1Справа № 335/4398/17 1-кп/335/305/2017
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2017 року колегія суддів Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
процесуального прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
Ухвалою від 4 квітня 2017 р. за вказаним обвинувальним актом було призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачені та їх захисники заперечували проти призначення справи до судового розгляду, просили повернути обвинувальний акт прокурору з підстав невідповідності обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України, про що подали відповідні письмові клопотання.
Потерпілі у підготовче судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.
Суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважає за можливе провести підготовче судове засідання у справі за відсутності потерпілих.
Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, які з`явились у підготовче судове засідання, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього матеріали, доходить такого висновку.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до частини 1 ст.384 КПК України, прокурор зобов`язаний роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно із переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику. Оскільки письмове роз`яснення про право на суд присяжних додається до обвинувального акта і передається до суду, такий обов`язок прокурор повинен здійснити ще до передання обвинувального акта до суду.
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення ряду злочинів, у тому числі і злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, тому дане кримінальне провадження може бути розглянуто судом присяжних.
На переконання суду, інформування обвинувачених про можливість розгляду кримінального провадження щодо них судом присяжних ще до початку судового розгляду надає йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, прокурор не роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних та не долучив відповідне письмове роз`яснення до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Суд вважає, що право на розгляд кримінального провадження судом присяжних є невід`ємною складовою права обвинуваченого на захист. Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором, вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону. Не роз`яснення прокурором права ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на розгляд справи судом присяжних є порушенням права обвинувачених на розгляд їх справи судом, визначеним законом.
Виходячи зі змісту п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, прокурору необхідно вручити ОСОБА_6 , ОСОБА_7 роз`яснення про право на суд присяжних одночасно з обвинувальним актом. На роз`ясненні, яке передається до суду, має бути відмітка про вчинення таких дій.
Крім того, не є зрозумілим зазначення у обвинувальному акті в якості потерпілого та особи, яка підлягає виклику до суду ОСОБА_10 , який, згідно обвинувального акту, помер внаслідок вчинення щодо нього злочину.
Також слід зазначити, що на порушення вимог пункту 2 частини другої статті 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено відповідні поштові індекси за місцем проживання обвинувачених, потерпілих. Індекс згідно з п.п. 42, 45 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, є обов`язковим реквізитом адреси одержувача. Кожен поштовий конверт в Україні у реквізитах адреси одержувача передбачає індекс, а тому індекс є обов`язковою і невід`ємною частиною адреси.
Крім того, в реєстрі матеріалів кримінального провадження не зазначені поштові індекси місця проживання свідків, що в подальшому ускладнить їх виклик до суду.
Серед іншого, колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу прокурора на те, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам статті 291 КПК України, оскільки не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
За змістом вимог пунктів а) та b) частини третьої 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року), кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у контексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
На підставі частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, в обвинувальному акті зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , у тому числі за ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство ОСОБА_10 з корисливих мотивів.
Відповідно до диспозиції ч.1 ст. 115 КК України об`єктивна сторона вбивства характеризується наслідком у вигляді смерті людини.
Однак, в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 115 КК України не містить даних про час скоєння злочину та час настання смерті потерпілого ОСОБА_10 (як причинний зв`язок між діянням та наслідком), не конкретизовано даних щодо часу виникнення у ОСОБА_6 умислу на вбивство ОСОБА_10 , тобто не в повному обсязі сформульовано обвинувачення у частині зазначення об`єктивної сторони вбивства. Таким чином, формулювання обвинувачення зроблено без врахування положень ст. 91 КПК України щодо доказування часу та обставин вчинення злочину, що є суттєвим порушенням п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, відповідно до обвинувального акту ОСОБА_6 також інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме розбій, поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи ОСОБА_11 , яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змогою групою осіб, особа яка раніше вчинила розбій.
Проте, викладаючи фактичні обставини за даним злочином, органом досудового розслідування не зазначено, яке саме насильство застосовувалось обвинуваченою, що є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_11 , який зазнав нападу. Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, коли саме відбулася попередня змова між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 на розбій щодо потерпілого ОСОБА_11 , а також як вони розподілили ролі та дії між собою, що також вказує на неконкретність формулювання обвинувачення, чим суттєво порушується право обвинувачених на захист.
Наведені вище обставини, на переконання суду, перешкоджають призначенню судового розгляду даного кримінального провадження, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору через його невідповідність вимогам КПК України.
В цей же час, суд вважає непереконливими доводи сторони захисту про невірну кваліфікацію дій обвинувачених за певними епізодами із посиланням на докази (висновки експертиз тощо), які їм інкримінуються (ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 187 КК України), оскільки у цій частині сторона захисту вдається до оцінки доказів, що є неприпустимим на стадії підготовчого провадження. Оцінка зазначеним доводам сторони захисту має бути надана вже під час ухвалення вироку за наслідками розгляду кримінального провадження.
Посилання сторони захисту на невручення обвинуваченим копій цивільних позовів потерпілих спростовується доданими до обвинувального акта розписками обвинувачених та їх захисників із зазначенням про отримання копій цивільних позовів.
Суд зауважує, що обвинувальний акт з викладеними вище недоліками унеможливлює призначення судового розгляду, оскільки лише бездоганний підсумковий документ досудового розслідування може бути запорукою досягнення мети справедливого правосуддя у розумні строки. Більш того, суд звертає увагу, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, по одному із яких закон передбачає покарання у вигляді довічного позбавлення волі, тому призначення даної справи до розгляду за обвинувальним актом, що не відповідає положенням статті 291 КПК України, є неприпустимим.
Повернення перевіреного судом обвинувального акта разом з додатками прокурору буде відповідати вимогам статті 2 КПК України, за якою завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
У підготовчому судовому засіданні сторонами кримінального провадження не було заявлено клопотань з приводу обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження, а тому в порядку ч. 3 ст. 315 КПК України запобіжні заходи, обрані щодо обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вважаються продовженими.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підозрюються у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.
З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо осіб обвинувачених, суд доходить висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого, з огляду на що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою щодо останніх слід залишити без змін та вважати продовженими строком на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 180, 291, 293, 303, 304, 306, 314316, 369 КПК України, колегія суддів
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін та вважати продовженим строком на 60 (шістдесят) днів з 23 травня 2017 року до 21 липня 2017 року включно.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін та вважати продовженим строком на 60 (шістдесят) днів з 23 травня 2017 року до 21 липня 2017 року включно.
Ухвала в частині повернення обвинувального акту може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб з дня її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23 травня 2017 р.

Повний текст ухвали оголошено 26 травня 2017 р. о 9:10 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3