Справа № 461/3791/17
Провадження № 1-кс/461/3915/17
У Х В А Л А
15.06.2017 р. Суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
12.06.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги на протиправну бездіяльність слідчого прокуратури Львівської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000301. Зазначає, що її скарга стосується того, що постановою старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_6 від 31 травня 2017 року кримінальне провадження №0000301 від 23.01.2017 року закрито, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях прокурора Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 383, ст. 400, ч. 1 ст. 296, ст. 170, ч. 1 ст. 171 КК України.

З приводу підстав відводу слідчого судді ОСОБА_3 зазначає, що у неї виникають сумніви в об`єктивності судді ОСОБА_4 при розгляді зазначеної вище скарги. Зокрема, слідчий суддя в судовому засіданні 09.06.2017 року не допустила до участі у справі потерпілого від кримінального правопорушення прокурора ОСОБА_8 ОСОБА_9 . Крім того, обрана слідчим суддею тональність розмови з учасниками судового процесу, на думку ОСОБА_3 , є проявом зверхнього ставлення.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. До суду надійшло клопотання заявниці про відкладення судового розгляду питання про відвід слідчого судді, однак доказів поважності причин неприбуття до суду не надано.

Судом, з урахуванням положень ст. 81 КПК України, визнано можливим проводити розгляд заяви про відвід за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши пояснення заявника, матеріали справи, судом встановлено наступне.

В провадженні слідчого судді Галицького районного суду м. Львова перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_10 від 31 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000301.

Приписами статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Статтею 80 КПК України визначено, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід подаються одразу після встановлення підстав такого відводу. Відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-¬яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000¬XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд рекомендує визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 poку, п. 58).

Обставини, на які покликається заявник не є доказами упередженості чи певної зацікавленості судді у наслідках розгляду скарги.

Проте, згідно п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо гарантій справедливого розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та практики Європейського Суду з прав людини /рішення від 09.11.06р. у справі «Білуга проти України», рішення від 28.10.98р. у справі «Ветштайн проти Швейцарії, тощо/, з метою об`єктивності розгляду скарги, усунення будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості слідчого судді у результатах розгляду, та з етичних міркувань, приходжу до висновку, що заяву про відвід слід задовольнити.

Констатуючи право заявника на судовий процес із достатньою впевненістю в безсторонності суду, який вирішує його справу, забезпечує не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається, де суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав ( і навіть потенційної можливості ) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім, слідчий суддя погоджується з доводами заявника в тому, що обставини, на які він покликається у підтвердження своїх доводів про можливі стосунки між слідчим суддею та особою, яка подала скаргу - є особливими, а тому слугують підставою для висновку про вмотивованість відводу.

Такі висновки покладені в основу рішення Європейського суду з прав людини, постановленого 24.05.1989 року у справі за заявою Гаусшильдта (Hauschildt Case), відповідно до змісту якого, при зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості. Тому, враховуючи те, що заявник звернувся до суду із заявою про відвід судді слідчого, що процесуально унеможливило розгляд скарги суддею слідчим впродовж часу визначеного нормами КПК України, вважаю, що у сторони, об`єктивно, не зважаючи на особисту поведінку судді, є підстави для обґрунтованих сумнівів у безсторонності та неупередженості слідчого судді.

За наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про вмотивованість доводів заявника в частині існування інших обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді, відтак відвід належить задовольнити, забезпечивши довіру до суду.

Керуючись ст.ст. 75-82, 372 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:
заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 - задовольнити.

Відвести слідчого суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого другого слідчого відділу прокуратури Львівської області ОСОБА_10 від 31.05.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000301.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1