АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №640/2116/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/315/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.02.2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
- головуючого судді ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- обвинуваченого ОСОБА_7 ,
- захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого на вирок Київського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2016 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньо- техічною освітою, офіційно не працює, не одружений, проживаює без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-17.06.2003 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.187 КК України до3 років позбавлення волі;
-06.02.2008 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі;
-29.12.2008 р. Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309,71,72 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
-28.03.2011 р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, КК України, та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 14 грудня 2015 року до дня набрання вироком законної сили, враховуючи вимоги ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Як встановлено вироком, 14.12.2015 року о 13:00 год. Баль, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 у стані алкогольного сп`яніння в ході раптово виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин з раніше знайомим ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті особи та бажаючи їх настання, використовуючи сокиру, яка знаходилась у приміщенні вказаної квартири, тримаючи її в руці, наніс ОСОБА_9 не менше 3 ударів в область голови, яка є життєво важливим органом людини, чим спричинив згідно з висновками судово-медичних експертиз наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з наявністю забитих ран потиличної області, верхньої губи, ушиблено-рубаноюрани лобної ділянки, клінічний прояв струсу головного мозку, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор, який приймав участь в розгляді провадження в суді першої інстанції, та обвинувачений оскаржили вказаний вирок Київського районного суду м.Харкова від 13.09.2016 року.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, ч.12 ст.115 КК України покарання у виді 8 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що вважає зазначений вирок таким, який підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення.
Так, обвинувачений визнаний винним у вчиненні злочину, який є особливо тяжким, і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він офіційно не працевлаштований, не одружений, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, вину у вчиненні злочину не визнав, не розкаявся, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин в період не знятої та не погашеної судимості.
Враховуючи викладене, на думку прокурора, призначене покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд.
Обґрунтовуючи свої вимоги, обвинувачений вказує, що на його думку судом першої інстанції не повною мірою досліджено суб`єктивну частину складу злочину, та не отримавши жодних достовірних доказів наявності умислу, мотиву, цілі та інших критеріїв, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Крім того, зазначає, що судом першої інстанції при постановленні вироку судом порушено вимоги кримінально-процесуального закону, не прийняті до уваги покази ОСОБА_10 , судові експертизи не встановили, якою частиною топора були нанесені удари, його дії кваліфіковані невірно, умислу на вбивство він не мав, потерпілий давав неправдимі покази, було порушено його право на захист.

Вислухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого, та заперечували проти апеляції прокурора, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, вважала, що вирок необхідно скасувати у зв`язку з суттєвим порушенням кримінального процесуального закону, оскільки суд у формулюванні обвинувачення не виклав, чому ОСОБА_11 скоїв закінчений замах на вбивство, що тягне за собою порушення права на захист, та заперечувала проти задоволення апеляції обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.09.2016 року ОСОБА_7 визнаний винним за вказаною вище статтею.
Відповідно до ст. 412 ч. 1 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та відповідно до ст.ст. 9,7 КПК України суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції, КПК України.
Ці вимоги закону судом першої інстанції не виконані.
Як видно з висновків суду, він прийшов до висновку, що ОСОБА_11 винен в закінченому замаху на умисне вбивство.
Згідно зі ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним із зазначенням форми, вини та мотивів кримінального правопорушення.
В той же час, у вказаному вироку обвинуваченні, суд не вказав, що ОСОБА_11 скоїв закінчений замах на умисне вбивство та за якими причинами він його не довів до кінця, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України.
Наведене є порушенням права на захист обвинуваченого та суттєвим порушенням кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку.
Усунути ці недоліки апеляційний суд не має можливості, оскільки порушено право на захист та компетенцією апеляційного суду є перевірка рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційних скарг, а не встановлення фактичних обставин справи та викладення обвинувачення, що визнано судом доведеним.
У зв`язку з викладеним апеляції задовольняються частково.
При новому розгляді кримінального провадження слід усунути наведені недоліки, крім того перевірити причину конфлікту та механізм нанесення ударів зі сторони ОСОБА_11 з урахуванням показань очевидця свідка ОСОБА_12 (який викладено у вироку), та прийняти засноване на законі рішення.
У зв`язку зі скасуванням вироку з причин суттєвого порушення кримінального процесуального закону, апеляційний суд не розглядає апеляцію прокурора в частині м`якості призначеного покарання, а доводи апеляції обвинуваченого можуть бути перевірені при новому розгляді справи.
Оскільки вирок скасовується та спливає строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне розглянути питання щодо доцільності продовження такого строку.
При цьому, враховується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, за місцем проживання не зареєстрований, раніше неодноразово судимий, а тому колегія суддів вважає наявними ризики, передбачені п.1, п.3, п.4, п.5. ч.1 ст. 177 КПК України.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливе з наведених вище підстав, крім того у суду відсутні дані про зміну обставин, щодо наявності ризиків, що існували під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляції прокурора, обвинуваченого задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді 1 інстанції.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити на 60 днів до 16.04.2017 р.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: