Справа № 750/7186/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/580/2017
Категорія - ч. 1,2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 березня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Здрягівка, Городнянського району, Чернігівської області, українки, громадянки України, з професійно - технічною освітою, не працюючої, неодруженої, має на утриманні малолітню дитину, раніше в силу ст. 89 КК України не судимої, мешканки: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.185 КК України,

З участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 березня 2017 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначено їй покарання у вигляді штрафу в розмірі шестидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) грн. 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 1057 (тисячу п`ятдесят сім) грн. 20 коп. процесуальних витрат за проведення товарознавчої експертизи.

Питання речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Як встановив суд, 02.05.2016, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись з дозволу власниці ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з тумбочки, розташованої у вітальні, таємно викрала: мобільний телефон марки «NOKIA 105 Dual sim», вартість якого згідно висновку експерта № 1923/16-24 від 25.05.2016 року складає 356,30 грн., з сім-картою оператора «Лайф», вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 386,30 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з даним вироком прокурор Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить вирок місцевого суду скасувати через неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок за ч.2 ст.185 КК України, яким ОСОБА_6 визнати винною у таємному викраденні майна, що належить ОСОБА_10 , вчиненому повторно та із застосуванням ст..69 КК України призначити покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд призначаючи покарання ОСОБА_6 припустився помилки і з діяння ОСОБА_6 , пов`язаного з таємним викраденням чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 , виключив таку кваліфікуючу ознаку, як повторність, оскільки на думку суду попередні злочини, які давали підставу кваліфікувати її дії за ч. 2 ст. 185 КК України, втратили своє кримінально-правове значення, оскільки потерпілий ОСОБА_12 від підтримання обвинувачення відмовився, а її умисні дії кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу, обвинувачену ОСОБА_6 , та її захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

02.05.2016, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_6 , знаходячись з дозволу власниці ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, діючі повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з тумбочки, розташованої у вітальні, таємно викрала: мобільний телефон марки «NOKIA 105 Dual sim», вартість якого згідно висновку експерта № 1923/16-24 від 25.05.2016 року складає 356,30 грн., з сім-картою оператора «Лайф», вартістю 30 грн., а всього майна на загальну суму 386,30 грн., що належить ОСОБА_10 , чим спричинила останньому майнову шкоду на вказану суму.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_10 визнала повністю.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами.

Проте, поряд із цим, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні інших кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, а саме у вчиненні крадіжки майна ОСОБА_12 .

На підставі цього органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 за епізодом злочинної діяльності відносно потерпілого ОСОБА_10 кваліфіковано за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Однак, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 від підтримання обвинувачення відмовився, внаслідок чого ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.11.2016 кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України закрите.

З урахуванням цього, судом першої інстанції з діяння ОСОБА_6 , пов`язаного з таємним викраденням чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_10 , виключена така кваліфікуюча ознака, як повторність, оскільки на думку суду попередні злочини, які давали підставу кваліфікувати її дії за ч.2 ст.185 КК України, втратили своє кримінально-правове значення, а її умисні дії кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України.

Проте, з даним висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується та вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора з приводу неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та безпідставного виключення такої кваліфікуючої ознаки, як повторність заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч.4 ст.32 КК України повторність відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, або якщо судимість за цей злочин було знято або погашено.

Згідно Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.06.2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» визначено, що для повторності не має значення, чи було особу засуджено за раніше вчинений злочин. Не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі Деснянського районного суду міста Чернігова від 14.11.2016 року не зазначено про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення. Крім того, Кримінальний кодекс України не передбачає можливості звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з відмовою потерпілого від підтримання обвинувачення.

Таким чином, суд першої інстанції безпідставно виключив з обвинувачення ОСОБА_6 таку кваліфікуючу обставину як повторність вчинення злочину.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення майна, що належить ОСОБА_10 , вчиненому повторно, а тому відповідно до положень ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового вироку.

Призначаючи покарання за новим вироком, відповідно до положень ст..65,66,67 КК України, колегія суддів враховує що ОСОБА_6 вчинила злочин середньої тяжкості, в силу ст..89 КК України є не судимою, має на утриманні малолітню дитину, майновий стан та стан здоров`я, формально позитивні характеристики, наявність таких пом`якшуючих покарання обставин як щире каяття та сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання та приходить до висновку про необхідність остаточно призначити обвинуваченій покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

З А С У Д И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Чернігівської місцевої прокуратури ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст..185 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто ) гривень 00 копійок.

В решті вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 березня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4