Справа № 296/1588/17
УХВАЛА
Іменем України
24 лютого 2017 року м.Житомир
Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане до суду в межах кримінального провадження № 0000019, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мокляки, Ємільчинського району, Житомирської області, українця, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого на посаді голови Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.02.2017 р. до слідчого судді Корольовського райсуду м. Житомира звернувся ст. слідчий слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 , з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № 0000019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368 КК України.
В клопотанні посилається на те, що слідчим відділом прокуратури області проводиться розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 02.02.2017 р. за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що розпорядженням Президента України №662/2015-рп від 14.08.2015 р. ОСОБА_5 призначено головою Брусилівської районної державної адміністрації Житомирської області. Посада голови районної державної адміністрації відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про державну службу» №889-УШ від 10.12.2015 відноситься до категорії «А» посад державної служби.
ОСОБА_5 , обіймаючи посаду голови Брусилівської районної державної адміністрації, відповідно є службовою особою, яка відповідно до п.3 примітки ст.368 КК України займає особливо відповідальне становище.
Наприкінці грудня 2016 року у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди від раніше знайомого йому приватного підприємця ОСОБА_7 , який займається господарською діяльністю з різання, обробки та оздоблення декоративного та будівельного каменю у с. Пилипонка, Брусилівського району за місцем проживання ОСОБА_5 .
Будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, діючи умисно, з використанням наданої їй влади та службового становища, з корисливих мотивів, маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 у ході зустрічі, що відбулась 20.02.2017 р. в його службовому кабінеті Брусилівської РДА за адресою: вул. Короленка, 2, смт. Брусилів, повідомив гр. ОСОБА_7 про необхідність передачі йому неправомірної вигоди у сумі 7000 грн., пообіцявши останньому діяти в його інтересах як фізичної особи-підприємця, забезпечивши не проведення контролюючими органами району перевірок законності його підприємницької діяльності, на що останній погодився.
Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 23.02.2017 о 15 годині 30 хвилин, перебуваючи в службовому кабінеті Брусилівської РДА за адресою: вул. Короленка, 2, смт. Брусилів, одержав від приватного підприємця ОСОБА_7 неправомірну вигоду у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень за не створення перешкод у здійсненні підприємницької діяльності, пов`язаної із обробкою каменю.
На підтвердження вини підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення слідчим наведено наступні докази: протокол прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2017; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 24.02.2017; протокол помітки і вручення грошових коштів від 23.02.2017; протокол обшуку службового кабінету голови Брусилівської РДА від 23.02.2017; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.02.2017.
З посиланням на викладене, слідчий у клопотанні вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину за вчинення якого передбачено покарання до 12 років позбавлення волі без права застосування ст. 75 КК України, який відповідно до примітки ст. 45 КК України є корупційним та вчинений з використанням службових обов`язків. Обіймаючи посаду голови Брусилівської РДА Житомирської області ОСОБА_5 , маючи міцні соціальні зв`язки в органах влади і правоохоронних органах району, зможе незаконно, у тому числі за сприяння вищевказаних осіб, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на процесуальну поведінку свідків та інших учасників кримінального провадження, задля зміни показів на свою користь, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Прокурор заявлене клопотання у судовому засіданні підтримав із зазначених у ньому підстав. Захисник і підозрюваний просили застосувати менш суворий запобіжний захід.
Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають підстави вважати, що дане клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Згідно ч.2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя вважає, що законних та обґрунтованих підстав для застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_5 не має, а доводи, викладені слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні не знайшли свого саме повного підтвердження в ході судового розгляду.
Вчинення особою кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого не може бути єдиною підставою для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою. Не знайшли свого підтвердження доводи слідчого, викладені в клопотанні щодо можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений (підозрюваний) може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (див. також рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).
Разом з тим, оцінюючи в сукупності тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, у нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, що вказує на наявність соціальних зв`язків, а також приймаючи до уваги його стан здоров`я, слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
В зв`язку з цим, зазначені вище обставини, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного і зможе забезпечити належне виконання останнім процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 183, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:
1) заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , в період доби з 22 години по 07 годину наступного дня;
2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;
3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
4) утримуватися від спілкування із свідками та іншими особами з приводу обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення;
5) здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 ..
Ознайомити підозрюваного під розпис з ухвалою суду.
Визначити строк дії обов`язків впродовж двох місяців з моменту оголошення ухвали.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення, шляхом звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду та зобов`язання після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали суду направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1