Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
279/2245/17
1-кс/279/651/17
У Х В А Л А
іменем України
В С Т А Н О В И В:
Скаржник 19.06.2017 року звернувся зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, в якій вказав, що 26.05.2017 року працівниками Коростенського ВП ГУПН в Житомирській області було тимчасово вилучено належний йому автомобіль марки ЗІЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про його реєстрацію, ключі до автомобіля. 15.06.2017 року він звернувся з заявою до керівника Коростенської місцевої прокуратури про перевірку законності вилучення належного йому майна та отримав відповідь, що арешт на належний йому автомобіль не накладався.
В судове засідання скаржник не прибув, подав письмову заяву про підтримання своєї скарги та розгляд скарги в його відсутність.
Вислухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали скарги, досудового кримінального провадження, встановлено наступне:
Бездіяльність, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 КПК України, є видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частина друга вказаної норми містить перелік майна, яке може отримати статус тимчасово вилученого.
КПК України передбачає можливість тимчасового вилучення майна у трьох випадках: 1) у затриманої особи; 2) при проведенні огляду; 3) при проведенні обшуку. Майно є тимчасово вилученим до його повернення або вирішення питання про його арешт.
Згідно з ч.5 ст. 171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно повинно бути негайно повернуто особі, у якої воно вилучено.
Невиконання процесуального обов`язку щодо негайного повернення майна особі зумовлює існування процесуального механізму щодо оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160166 (тимчасовий доступ до речей і документів), 170174 (арешт майна) цього Кодексу.
Судом встановлено, що автомобіль марки ЗІЛ-131 д.н.з. НОМЕР_1 було оглянуто на підставі заяви ОСОБА_5 та вилучено під час огляду 26.05.2017 року, в даний час зберігається на території Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області, має статус тимчасово вилученого майна.
Матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних про те, що власник майна, в тому числі і скаржник ОСОБА_4 , який заявляє про своє право власності на вказаний транспортний засіб, однак не представив жодних доказів в обґрунтування вказаної обставини, звертались до слідчого, бездіяльність якого оскаржується, з клопотанням щодо повернення належного їм майна або заявляли про своє право на вилучене майно. Не представлено таких доказів і скаржником.
Крім того, відповідно до положень ст.306,ч.3 КПК України розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника.
Оскільки вказана норма не передбачає можливості подання особою, участь якої є обов`язковою, заяви про розгляд скарги в її відсутність, то неприбуття такої особи в судове засідання судом розцінюється як не підтримання доводів скарги та їх недоведення.
На підставі викладеного, керуючись ст.303, 306, 307 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .
Копія згідно оригіналу