 13 год. ОСОБА_8 перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_5 , і у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, реалізуючі такий намір ОСОБА_8 діючи повторно та таємно від оточуючих, з торгових полиць магазину взяв 3 дезодоранти 70 мл і 2 дезодоранти 65 мл. загальною вартістю 201,05 грн. та поклав їх до внутрішньої кишені своєї куртки, після чого пройшов повз касу не оплативши вказаний товар і залишив приміщення магазину. Після вчинення крадіжки, ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, а саме викрадене продав, а отримані гроші витратив на власні потреби.

Крім цього, 30 травня 2016 року близько 15 год. 18 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в магазині «Екомаркет», розташованого в АДРЕСА_5 , і у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна, реалізуючі такий намір ОСОБА_8 діючи повторно та таємно від оточуючих, викрав з торгових полиць магазину 3 дезодоранти по 70 мл. загальною вартістю 308,05 грн., завдавши ТОВ «ЕКО» матеріальної шкоди на вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку вимог поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який покладався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України за обставин наведених у вироку, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються зібраними у справі доказами та не оспорюються учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України є правильною.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, 26 листопада 2015 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено вироком Зарічного районного суду м. Суми за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 850 грн. штрафу.

Разом з тим, на час вчинення ОСОБА_8 нових, повторних злочинів, пов`язаних з таємним викраденням чужого майна, призначена сума штрафу за вироком від 26.11.2015 року останнім не сплачена, а тому вирок вважається ним не виконаним.

Відповідно до положень ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає за ці нові злочини за правилами, передбаченими у ст. 70 цього Кодексу, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених у частині другій цієї статті.

Однак, суд першої інстанції не дотримався зазначених вимог закону і не призначив обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, а лише ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України яким обвинуваченому було призначено покарання у виді штрафу, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому доводи апеляції прокурора колегія суддів визнає слушними.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для скасування вироку.

З огляду на викладене вирок Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначення остаточного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом кримінального закону, з ухваленням в цій частині, на підставі ст.420 КПК України, нового вироку.

Ухвалюючи новий вирок колегія суддів не входить в обговорення призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки ні його вид ті розмір прокурором не оспорюється.

При цьому, оскільки в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції зовсім не призначив до відбування ОСОБА_8 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, тому колегія суддів вважає за можливе виправити цю помилку шляхом ухвалення нового вироку з призначенням ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків.

Крім цього, на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в новій редакції), колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення із 05 січня 2017 року по 11 квітня 2017 року включно.

При скасуванні вироку, та ухваленні нового колегія суддів вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишити у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 04 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 в частині призначення остаточного покарання скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким вважати засудженим ОСОБА_8 за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 70 КК України до покарання призначеного судом першої інстанції у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КПК України, за сукупністю вироків остаточно призначити до відбування покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 2 (два) місяці.

Покарання, призначене ОСОБА_8 за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 26 листопада 2015 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 850 грн. штрафу, визначено виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк тримання під вартою із 05 січня 2017 року по 11 квітня 2017 року року включно з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі згідно вимог ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_10 залишити тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.