АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/1959/16-к Номер провадження 11-кп/786/94/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.1 ст.115 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
представника потерпілої ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10
перекладача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000136, за апеляційними скаргами прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 , обвинуваченого ОСОБА_10 та адвоката в його інтересах ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2016 року,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого, засуджено:
за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 300 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати на правову допомогу в сумі 6 816 грн.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_10 визнаний винуватим в тому, що 31.01.2016 року він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де також перебувала його співмешканка ОСОБА_13 та їх знайомий ОСОБА_14 , який у квартирі вживав спиртний напій.

Близько 19 години ОСОБА_10 вийшов з кухні до житлової кімнати, в якій на ліжку спала ОСОБА_13 та побачив, що ОСОБА_14 заліз рукою під халат, у який була одягнута ОСОБА_13 .

На грунті ревнощів у ОСОБА_10 раптово виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_14 та реалізовуючи вказаний умисел, ОСОБА_10 зайшов до кухні де взяв залізний молоток, після чого повернувся до житлової кімнати та наніс вказаним молотком один удар ОСОБА_14 у скронево-потиличну ділянку голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, у вигляді перелому кісток основи черепа (який бере початок в задній черепній ямці потиличної кістки зліва, звідки у вигляді трьох ліній розгалужується по кісткам основи черепа), крововиливів під оболонки і в речовину головного мозку, крововилив розшаровуючого характеру зі сторони внутрішньої поверхні м`яких тканин правої і лівої потиличних ділянок з частковим розповсюдженням в ліву скроневу ділянку голови, рани на тлі округлої форми садна лівої скронево-потиличної ділянки голови, які за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, відносно живої людини, в своїй сукупності, як відкрита черепно-мозкова травма, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, ОСОБА_14 помер на місці вчинення злочину.

Після цього, ОСОБА_10 витяг труп потерпілого ОСОБА_14 із квартири АДРЕСА_3 на вулицю, затяг труп за ріг вказаного будинку де і залишив, а сам повернувся до квартири.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_10 та адвокат в його інтересах ОСОБА_7 звернулись з апеляційними скаргами до апеляційного суду.

Обвинувачений ОСОБА_10 , в апеляційній скарзі просить змінити вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2016 року, в частині кваліфікації злочину, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити максимальне покарання передбачене санкцією ч. 1 ст. 119 КК України.

Зазначає, що умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 у нього не було, оскільки він лише захищався від дій потерпілого, який на його зауваження, намагався завдати удару пляшкою. Тому він, щоб відклякнути потерпілого взяв перше, що попалося під руку-молоток для колки горіхів, яким і завдав удару по спині, однак потерпілий, ухиляючись присів, тому удар прийшовся по голові.

Не погоджується також з висновками суду щодо його непрацевлаштованості, які суперечать даним отриманим під час судового розгляду, а саме, показанням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які засвідчили, що він постійно працював.

Вказує, що суд не врахував таку пом`якшуючу обставину, як збіг тяжких особистих обставин, зокрема, що він проживав в м. Дебальцево та мав свій бізнес, але коли почалися бойові дії, проти його волі, протягом 12 днів у підвальному приміщенні, його утримувало незаконне угрупування «ДНР» у зв`язку з відмовою у співробітництві та вступу до лав незаконного збройного формування. Після його звільнення, він допомагав Збройним силам України під час проведення АТО, під обстрілами підвозив воду, ремонтував техніку, але, після залишення українською армією м. Дебальцева та побоюючись переслідування з боку представників НЗФ «ДНР», був вимушений покинути все своє майно та виїхати до Полтавської області.

Щиро кається та просить врахувати аморальну поведінку потерпілого.

В своїй апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , підтримує позицію свого підзахисного, просить змінити вирок та змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України і застосувати Закон України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 119 КК України та призначити покарання за даною статтею у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вказує, що ОСОБА_10 не мав умислу на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 , оскільки цілився по спині потерпілого, про що обвинувачений сказав в судовому засіданні.

Крім того, свідок ОСОБА_17 також повідомила, що ОСОБА_10 пояснив їй після затримання, що не хотів вбивати ОСОБА_14 , а що хотів просто вдарити його молотком по спині.

Прокурор в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2016 року у зв`язку з м`якістю призначеного покарання ОСОБА_10 , яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Просить постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Не оспорюючи висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та їх відповідність фактичним обставинам кримінального провадження, вважає, що судом не в повній мірі враховано тяжкість вчиненого ним злочину, ступінь та характер його суспільної небезпечності, особу потерпілого.

Вказує, що потерпілий був добрим знайомим ОСОБА_10 , з яким вони тривалий час підтримували товариські відносини.

Після вчинення злочину, ОСОБА_10 вжив заходи щодо маскування слідів злочину, труп відтягнув подалі від будинку, де мешкав. Після чого у квартирі прибрав. Ні працівників поліції, ні швидкої медичної допомоги на місце події не викликав, особисті речі потерпілого (комп`ютер, тощо), його рідним не повернув.

Крім того, ОСОБА_10 ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, по суті, живе за рахунок тимчасових заробітків.

У судовому засіданні, з метою пом`якшення покарання висунув версію, яка не узгоджується з дослідженими матеріалами кримінального провадження, що характеризує обвинуваченого з негативної сторони.

Тому, вважає, що покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років не буде справедливим та достатнім для перевиховання обвинуваченого і досягнення мети самого покарання.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які повністю підтримали подані ними апеляційні скарги з підстав в них зазначених та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, виступ прокурора на підтримання поданої ним апеляційної скарги, потерпілу та її представника, які підтримали апеляційну скаргу прокурора та прохали відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого, захисника в інтересах обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають з таких підстав.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_10 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні цього злочину за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника про те, що його вина та кваліфікація дій не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями свідка ОСОБА_13 , даних нею в ході судового розгляду, даними протоколів огляду місця події від 31.01.2016 року та огляду від 01.02.2016 року, даними протоколу обшуку від 02.02.2016 р., даними висновків судово-медичної експертизи №94 від 09.03.2016 року, додаткових судово-медичних експертиз №94/1, 94/2 від 09.03.2016 р., медико-криміналістичної експертизи №54-МК від 16.03.2016р.

Так, згідно даних висновків судово-медичної та додаткової судово-медичної експертиз №№ 94, 94/1 від 09.03.2016 року на тілі ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток основи черепа, крововиливів під оболонки і в речовину головного мозку, крововиливів розшаровуючого характеру зі сторони внутрішньої поверхні м`яких тканин правої і лівої потиличної ділянок з частковим розповсюдженням в ліву скроневу ділянку голови, рани на тлі округлої форми садна лівої скронево-потиличної ділянки голови, які мають характер прижиттєвих і утворилися в результаті однократної дії тупого, твердого предмету з округлою, обмежено контактуючою поверхнею, що характерно для утворення їх від спрямованого нанесення удару, металевим ударним інструментом по типу молотка з пласким, круглим боком в ліву скронево-потиличну ділянку голови та за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень, відносно живої людини, в своїй сукупності як відкрита черепно-мозкова травма, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення і прямого причинно-наслідкового зв`язку зі смертю. Також на тілі трупа ОСОБА_14 виявлено тілесні ушкодження, які носять посмертний характер і утворилися від тертя тупих, твердих предметів з розповсюджено контактуючою поверхнею, що характерно для утворення їх в результаті переміщення тіла трупа шляхом його волочіння. Смерть ОСОБА_14 настала в результаті ушкодження тупим предметом, що утворило відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток основи черепа та крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які і стали безпосередньо причиною смерті. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі, взятих від трупа ОСОБА_14 , виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 5,2 проміле, в сечі-5,9 проміле, що відносно живої людини має ознаки алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню, яке може бути небезпечним для життя. Прижиттєві тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_14 могли утворитися в проміжок часу з 19 до 20 год. 31.01.2016 року. ОСОБА_14 після спричиненого йому удару в ліву скронево-потиличну ділянку голови міг жити короткий проміжок часу, який вираховується в хвилинах, але враховуючи характер черепно-мозкової травми, смерть могла настати миттєво. Після заподіяння ОСОБА_14 тілесних ушкоджень прижиттєвого характеру, останній не міг здійснювати самостійні дії, кричати, пересуватися, чинити опір, так як характер виявленої черепно-мозкової травми свідчить про миттєву втрату свідомості з розвитком незворотних летальних наслідків. В момент заподіяння прижиттєвих тілесних ушкоджень ОСОБА_14 був обернутий потиличною ділянкою голови до нападаючого та розташований на відстані між ними, досяжній для травмую чого предмету в момент його слідоутворюючої дії.

В ході обшуку від 02.02.2016 року, проведеного в квартирі АДРЕСА_3 , виявлено нашарування речовини бурого кольору: на стільцях, у вітальні на стіні та на шпалерах, на плінтусі, дверях до ванної кімнати. На кухні виявлено та вилучено молоток, який складається із руків`я та ударної частини, які зроблені з металу та має довжину 34,5 см. і діаметр ударної частини 4 см.

За даними висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №54-МК від 16.03.2016 року, забита рана на клаптику шкіри з лівої скронево-потиличної ділянки голови від трупа ОСОБА_14 , могла утворитися від ударної дії бойком молотка, наданого на експертизу.

Допитана в ході судового розгляду свідок ОСОБА_13 суду показала, що особисто не була очевидцем того, що саме відбувалося між ОСОБА_10 та ОСОБА_14 в приміщенні квартири. Однак, зазначала суду, що в час коли вона не спала, ОСОБА_14 на дивані біля неї не сидів, коли ж заснула на дивані, то не відчула, щоб хтось до неї чіплявся.

Версія обвинуваченого ОСОБА_10 про те, що вбивство потерпілого ОСОБА_14 вчинене ним з необережності ретельно перевірялася судом першої інстанції в ході судового розгляду та не знайшла свого підтвердження, наведені у вироку мотиви про визнання цих доводів обвинуваченого та захисту безпідставними колегія суддів розцінює аргументованими, такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження. Зокрема, визнаючи обвинуваченого ОСОБА_10 винним в умисному вбивстві, суд першої інстанції зауважив, що про спрямованість умислу обвинуваченого саме на умисне позбавлення життя потерпілого, свідчить те, що наносячи удар металевим молотком, який за даними висновку судово-медичної криміналістичної експертизи №54-МК від 16.03.2016 року, є саморобним, цільнометалевим, виготовленим із круглого металевого стержня , діаметр якого 42 мм, висота молотка 125 мм та має вагу 1703 гр., у життєво-важливий орган голову потерпілого (ліву скронево-потиличну її ділянку), який перебував у стані алкогольного сп`яніння тяжкого ступеню, обвинувачений ОСОБА_10 передбачав і свідомо припускав можливість настання смертельного наслідку внаслідок його дій.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинуваченого належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства.

Безпідставним є і ствердження обвинуваченого про те, що судом першої інстанції при винесенні вироку не враховану такої обставини, що пом`якшує покарання, як збіг тяжких особистих обставин. Так, згідно матеріалів провадження, ОСОБА_10 є уродженцем та зареєстрований в м.Єнакієве Донецької області, згідно пояснень обвинуваченого проживав в м.Дебальцево та після початку бойових дій на сході, вимушено виїхав на проживання до Полтавської області. Однак, сама по собі зазначена обставина, хоча і є тяжкою та виникла об`єктивно, однак не є такою, що обумовила вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а тому визнання зазначеної ОСОБА_10 обставини як такої, що пом`якшує покарання виключається.

Таким чином, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Безпідставною є і апеляційна скарга прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченому вироком суду покарання.

Так, покарання обвинуваченому призначено із врахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особу обвинуваченого, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Таким чином, вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та прокурора відділу прокуратури Полтавської області залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 22 липня 2016 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той же строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3