Справа № 534/683/16-к
№ 1-кп/534/4/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 рокуКомсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілихОСОБА_4 , ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
захисникаОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні об`єднані матеріали кримінальних проваджень №0000243 від 06 березня 2016 року, №0000447 від 26 квітня 2016 року, №0000536 від 19 травня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Магадан Російської Федерації, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: - вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19.02.2016 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання в порядку ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

20 квітня 2016 року близько 02 год. 00 хв., маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 переліз через паркан та проник на огороджену територію будівельного майданчика, розташованого по АДРЕСА_3 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , шляхом підбору ключа, проник до приміщення будівельного вагончику, звідки викрав належне ОСОБА_4 майно, а саме: бензотример марки «Victus VB-30» вартістю 2000 грн., кутову шліфувальну машинку марки «Bosh» вартістю 1000 грн., кутову шліфувальну машинку марки «Makita HP1640» вартістю 2000 грн., зарядний пристрій марки «Bosh KL12018» вартістю 1500 грн., зарядний пристрій марки ЗУ-75» вартістю 800 грн. та водяний лічильник вартістю 150 грн.

Викраденим майном ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_4 майнових збитків загальною сумою 9450 грн.

18 травня 2016 року близько 09 год. 40 хв. в районі адміністративної будівлі Комсомольської міської ради, розташованої по вул.Миру,24 у м.Комсомольську (Горішні Плавні), ОСОБА_8 виявив не пристебнутий велосипед марки «Україна» та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає таємно повторно викрав його та розпорядився на власний розсуд.

В результаті крадіжки потерпілому ОСОБА_5 завдано майнової шкоди в розмірі 1230 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні наведених вище злочинів визнав, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами викрадення чужого майна та пояснив, що встановлені судом злочини скоїв так та при тих обставинах, як це вказано в мотивувальній частині вироку. Об`єм викраденого у потерпілого ОСОБА_4 майна не заперечував, але посилаючись на те, що викрадені ним речі були не нові, він вважає, що їх вартість завищено приблизно вдвічі. Після викрадення велосипеда потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений відкотив його до будівельного майданчику, розташованого поруч із будівлею міської ради, де і залишив.

Крім показань обвинуваченого, вина ОСОБА_8 у вчиненні викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судовому засіданні докази, а саме:

Результатами огляду місця події від 25.04.2016 року, яким встановлено, що місце вчинення злочину розташоване на огородженому будівельному майданчику, який знаходиться за адресою: вул.Строни,7 в м.Горішні Плавні. Також виявлені сліди проникнення до будівельного вагончику (т.1а.с.185).

Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив в суді, що коли прийшов на роботу до будівельного майданчику, виявив зникнення з вагончику будівельних інструментів, які згодом самостійно знайшов у ломбарді та повідомив про це слідчому. Проте останній будь-яких заходів для вилучення викраденого майна не вживав і через деякий час ломбард повідомив ОСОБА_4 про реалізацію інструментів. Під час досудового розслідування викрадене майно потерпілому повернуто не було.

В ході слідчого експерименту, проведеного 18.05.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , останній на місці події детально розповів про спосіб проникнення на територію будівельного майданчику, до будівельного вагончику та про обставини викрадення будівельних інструментів потерпілого ОСОБА_4 (т.1а.с.193).

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 в частині непогодження із інкримінованою йому вартістью викраденого майна, так як вони ґрунтуються на хибному ототожнені цієї вартості із сумою, отриманою ним при реалізації майна потерпілого ОСОБА_4 в ломбарді. Стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження того, що вартість згаданих будівельних інструментів було безпідставно завищено.

За епізодом викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 вина ОСОБА_8 , крім його власних показань, підтверджується дослідженими доказами, а саме:

Заявою потерпілого ОСОБА_5 від 18.05.2016 року, якою він повідомив правоохоронним органам про викрадення його велосипеду (т.1а.с.213).

Результатами огляду місця події від 18.05.2016 року, відповідно до якого на території будівельного майданчику, розташованого в районі будинку АДРЕСА_4 виявлено велосипед «України», належний потерпілому ОСОБА_5 (т.1а.с.214). Відповідно до висновку експерта з оцінки майна вартість згаданого велосипеду становить 1230 грн. (т.1а.с.221).

Із змісту протоколу перегляду відеозапису вбачається, що камерами зовнішнього спостереження, розташованими на будівлі Комсомольської міської ради, зафіксовано як 18.05.2016 року ОСОБА_8 викрав велосипед з місця паркування велосипедів (т.1а.с.204, 206).

Потерпілий ОСОБА_5 показав в суді, що залишив належний йому велосипед на майданчику для велосипедів поруч із Комсомольською міською радою, а коли повернувся його вже не було. Згодом велосипед йому повернули співробітники поліції.

В ході слідчого експерименту, проведеного 30.05.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , останній на місці події детально розповів про обставини викрадення велосипеду потерпілого ОСОБА_5 та показав, що сховав викрадений велосипед на будівельному майданчику, розташованомуо в районі будинку №24 по вул.Миру в м.Горішні Плавні (т.1а.с.207).

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень проти власності. Його дії підлягають кваліфікації:

-за ч.2 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 , повторно;

-за ч.3 ст.185 КК України, так як він вчинив таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_4 , поєднане з проникненням у сховище, повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 має непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності, у тому числі тяжких злочинів. ОСОБА_8 неодружений, не працює і не навчається, соціально корисною діяльністю не зайнятий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило (т.1а.с.171-181).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття та сприяння розкриттю злочинів. Обставин, які б обтяжували його покарання, судом не встановлено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що будучи засудженим за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 лютого 2016 року за вчинення злочинів проти власності до 3 років позбавлення волі з випробуванням на два роки, ОСОБА_8 на шлях виправлення не став і вже через два місяці після засудження вчинив аналогічний тяжкий злочин проти власності. Зазначена обставина характеризує його з негативного боку і свідчить про те, що для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведенні вище дані, що характеризують особу обвинуваченого, його асоціальний образ життя та вперте небажання виправлятися, навіть з урахуванням пом`якшуючих вину обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 становить особливу суспільну небезпечність і його виправлення можливе лише в умовах тривалої ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у виді позбавлення волі в межах визначених санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Підстав для призначення покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України суд не вбачає.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, необхідно частково приєднує невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 лютого 2016 року, і за сукупністю вироків визначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_8 раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів, не має стабільного джерела доходу та доброї репутації, вчинив новий злочин у період випробування і може ухилятися від відбування покарання, суд вважає за необхідне, з метою забезпечення виконання вироку суду, до набрання ним законної сили, обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримавши його негайно в залі суду.

Потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 9450 грн. (т.1а.с.87).

Свої вимоги мотивує вартістю викраденого та неповернутого йому майна.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 позовні вимоги потерпілого визнав частково, посилаючись на те, що викрадені ним речі були не нові, тому він вважає, що їх вартість завищено приблизно у два рази. Проте, зазначені доводи обвинуваченого суд не приймає до уваги з наведених вище підстав.

Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, визначених ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінивши надані сторонами кримінального провадження докази, суд вважає, що вимоги потерпілого ОСОБА_4 підтверджено належними доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_8 також звинувачується у тому, що 06 березня 2016 року близько 08 год. 00 хв. на ділянці місцевості, прилеглій до садового товариства «Мічурінець», що розташовано по вул.Будівельників,19 у м.Горішні Плавні (Комсомольськ) Полтавської області, ОСОБА_8 виявив металеві труби садового товариства «Мічуринець», які було складовано поза його межами. Маючи умисел на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав металеву трубу довжиною 6 метрів, чим завдав садовому товариству «Мічуринець» майнової шкоди в розмірі 1020 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_8 винним себе не визнав та показав, що знайшов згадану трубу поруч із гаражами громадян. Після цього попрохав ОСОБА_10 допомогти відвезти її до пункту прийомки металобрухту. Вважав, що ця труба є нічийною.

Захисник ОСОБА_7 заявив в суді, що стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження того, що вилучена у ОСОБА_8 металева труба належить СТ «Мічуринець» та доказів на підтвердження її вартості.

За епізодом викрадення майна СТ «Мічуринець» стороною обвинувачення надано суду наступні докази, а саме:

Протокол огляду від 06.03.2016 року, в ході якого на території місцевості, прилеглій до садового товариства «Мічурінець», що розташовано по вул.Будівельників,19 у м.Горішні Плавні (Комсомольськ) Полтавської області, виявлено місце складування металевих труб, належних СТ «Мічуринець» (т.1а.с.127).

Відповідно до протоколу огляду від 06.03.2016 року поруч із пунктом прийому металобрухту, розташованого по вул.Строни, в районі пожежної частини, виявлено та вилучено металеву трубу діаметром 21,9 см, довжиною 6 м, із стінками завтовшки 4 мм (т.а.с.125).

Представник потерпілого ОСОБА_6 показала в суді, що обіймає посаду голови правління СТ «Мічуринець». Після демонтажу труб, які використовувалися на садовому товаристві для поливу, їх було складовано за територією товариства, а саме на територій ВАТ «Полтавський ГЗК». 06 березня 2016 року їй було повідомлено про викрадення однієї труби. Її чоловік знайшов цю трубу на пункті прийому металобрухту, після чого викликав поліцію. Зазначена труба являється складовою частиною демонтованого водогону поливної системи, який знаходиться на балансі товариства. Викраденням труби садовому товариству завдано майнової шкоди розмірі 1020 грн., яку визначено за вартістю металобрухту.

Свідок ОСОБА_11 показав в суді, що від знайомого дізнався про те, як двоє невідомих хлопців на велосипеді везли шестиметрову металеву трубу, що належала СТ «Мічуринець». Про викрадення труби повідомив до поліції, згодом її було вилучено співробітниками поліції поруч із пунктом прийомки металобрухту.

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 24.03.2016 року свідок ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка пропонувала йому придбати металеву трубу, яку того ж дня вилучили працівники поліції (т.1а.с.143). В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив, що саме ОСОБА_8 пропонував придбати трубу, але він не погодився.

В ході слідчого експерименту, проведеного 26.03.2016 року з участю свідка ОСОБА_10 , останній детально розповів та показав на місці події обставини, за яких він допоміг ОСОБА_8 перевезти на велосипеді металеву трубу від місця, розташованого поруч із СТ «Мічуринець», до пункту прийому металобрухту, що знаходиться в районі пожежної частини міста (т.1а.с.132).

В ході слідчого експерименту, проведеного 30.03.2016 року з участю обвинуваченого ОСОБА_8 , останній розповів, що знайшовши металеву трубу, він попрохав ОСОБА_10 допомогти відвезти її на велосипеді до пункту прийомки металобрухту, але збути її не вдалося (т.1а.с.160).

В ході огляду 28.03.2016 року слідчим оглянуто велосипед марки «Україна», належний обвинуваченому ОСОБА_8 (т.1а.с.149).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 30.03.2016 року свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_8 як особу, яку він бачив вранці 06.03.2016 року поруч із демонтованими трубами СТ «Мічуринець» (т.1а.с.154).

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази за епізодом викрадення майна СТ «Мічуринець», суд дійшов висновку, що доводи захисника ОСОБА_7 про те, що стороною обвинувачення не доведено факту належності вилученої металевої труби СТ «Мічуринець», є неспроможними, так як, крім наведених вище доказів, вони спростовуються інвентаризаційною карткою обліку основних засобів, відповідно до якої на балансі садового товариства знаходиться водогін №1 та відповідною довідкою правління товариства (т.1а.с.183, т.2а.с.48).

Оцінка досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності дає суду підстави дійти висновку, що умисел ОСОБА_8 був направлений саме на викрадення чужого майна, при цьому обвинувачений байдуже ставився до того кому воно належить, що у свою чергу не впливає на правову кваліфікацію його дій.

Одночасно суд звертає увагу на те, що за вказаним епізодом дії ОСОБА_8 органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як повторне таємне викрадення чужого майна.

Злочин, передбачений ст.185 КК України, відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім протиправного діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є позитивна матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна, яка визначається його вартістю, а також причинний зв`язок між цією шкодою і таємним викраденням.

На підтвердження вартості викраденої металевої труби стороною обвинувачення надано суду документ без назви та дати за підписом голови правління СТ «Мічуринець» ОСОБА_6 , в якому зазначено, що викрадена труба має довжину 6 м., діаметр 219 мм, стінки завтовшки 4 мм, вагу 128 кг та перебуває на балансі СТ «Мічуринець». За розрахунками голови правління її вартість становить 1020 грн. (т.1а.с.183). Вказану трубу було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (т.1а.с.129). Зазначену вартість труби було інкриміновано обвинуваченому згідно з обвинувальним актом (т.1а.с.3).

В ході судового розгляду справи прокурором ОСОБА_3 надано суду додаткові докази, а саме: копію інвентаризаційної картки обліку основних засобів, відповідно до якої на балансі садового товариства перебуває водогін (т.2а.с.48); акт зважування від 06.07.2016 року, відповідно до якого було зважено металеву трубу довжиною 6 м., діаметром 219 мм, зі стінками завтовшки 4 мм та вагою 114 кг (т.2а.с.64); прейскурант вартості металобрухту ПП «Октан» (т.2а.с.59).

Допитана в судовому засіданні голова правління ОСОБА_6 показала, що складовані за територією товариства труби раніше складали цілісний майновий комплекс - водогін, який перебував на балансі товариства. Викрадені шість метрів металевої труби окремо на балансі товариства не обліковувалися, тому їх вартість в розмірі 1020 грн. фактично визначалася на її розсуд.

З огляду на викладене, наведений вище «документ без назви» визнається судом недопустимим доказом вартості викраденого майна (т.1а.с.183).

Ухвалою суду від 26 жовтня 2016 року задоволено клопотання прокурора про призначення товарознавчої експертизи для встановлення вартості викраденої в СТ «Мічуринець» металевої труби. Відповідно до висновку вказаної експертизи ринкова вартість представленої на експертизу металевої труби вагою 114 кг становить 265,62 грн.

Із змісту згаданого експертного висновку вбачається, що експерту для дослідження було надано предмет з наступними характеристиками «відрізок металевої труби діаметром 219 мм, з правої торцевої сторони якого мається отвір, з лівої торцевої сторони заварений листом металу. Через 250 мм від лівої торцевої сторони знаходиться врізка округлої форми діаметром 200 мм. По всій поверхні труби знаходяться значні подряпини, потертості, забруднення та значні сліди корозії, містяться наскрізні тріщини». Проте при дослідження протоколу огляду від 06 березня 2016 року, відповідно до якого було вилучено викрадене у садового товариства майно, предметом огляду є металева труба, що не має будь-якої врізки, тріщин та завареного металевим листом краю (т.1а.с.125). Такі індивідуальні ознаки предмету злочину є очевидними, тому обов`язково були б відображені слідчим в протоколі огляду. Варто звернути увагу і на те, що на фототаблицях, приєднаних до експертного висновку та до протоколу огляду зображено різні труби, зокрема є очевидним, що в останньому випадку труба на фото не має завареного краю.

Крім того, суд звертає увагу на те, що в протоколі огляду від 06 березня 2016 року та висновку товарознавчої експертизи відсутні відомості про те, що оглянуту металеву трубу, як речовий доказ, було належним чином опечатано чи забезпечено відповідною биркою слідчого.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано експерту для дослідження предмет злочинного посягання і тому висновок товарознавчої експертизи не може бути визнано належним доказом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження розміру позитивної матеріальної шкоди, спричиненої власнику викраденого майна, а відповідно об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Оцінивши дослідженні та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за епізодом крадіжки майна СТ «Мічуринець», ґрунтується на припущеннях, які не можуть бути прийняті судом в якості доказів винуватості.

Враховуючи, що з часу надходження обвинувального акту до суду (01.04.2016 року) прокурором ОСОБА_3 не надано суду належних та допустимих доказів вартості викраденого майна, суд вважає, що можливість отримання таких доказів в розумні строки повністю вичерпана. Тим більше, що в судових дебатах ОСОБА_3 зазначив, що інших доказів сторона обвинувачення не має.

Суд наголошує, що стороною обвинувачення не було доведено, що за цим епізодом ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення. Виявлені в ході судового розгляду суперечності не спростовано, а згідно положень та принципів Конституції України, КПК України, Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться судом на її користь.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.
Частина 5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення Суду від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення Суду від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).
У відповідності до ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведеності у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із положеннями ст.22 КПК України суд зберігає об`єктивність та неупередженість, в тому числі не надаючи переваг будь-якій стороні кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд вважає, що з об`єму обвинувачення ОСОБА_8 підлягає виключенню епізод крадіжки майна СТ «Мічуринець» від 06 березня 2016 року, кваліфікований за ч.2 ст.185 КК України, в зв`язку із недоведеністю того, що ним вчинено кримінальне правопорушення та вичерпанням можливостей отримання достатніх доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань визначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

У відповідності до ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 лютого 2016 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Виключити з об`єму обвинувачення ОСОБА_8 епізод крадіжки майна СТ «Мічуринець» від 06 березня 2016 року.

З метою забезпечення виконання вироку суду до набрання ним законної сили обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримавши його негайно в залі суду.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 відраховувати з дня його фактичного затримання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої злочином майнової шкоди в розмірі 9450 грн.

Речові докази:

-металеву трубу довжиною 6 м. діаметром 219 мм - залишити Садовому товариству «Мічуринець», як йому належну;

-велосипед марки «Україна» - залишити обвинуваченому ОСОБА_8 ;

-компакт-диск із відеозаписом камер зовнішнього спостереження залишити при справі (т.1а.с.204);

-велосипед «України», вилучений 18.05.2016 року, - залишити потерпілому ОСОБА_5 , як йому належний.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня проголошення вироку.

Після проголошення вироку учасники судового розгляду мають право отримати копію вироку, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, подати клопотання про помилування. Обвинуваченому, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, роз`яснюється право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.
Суддя ОСОБА_1