Справа № 1008/5793/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/543/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

представника ЛВК № 48 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою суду відмовлено в задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, до засудження не працюючого, засудженого 25 грудня 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова на підставі ч. 5 ст. 72 КК України засудженому ОСОБА_7 зараховано в термін покарання 8 місяців 21 день попереднього ув`язнення.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції врахував дані про особу засудженого ОСОБА_7 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, порушував режим утримання, та прийшов до переконання, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, переконливих доказів виправлення засудженого судом не здобуто, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, а сам факт відбування засудженим 2/3 строку покарання та наявність 7 заохочень, які надані засудженому в період з липня 2015 року по березень 2017 року, хоча останній прибув у ЛВК № 48 ще у травні 2013 року, не є достатньою підставою.

На вказану ухвалу суду прокурор Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 та засуджений ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі прокурор вважає вказану ухвалу суду незаконною, невмотивованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 не надав належної оцінки праці та поведінці засудженого протягом терміну відбування покарання. Вказує, що засуджений ОСОБА_7 в установі відбування покарання 7 разів заохочувався за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення режиму тримання, при цьому вказані накладені дисциплінарні стягнення були погашені. Крім того, засуджений прагне до вдосконалення професійно-технічних навичок, зокрема, у Львівському навчальному центрі установи здобув професію «електрогазозварник», а також працевлаштований зварником на добровільних засадах в ЛВК № 48, є особою, яка до відбування покарання по даній справі притягувався до кримінальної відповідальності лише один раз.

Просить дану ухвалу суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та ухвалити нову ухвалу, якою задоволити подання Львівської виправної колонії № 48 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Засуджений ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі вважає дану ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню, так як він своєю поведінкою довів своє виправлення, оскільки за період відбування покарання він здобув професію «електрогазозварник», за сумлінну поведінку та ставлення до праці 7 разів заохочувався, були 2 стягнення, які вже погашенні, у грудні 2016 року одружився та змінив своє ставлення до життя.

Просить скасувати ухвалу Сихіського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, представника ЛВК № 48 ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Також однією з умов умовно-дострокового звільнення є відбуття засудженим за умисний тяжкий злочин не менше двох третин строку покарання.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці. Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має грунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

А як вбачається з матеріалів справи суд першої інстанції враховуючи те, що засуджений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, по даній справі засуджений за умисні тяжкі злочини, відбув 2/3 строку призначеного покарання, а саме на день розгляду справи з врахуванням зарахованого згідно ч. 5 ст. 72 КК України терміну покарання перебування його під вартою, відбув 5 років 5 місяців 15 днів, до закінчення відбуття строку покарання залишилося 2 роки 6 місяців 16 днів, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що відбуваючи призначене судом покарання, засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, переконливих доказів виправлення засудженого судом не здобуто, а відтак не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення, а сам факт відбування засудженим 2/3 строку покарання та наявність 7 заохочень, які надані засудженому в період з липня 2015 року по березень 2017 року, хоча останній прибув у ЛВК № 48 ще у травні 2013 року, не є достатньою підставою.

За таких обставин колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому відмовляє прокурору Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 та засудженому ОСОБА_7 в задоволенні їх апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги прокурора Львівської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року, якою відмовлено в задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу її проголошення.

Головуючий :

Судді :